Головуючий суду 1 інстанції - Певна О.С.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 433/735/17
Провадження № 22ц/782/496/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Авалян Н.М., Стахової Н.В.,

за участю секретаря : Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та оформлення документів, -

в с т а н о в и в:

20 квітня 2017 року ОСОБА_4 (далі позивачка) звернулася до ОСОБА_3 (далі відповідач) з позовом у якому просила суд:

1) надати її неповнолітньому сину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на поїздки до міста Луганська без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку;

2) надати неповнолітньому ОСОБА_5 дозвіл на виїзд з України до країн - Туреччини та Греції з метою оздоровлення та відпочинку у супроводі позивачки та/або з іншою уповноваженою особою, які будуть забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення ОСОБА_5 в Україну, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3, строком з дня набрання судовим рішенням законної сили до жовтня 2017 року та з травня 2018 року по жовтень 2018 року;

3) надати ОСОБА_2 дозвіл на оформлення документів (паспорту) для тимчасового виїзду за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 без згоди батька - ОСОБА_3.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4 зазначила, що вона разом із своїм неповнолітнім сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає у місті Луганську. Батьком дитини є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 не перебуває, на даний час сторони мешкають окремо, взаємовідносини не підтримують. Позивачка разом з дитиною бажає мати можливість тимчасово виїжджати з непідконтрольної українській владі території та повертатися до місця свого постійного проживання у місто Луганськ. Крім того, для розвитку та оздоровлення свого сина ОСОБА_4 хоче періодично, з метою відпочинку виїжджати за межі України до країн дальнього зарубіжжя (Туреччина та Греція). Оскільки відповідач згоду на зазначені поїздки не надає, ОСОБА_4 звернулася за судовим вирішенням цього спору.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 07 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просила: рішення від 07 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

Судовим розглядом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьки дитини у шлюбі між собою не перебувають. Неповнолітній ОСОБА_5 разом з мамою проживає у АДРЕСА_1. Дитина відвідує футбольну секцію, має рекомендацію лікаря для виїзду на морське узбережжя з метою санаторно-курортного оздоровлення та відпочинку. 17 вересня 2015 року відповідач строком до 17 вересня 2016 року надавав нотаріальну згоду ОСОБА_5 на короткочасний виїзд дитини до Російської Федерації у супроводі матері - ОСОБА_2 (а. с. 6-11).

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачка не надала належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували звернення до батька дитини про надання дозволу на виїзд сина за кордон, відмову або ігнорування батьком дитини надання такого дозволу. Також позивачка документально не підтвердила необхідність виїзду неповнолітньої дитини за кордон, виїзду та в'їзду дитини на тимчасово непідконтрольну територію України у місто Луганськ. Суд констатував, що законодавством не передбачена можливість для надання судового дозволу на багаторазові виїзди дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію без згоди та супроводу її батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Крім того, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 07 травня 2014 року процедура оформлення закордонного паспорту особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, не вимагає отримання окремого дозволу від одного з батьків, які не перебувають у шлюбі.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

І. Відповідно до частин 3 та 6 статті 313 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров'я людей.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-XII від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України № 3857-XII, правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила), затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (з наступними змінами).

Так, згідно з пунктом 2 Правил, перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини; 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 3 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пункту 4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, для перетинання державного кордону України громадянин, який не досяг шістнадцятирічного віку, повинен мати: 1) паспортні документи та 2) підтверджуючі документи, до яких у тому числі відносяться: нотаріально посвідчена згода другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі або копія рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Постановою Кабінету Міністрів України № 152 від 7 травня 2014 року затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі Порядок) .

Згідно з підпунктом 2 пункту 7 Порядку, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються:

2) особі, яка не досягла 16-річного віку: - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа.

Батьки неповнолітнього ОСОБА_5: батько - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у шлюбі між собою не перебувають. Оформлення та видача паспорта для виїзду за кордон неповнолітньому ОСОБА_5, має здійснюватися лише на підставі заяви-анкети мами - ОСОБА_2, з якою проживає дитина. Отримання згоди відповідача на оформлення такої заяви-анкети закон не потребує.

Таким чином, висновки місцевого суду про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на оформлення документів (паспорту) для тимчасового виїзду неповнолітнього ОСОБА_5 за межі України без згоди батька, є законними і правильними. Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права.

ІІ. Судом встановлено, що на момент розгляду справи неповнолітній ОСОБА_5, який не досяг шістнадцятирічного віку, не отримав паспортного документу для перетинання державного кордону України. Наявність такого документу матеріалами справи не підтверджено.

Рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, отримання якого мала на меті позивачка за результатами позитивного розгляду її позову, за своєю правовою природою відноситься до підтверджуючих документів, які необхідні для перетинання державного кордону України.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що сам по собі факт звернення ОСОБА_2 до суду свідчить про відсутність згоди батька на надання виїзду дитини за кордон. Мотивування судом відмови у задоволені другої позовної вимоги недоведеністю обставин звернення позивачки до відповідача з відповідним проханням, обставин отримання від відповідача такої відмови, є неправильним.

Разом з тим, коли обставинами справи встановлено, що малолітній син позивачки на час розгляду справи не має базового паспортного документу для перетинання державного кордону України, що такий основний документ має бути отриманий у майбутньому, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим судом, якій відмовив ОСОБА_2 у задоволені другої частини заявлених нею вимог через їхню недоведеність.

ІІІ. Переміщення громадян через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей здійснюється відповідно до Тимчасового порядку від 14.04.2017 року № 222-ог (далі Порядок).

Згідно з пунктом 5.1.1 Порядку, в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до пункту 5.1.2 Порядку, виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи;

Таким чином, виїзд з тимчасово неконтрольованої території на територію України не містить посилання на дотриманням Правил, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до частин 1, 3 статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно з частиною 1 статті 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини.

Виходячи із встановлених фактів, наданих доказів та вимог закону, висновок місцевого суду про відмову у задоволенні першої позовної вимоги не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права. Позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини. Крім того, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а на переміщення дитини до місця свого, разом з матерю проживання у місті Луганську Луганської області.

У зазначеній частині суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляції та вважає за необхідне своїм рішенням надати неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю міста Луганська Луганської області дозвіл на виїзд (в'їзд) на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення антитерористичної операції) у місто Луганськ Луганської області, у супроводі матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Олександрівськ Артемівського району міста Луганська, без згоди і супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк з 13 липня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 07 червня 2017 року змінити. Скасувати його у частині відмови у задоволені вимог ОСОБА_2 про надання неповнолітньому ОСОБА_5 дозволу на поїздки до міста Луганська без згоди та супроводу батька - ОСОБА_3.

Ухвалити у цій частині нове рішення наступного змісту:

Надати неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю міста Луганська Луганської області дозвіл на виїзд (в'їзд) на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення антитерористичної операції) у місто Луганськ Луганської області, у супроводі матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Олександрівськ Артемівського району міста Луганська, без згоди і супроводу батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк з 13 липня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: