08 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на батька,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на батька.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи з 10 червня 2008 року, страждає на ряд тяжких захворювань у звʼязку з чим витрачає багато коштів на ліки.
За період з 24 листопада 2008 року по 20 серпня 2015 року розмір витрат на лікування складає 52 541 грн 96 коп., тоді як його пенсія є незначною, а розміру аліментів, стягнутих з дітей, не вистачає на лікування. Різниця між його рівнем доходу та витратами складає 14 431 грн 68 коп. на місяць.
Крім того, ОСОБА_4 зазначав, що йому необхідно зробити дві операції вартість яких складає 5 000 грн та 26 500 грн. Відповідачі, його сини, є матеріально забезпеченими та мають можливість виплачувати грошові кошти на додаткові витрати батька.
Ураховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив поновити строки позовної давності; стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 52 541 грн
96 коп. в рівних частках з кожного, які були витрачені ним в період з
24 листопада 2008 року по 20 серпня 2015 року на придбання ліків, медичних виробів та медичних послуг, а саме: по 26 270 грн 98 коп. з кожного. Для полегшення виплати вказаних грошових коштів відповідачами, просив стягувати їх в розстрочку на 12 календарних місяців, тобто по 2 189 грн
24 коп. в місяць з кожного відповідача, починаючи з 01 червня 2016 року. Починаючи з 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 просив стягувати з відповідачів на його користь в твердій грошовій сумі грошові кошти на додаткові витрати на придбання ліків, дієтичного харчування, тест-смужок до глюкометру, для сплати загальногосподарських потреб, для сплати житлово-комунальних послуг, для сплати послуг «Укртелекому», для сплати планових стаціонарних лікувань серця, для сплати планових стаціонарних лікувань синдрому діабетичної стопи та для сплати планових обстежень нижніх кінцівок по 7 215 грн з кожного відповідача щомісячно на строк до покращення стану його здоровʼя. Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідачів одноразово грошові кошти для проведення коранографії його серця по 2 500 грн з кожного та одноразово стягнути з відповідачів по
13 250 грн з кожного для проведення операцій по заміні кришталиків обох очей.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від
28 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 одноразово додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 в розмірі 13 250 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1 700 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровʼя ОСОБА_4
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 в розмірі 300 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровʼя ОСОБА_4
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 квітня

2017 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від

28 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 одноразово додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 в розмірі 13 250 грн та додаткових витрат у розмірі 1 700 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровʼя ОСОБА_4, а також в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 234 грн 50 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року та залишити в силі заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на батька, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 в змозі надавати таку допомогу батькові - ОСОБА_4, який є інвалідом ІІ групи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 одноразово додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 в розмірі 13 250 грн та додаткових витрат у розмірі 1 700 грн щомісячно, починаючи з 01 вересня 2015 року і до покращення стану здоровʼя ОСОБА_4, а також в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 234 грн 50 коп. та ухвалюючи в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні цих позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що

ОСОБА_6 не в змозі надавати батьку - ОСОБА_4 таку допомогу.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на батька, судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4є інвалідом ІІ групи.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є синами

ОСОБА_4

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 червня

2009 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 605 грн щомісяця на його утримання, починаючи з 10 березня

2009 року.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на батька в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 17 серпня 2015 року до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно довідки ДВС розмір аліментів, стягнутий з ОСОБА_6 проіндексований і складав станом на 01 січня 2017 року 2 113 грн. Заборгованість по аліментам з урахуванням індексації станом на 01 січня 2017 року становить 27 157 грн 29 коп.

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 березня 2017 року з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування на придбання в період з 01 січня 2014 року по

21 лютого 2017 року ліків, медичних виробів та медичних послуг з кожного стягнуто грошові кошти в сумі по 19 289 грн 76 коп з кожного.

Як на підставу стягнення додаткових витрат ОСОБА_4 посилається на те, що він страждає на ряд тяжких захворювань у звʼязку з чим витрачає багато коштів на ліки.

ОСОБА_4 надано до суду медичну документацію на підтвердження стану його здоров'я та необхідності придбання медичних препаратів.

Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні двох дітей: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь якої сплачує аліменти, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно з ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СКи України), не є абсолютним.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6, оскільки встановив, що щомісячний дохід ОСОБА_4 складає 3 662 грн а також те, що ОСОБА_6 має на утриманні двох дітей: доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої сплачує аліменти, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення додаткових витрат на батька залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко