Справа № 133/2473/16-ц Провадження № 22-ц/772/1181/2017Головуючий в суді першої інстанції Проць В. А.
Категорія 27 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Луценка В.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника позивача Ткача Ю.А., представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 17 листопада 2010 року ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписані нею анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», фактично складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Однак, ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, а тому, станом на 25.10.2016 року утворилась заборгованість за кредитним зобов»язанням в розмірі 33377, 21 грн., з яких: 13837,16 грн. - тіло кредиту; 4659,65 грн. - відсотки за користування кредитом; 11714,82 грн. - пеня за прострочене зобов»язання; 1100 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1565, 58 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмір 1378 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов»язання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 33377,21 грн., яка в повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача.

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можливо.

Судом встановлено, що 17.11.2010 року ОСОБА_3 з метою отримання банківських послуг до ПАТ КБ «Приватбанк» була подана анкета - заява без номера, згідно якої ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с.11). В подальшому було збільшено кредитний ліміт до 16000 грн. (а.с.95).

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписані нею вищевказана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладенні на банківському сайті, фактично складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Однак, ОСОБА_3 не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, а тому, станом на 25.10.2016 року загальна заборгованість за кредитним зобов»язанням, складає - 33377,21 грн.:, з яких: 13837,16 грн. - тіло кредиту; 4659,65 грн. - відсотки за користування кредитом; 11714,82 грн. - пеня за прострочене зобов»язання; 1100 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1565,58 грн. - штраф (процентна складова).

Норми ст.ст. 509, 623- 625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе зобов»язання по поверненню кредитних коштів в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 33377,21 грн., з яких: 13837,16 грн. - тіло кредиту; 4659,65 грн. - відсотки за користування кредитом; 11714,82 грн. - пеня за прострочене зобов»язання; 1100 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1565,58 грн. - штраф (процентна складова), яка в повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача.

Однак, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 1100 грн. - пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 1565,58 грн. - штрафу (процентна складова), колегія суддів вважає, що рішення в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Позивач просив стягнути на свою користь, крім заборгованості по тілу кредиту та відсотками, 11714,82 грн. пені за прострочене зобов»язання; 1100 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1565,58 грн. штрафу (процентна складова).

Таким чином, враховуючи вище зазначену правову позицію, відповідно до якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування заборонено, то колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення 1100 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1565,58 грн. штрафу (процентна складова) слід скасувати та відмовити у цій частині так як буде суперечити ст.61 Конституції України.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Отже, є доведеним факт порушення зобов'язань відповідачем за кредитним договором, тому наявні підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту, по процентам за користування кредитом, пені.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов вірного та обґрунтованого висновку, що права позивача порушені не виконанням кредитного договору у зв»язку із чим утворилась вищезазначена заборгованість, яка підлягає стягненню, доказів, які спростовують наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору відповідачем не надано і судом не встановлено.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту 13837,16 грн., по відсоткам за користування кредитом 4659,65 грн., по пені за прострочене зобов»язання 11714,82 грн., а тому колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку, що така заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги, що до спірних правовідносин, судом першої інстанції не було застосовано строки позовної давності є безпідставними, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6-10), відповідач здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, останній раз 11 лютого 2016 року в розмірі 400 грн., таким чином відбулось переривання строків позовної давності.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки законом заборонена подвійна цивільно-правова відповідальності за одне і те саме порушення, тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення 1100 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1565,58 грн. штрафу (процентна складова) підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові у цій частині. В частині стягнення заборгованості по тілу кредиту 13837,16 грн., по відсоткам за користування кредитом 4659,65 грн., по пені за прострочене зобов»язання 11714,82 грн. з ОСОБА_3 на користь позивача, то рішення суду підлягає залишенню без змін, так як неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, чим порушує права та інтереси Банку.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року в частині стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова) скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» в стягненні з ОСОБА_3 1100 (одна тисяча сто) гривень пені за несвоєчасність сплати боргу, 500 (п'ятсот) гривень штрафу (фіксована частина), 1565,58 (одна тисяча п'ятсот шістдесят п'ять гривень п'ятдесят вісім копійок) штрафу (процентна складова).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Луценко В.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.