Справа № 138/1521/17
Провадження №:2/138/952/17
10.11.2017 м. Могилів - Подільський
Могилів Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді Київської Т.Б.,
за участю: секретаря Цибульської Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх дитини в твердій грошовій сумі 250,00 грн., на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 березня 2011 року. Такий розмір стягуваних аліментів на час подачі позову є замалим для дитини, так як вона подорослішала, в зв'язку з чим вона потребує більших витрат на навчання та розвиток. Також змінилась суттєво економічна ситуація в державі. Матеріальний стан позивача, відносно 2011 року, значно погіршився. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак працює по найму у приватних осіб та отримує дохід.
Враховуючи зазначені обставини позивач просить змінити розмір стягуваних аліментів, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки в розмірі по 1500,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
17.07.2017 заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області позов було задоволено.
За заявою відповідача, ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.08.2017 вказане вище заочне рішення суду скасовано, а справу було призначено до судового розгляду на 01.11.2017.
Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що позов підтримує та в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.
Враховуючи зазначені обставини та зміст заяви представника позивача судом ухвалено провести повторний заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, враховуючи таке.
Сторони спору перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2012 року було розірвано (а. с. 6).
Батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 (а. с. 3).
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 250,00 гривень щомісяця, починаючи з 04.02.2011 . (а.с.7).

Відповідачем подано до суду довідки про доходи №36 від 03.08.2017 та №39 від 11.09.2017 про нараховану заробітну платню за період роботи з 10.07.2017 по 30.07.2017 в розмірі 2820,00 грн. та за період з 01.08.2017 по 31.08.2017 в розмірі 3564,75 (а.с.31).

Представник позивача надала суду консультативний висновок спеціаліста №13807 від 24.10.2017 на хворого ОСОБА_3, на підтвердження незадовільного стану здоров'я дитини.

Також відповідачем в підтвердження стану свого здоров'я подано акт обстеження стану здоров'я військовозобов'язаного ОСОБА_5 (як пояснив відповідач під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення це його дошлюбне прізвищ) без номера акта, обстеження проводилось з 08.04.2015 по 10.04.2015, тобто ще в 2015 році. Також надав довідку від 04.08.2017 №264 квартального комітету №7, про те, що на утриманні відповідача перебувають мати - пенсіонер, ОСОБА_6 та брат - інвалід ІІ-групи, ОСОБА_7 та довідку №1 від 13.09.2017 управління будинком, видану на підставі акта №1 від 13.09.2017 з'ясування достовірності факту проживання за адресою, про те що ОСОБА_2 дійсно проживає по АДРЕСА_1 та допомагає матері ОСОБА_6 здійснювати догляд за молодшим хворим братом (а.с.32,33).

Разом з тим, вказаний акт обстеження не є документом підтверджуючим стан здоров'я відповідача на час розгляду справи, оскільки обстеження проводилось більше двох років тому і в ньому не зазначено про наявність у відповідача інвалідності, хронічних хвороб або інших розладів здоров'я, що не дають можливості отримувати дохід.

Довідки 04.08.2017 №264 квартального комітету не можуть підтверджувати факт утримання відповідачем ОСОБА_6 та ОСОБА_7, факт інвалідності якого також не доведений відповідачем, так як не надано жодних підтверджуючих документів.

Довідка №1 від 13.09.2017 управління будинку не може підтверджувати факт догляду відповідачем ОСОБА_7. Крім того допомога матері в догляді брата не є причиною неможливості утримувати дитину, шляхом сплати аліментів.

Також суд зважає на те, що в разі встановлення особі ІІ-групи інвалідності їй призначається піклувальник, однак, доказів того, що відповідач є такою особою суду не надано. Також, як зазначив відповідач його мати є пенсіонером, а отже має дохід так, як і особі, якій встановлено ІІ-група інвалідності виплачується пенсія.

Крім того, належних та допустимих доказів, що дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_2, а також родинних відносин відповідача з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду не надано.

Відповідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. А тому дані документи відповідно до ст.59 ЦПК України є недопустимими доказами.

Також в судовому засіданні зі слід відповідача встановлено, що він має в користуванні автомобіль ВАЗ - 2101 (власник бувший тесть), мати здійснює піклування за братом відповідача, мати та брат отримують пенсії: мати - за віком, брат - за інвалідність.

При вирішенні спору суд зважає на те, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих суду доказів, згідно ст.10,11 ЦПК України суд зважає на те, що з часу постановлення рішення про стягнення аліментів з відповідача минуло більше шести років.

При вирішенні спору суд також бере до уваги те, що частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина .

Відповідно дост.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Враховуючи викладене, аліменти у розмірі 250 грн. не відповідають розміру аліментів відповідно до закону, для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи особу платника аліментів, його матеріальний стан, зазначені вище обставини справи, зокрема, те, що матеріальний стан дитини змінився в порівняні з 2011 роком суд, зважаючи на положення вказаних вище норм, та те, що справа вирішується за наявними у ній документами приходить до переконання про наявність підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення суду, з 250,00 грн. на тверду грошову суму 1000,00 грн., яка є мінімально необхідною для достатнього розвитку та утримання дитини.

Такий висновок суду ґрунтується також на тому, що статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією Українита ст. 27 Конвенції про права дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобовязанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1ст. 155 СК України.

Вказаний вище розмір аліментів суд вважає мінімально необхідним для можливості забезпечення 11 річного сина, якому в листопаді 2017 має виповнитись уже 12 років.

Під забезпеченням малолітньої чи неповнолітньої дитини слід розуміти, зокрема, надання дитині харчування, проживання, промислового забезпечення, забезпечення навчального процесу, нормального розвитку, в тому числі соціального, культурного, духовного та фізичного.

Відповідно до положеньст. 88 УПК України, зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при пред'явленні даного позову до суду такі витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно дост. 367 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та керуючись ст. 141,155,180,181,184,192 СК України, ст. 10,11,58-61,88,208,209,212-215, 224-226, 232 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.03.2011 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (тисяча) гривень 00 копійок, щомісячно, з дня звернення до суду, тобто 15.06.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в розміру 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок на користь Державної судової адміністрації України.

Згідно ч.3 ст.232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.Б.Київська