АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4274/17 Справа № 205/9692/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим - задоволено. Визнано договір поруки № SR-302/185/2008/1 від 26 червня 2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 припиненим. Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 551,20 грн.(а.с.41-42).

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог (а.с.87-90).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 червня 2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір № ML-302/185/2008 на суму 118 000 доларів США, зі строком повернення до 26 червня 2031 року, зі сплатою 4,49 % річних (а.с.5-12).

Також, 26 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є відповідач, укладено договір поруки № SR-302/185/2008/1, за яким позивач зобовязалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобовязань перед кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобовязань (а.с.13-14).

ОСОБА_5 належним чином свої зобовязання перед банком не виконував, в звязку з чим, 07 вересня 2009 року АТ «ОТП Банк» направив ОСОБА_4 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-302/185/2008 в повному обсязі. Як пояснила позивач вказану вимогу вона отримала власноруч 08.09.2009 року.

Вищезазначеним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами договору встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором (п.4.1. Договору поруки) (а.с.13-14).

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України і п. 1.9.1 Кредитного договору використав право достроково стягнути з поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши поручителю 07 вересня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів протягом 30 днів з дати отримання цієї вимоги.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилаючись на ч. 4 ст.559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України виходив з того, що банк протягом шести місяців з дня отримання ОСОБА_4 вимоги про дострокове виконання боргових зобовязань за кредитним договором не звернувся з позовом до неї, обовязки поручителя перед кредитором за договором поруки № SR-302/185/2008/1 від 26 червня 2008 року припинилися у березні 2010 року.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У справі, яка переглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Унаслідок порушення боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати з поручителя стягнення заборгованості за кредитним договором, надіславши їй 07 вересня 2009 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів.

Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, якщо кредитор змінює, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, строк виконання основного зобовязання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Оскільки з позовом до суду кредитор не звертався, письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику 07 вересня 2009 року, то у звязку з пропущенням шестимісячного строку порука вважається припиненою.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, що викладена в постанові Верховного суду України № 6-691цс16 від 07 вересня 2016 року.

Посилання в апеляційній скарзі, що договором передбачено дату остаточного повернення кредиту, а саме 26.06.2031 року, спростовується вищевикладеним.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що порука, будучи за своєю правовою природою зобов'язанням, припиняється на загальних підставах, передбачених у главі 50 ЦК України. У ст. 559 ЦК України визначено також спеціальні (додаткові) підстави її припинення.

Припинення зобов'язання є останньою стадією його існування. Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Припинення зобов'язання слід відрізняти від закінчення строку дії договору. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов'язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов'язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до змісту ст..559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати; термін "порука", застосований законодавцем у ст.. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав, відповідно до положення п.7 ч.2 ст.16 ЦК (припинення правовідношення) та вважає, що позивачем невірно визначено позовні вимоги припинення договору поруки, оскільки сама норма ст.. 559 ЦК передбачає припинення, поруки що не є ідентичним визнанню договору поруки припиненим.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що він не позбавлений можливості звернення до суду з позовом про визнання поруки припиненою, відповідно до положення п.7 ч.2 ст.16 ЦК (припинення правовідношення) та на підставі обставини, що встановлено цим рішенням.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: