БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1500/17
Провадження № 2/497/876/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23.11.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

при секретарі судового засідання Бекметовій Х.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Залізничненська сільська рада Болградського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку за адресою: с.Залізничне Болградського району Одеської області по вул.Кутузова,№15, та зняти її з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.

В обгрунтування своєї вимоги позивач стверджує, що на підставі договору купівлі-продажу №254 від 16.01.2008 року, він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Кутузова,15, с.Залізничне, Болградський район, Одеська область, - де зареєстроване місце проживання його колишньої невістки - колишньої дружини його сина - ОСОБА_2, 17.11.1979р. народження, - яка у вказаному домоволодінні не проживає майже 12 років; місцезнаходження її йому, позивачу, достовірно не відоме. До теперішнього часу відповідач значиться зареєстрованою у його, позивача, будинку і не припиняє реєстрацію свого місця проживання у добровільному порядку, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого права власності.

Позивач, повідомлений судом належним чином про дату та місце судового засідання, - до суду на призначену дату не прибув, про що в матеріалах справи є відповідні докази, але надав суду заяву, якою, підтримавши позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути за його відсутністю, не заперечуючи проти її заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою свого постійного місця реєстрації: вул.Кутузова,№15, с.Залізничне, Болградський район, Одеська область; повідомлення повернулося до суду без вручення, з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає.

Оскільки позивачу не відоме інше місце перебування відповідача, на виконання положень ч.9ст.74 ЦПК України, відповідач, фактичне місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликався до суду через оголошення у пресі. Тобто, відповідач була повідомлена через засоби масової інформації про дату та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення у газеті «Одеські вісті» №83 від 08 листопада 2017 року - більш, ніж за три дні до дати судового засідання, що передбачено Законом, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Третя особа - Залізничненська сільська рада Болградського району Одеській області до суду не направила свого представника, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази. Голова сільської ради надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника третьої особи.

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

З позиції Верховного Суду, яка викладена в його узагальненні, - інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, - позивач є власником житлового будинку №15 по вулиці Кутузова в с.Залізничне Болградського району, Одеської області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 16.01.2008 року, за №254 (а.с.6);

- згідно довідки Залізничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.09.2017 року за №1052, та згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20.09.2017 року, місто проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_2, але вона з 2006 р. там не проживає (а.с.9-10);

- відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №123764, виданого 04.04.2014року відділом державної РАЦС РС Болградського РУЮ в Одеській області, 04.04.2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, прізвище колишній дружині залишено "Сафта".

Конституція України, у статті 47, - проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження права проживання у державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сімї власника жилого приміщення - протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України).

Судом достовірно встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: с.Залізничне Болградського району Одеської області по вул.Кутузова, 15, - де зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2, що була членом родини позивача, але перестала бути його родичем після розірвання 04.04.2014 року шлюбу з сином позивача, і яка більш, ніж один рік, не користується житлом без поважних причин, виїхала з нього, не повідомивши місця свого перебування, суду не надано відомостей про те, що відповідач проживає у цьому домоволодінні. Суд виходить з того, що відповідач добровільно відмовилася від права користування будинком.

Причини відсутності відповідача у спірному будинку понад строки, встановлені законом, та про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом, суду невідомі, а факт непроживання у спірному домоволодінні відповідача підтверджується довідкою про це відповідної сільської ради.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто, сервітутне право.

Статтею 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: в разі відсутності без поважних причин понад один рік (члена сім'ї) або понад шість місяців (іншої особи), якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, в разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися до його житла, право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік (шість місяців - не члена родини) у спірному житловому приміщенні.

Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин та відсутність доказів про існування іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд визнає її (особу) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до діючого законодавства України, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Крім того, відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, - і за її межами.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_2 у будинку позивача не проживає більш, ніж рік з невідомих суду причин, місце перебування її наразі невідоме, вона не є родичем позивача, суд дійшов висновку, що вона втратила добровільно право на користування спірним житлом, оскільки інших відомостей суду не надано, тому вимоги позову є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки відповідач дійсно з невідомих причин не припинила в ньому реєстрації свого місця проживання.

Керуючись ст.ст.7,72 ЖК України, ст.ст.319,405,406 ЦК України, ст.ст.ст.11,14, 197ч.2,210, 214-218,224, 226,228,294,296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_2, третя особа: Залізничненська сільська рада Болградського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку №15, що розташований по вул.Кутузова у с.Залізничне Болградського району Одеської області.

В порядку виконання рішення суду зобов'язати відповідний державний орган реєстрації місця проживання громадян, - зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за наступною адресою: с.Залізничне Болградського району Одеської області, вул.Кутузова,15 - як таку, що втратила право користування житловим приміщенням за цією адресою.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка подається до канцелярії суду особисто відповідачем чи його представником, або надсилається ними поштою на адресу суду.

Рішення також може бути оскаржене зацікавленими особами шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня отримання його копії, а відповідачем - після отримання копії ухвали суду про відмову у перегляді заочного рішення.

Суддя А.В.Кравцова