АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 653/530/17 Головуючий в І інстанції: Шарко Н.А.
Провадження №22-ц/791/1287/17 Доповідач: Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючий Радченко С.В.

судді: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 04.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, згідно умов якого позичальнику надано кредит на загальну суму 20000,00 грн. строком на 36 місяців до 04.11.2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 0,01% річних. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним договором. Відповідачка належним чином умови договору щодо своєчасного повернення коштів за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 24.11.2016 року утворилась заборгованість у сумі 22688,88 грн., яка складається із: залишок заборгованості за кредитом 16628,16 грн.; відсотки за користування кредитом 1,34 грн., комісія за обслуговування кредиту 6059,38 грн. Посилаючись на наведене, просили стягнути з відповідача суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 22688,88 грн., та судові витрати у сумі.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 03 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 04 листопада 2013 року у розмірі 16629,50грн. Вирішено питання щодо судового збору. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Оскільки позивачем рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача простроченої комісії за обслуговування кредиту, перевірка законності та обґрунтованості рішення проведена в цих межах.

Заслухавши доповідача, осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит на загальну суму 20000,00 грн., з яких: на споживчі цілі 19800,00 грн.; на придбання послуг у продавця 2 ТОВ «ОКЛОК» - 200 грн., строком на 36 місяців з 04 листопада 2013 року по 04 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі0,01% річних (а.с.4-6).

Згідно вимог п. 1.2.1 договору для придбання товару Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до умов договору факторингу №22/12/14/1-1, укладеного 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», право вимоги за кредитним договором № НОМЕР_1 від 04.11.2013 року було відступлено позивачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.21-24).

Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала належним чином, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2016 року становить 22688,88 грн., та складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 16628,16 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 1,34 грн., комісії за обслуговування кредитом у сумі 6059,38 грн (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що така вимога не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не підтверджена належними та допустимими доказами, оскільки законною буде не будь-яка комісія, яка передбачена в кредитному договорі, а лише та, що відповідає певним умовам. Зазначив, що комісія повинна бути платою за конкретну послугу, тобто матеріальне або нематеріальне благо, яке надається банком позичальнику за замовленням останнього та кредитний договір має містити обґрунтований розрахунок розміру комісії.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно та за власним розсудом.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено самостійне встановлення банком процентних ставок та комісійну винагороду за надані послуги.

Із цього пункту слідує, що банкам надано право нараховувати як відсотки так і комісію, якщо вона передбачена договором.

Пункт 2.4 глави 2 розділу ІІ Правил бухгалтерського обліку і доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банк України від 18.06.03 року № 255, визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобовязання вважається фіксованою.

Укладаючи кредитний договір та підтверджуючи підписом, заявник взяла на себе зобовязання сплачувати банку комісію за обслуговування кредиту, розмір якої зазначений в Графіку платежів, що є невідємною частиною Договору (п.п.1.4.4. Договору) (а.с.4,7).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, що є підставою для скасування рішення в зазначеній частині та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 03 травня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по комісії за обслуговування кредиту у сумі 6059,38 грн.

Це ж рішення суду в частині стягнення загальної суми заборгованості та судових витрат змінити, збільшивши стягнуту суму заборгованості за кредитним договором з 16629,50 грн до 22688,88 грн та суму судового збору з 1172 грн до 1600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 1760 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_1