Справа № 388/1501/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
03.05.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Поліщук Т.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 зазначає, що прожитковий мінімум для дитини віком до шести років з 1 квітня 2011 року становив 832 грн. Тепер дитині вісім років та прожитковий мінімум становить 1637 грн.

Позивачка вважає, що аліментів, які відповідач сплачує недостатньо для виховання дитини, оскільки дитина навчається у третьому класі, потрібно нести витрати з метою одягнути дитину до школи. Також виникають витрати на оздоровлення дитини, спортивні заняття, лікування. Дитина два рази на рік хворіє вірусними захворюваннями, має проблеми із зором, потребує особливого харчування.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав.

Однак, ОСОБА_2 надіслав до суду письмові заперечення проти позову, згідно яких заперечує проти позову, просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан погіршився, тепер не працює, має тимчасовий, мінливий дохід. Повторно зареєстрував шлюб з іншою жінкою, має іншу малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2. Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а тому перебуває на його утриманні.

Оскільки відповідач, який повідомлявся про час і місце розгляду справи та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя когось із них.

Судом установлено, що згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Прокопенко (тепер ОСОБА_1) Ю.М. аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 400 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 23 серпня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 9).

Особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

У цій справі позивачка ОСОБА_1 зазначає, що аліментів, які відповідач сплачує недостатньо для виховання дитини, оскільки дитина навчається у третьому класі, потрібно нести витрати з метою одягнути дитину до школи. Також виникають витрати на оздоровлення дитини, спортивні заняття, лікування. Дитина два рази на рік хворіє вірусними захворюваннями, має проблеми із зором, потребує особливого харчування.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

З огляду на вищевказане, при наявності фактів, що свідчать про хворобливий стан дитини, потребу у лікуванні, суд може вирішувати питання про стягнення витрат на таке лікування, при цьому цей обовязок є обох батьків. За наявності спору про розмір додаткових витратах на дитину, розмір таких витрат визначається судом при розгляді окремих позовних вимог заявлених з таких підстав, при цьому виключно у твердій грошовій сумі.

Таким чином, зазначені позивачкою ОСОБА_1 обставини про потребу дитини у лікуванні, несення витрат на лікування, можуть бути враховані при розгляді інших вимог, що не є предметом розгляду цієї справи.

Будь-яких доказів того, що у позивачки ОСОБА_1 після постановлення судом рішення про стягнення аліментів змінилось матеріальне становище матеріали цієї справи не містять.

У свою чергу, з матеріалів справи видно, що у відповідача після постановлення судом рішення про стягнення аліментів народилась дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні, що відповідно слід врахувати при розгляді судом питання про збільшення розміру аліментів.

Враховуючи вищезазначене, з урахуванням тих обставин, що були предметом дослідження суду у цій справі, суд уважає, що ОСОБА_1 не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та не надано суду доказів, що дають підстави для стягнення з відповідача аліментів у новому, збільшеному розмірі.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення цього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-183, 192 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 4 травня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_5