Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/1893/17

Провадження № 2/440/1374/2017

27 листопада 2017 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

при секретарі - Дутка С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Соколівської сільської ради Буського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 липня 1989 року помер її дядько ОСОБА_2, після його смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем його майна за законом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок), що належало дядьку ОСОБА_2

Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позову не заперечив.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІ-СГ № 493338, виданого 20.07.1989 року Соколівською сільською радою Буського району Львівської області, ОСОБА_2 помер 19 липня 1989 року.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 від 04.10.2017 року вбачається, що такий складений на житловий будинок № 47 по вул. Підсокіл в с. Соколівка Буського району Львівської області, 1939 року побудови.

Як вбачається із довідки Соколівської сільської ради Буського району Львівської області № 788 від 09.10.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 після смерті дядька вступили у фактичне розпорядження майном померлого ОСОБА_2.

З наявного у матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 15.04 1989 року секретарем Соколівської сільської ради Буського району Львівської області вбачається, що померлий ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_4. Однак, він відмовився від оформлення спадкових прав, що підтверджується відповідною заявою від 26.09.2017 року, яка знаходиться в матеріалах справи.

Проте, позивач не може вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право спадкодавця на це майно.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР 1963 року діями, які свідчать про прийняття спадщини є такі, якщо спадкоємець фактично вступив в управління спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін.

Поряд з цим за п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.1983 року презюмується про те, що якщо позивач у шестимісячний строк вступив у управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку для прийняття спадщини.

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем за законом, те що за життя спадкодавець належним чином не зареєстрував своє право власності, відповідач позовні вимоги визнає, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549, 550 ЦК УРСР 1963 року, керуючись ст.ст. 8, 10, 58, 60, ч. 4 ст. 174, 212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 47 по вул. Підсокіл в с. Соколівка Буського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 19 липня 1989 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 223 ЦПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області, через Буський районний суд, шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії рішення, апеляційної скарги.

Суддя: І.Б. Кос