МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
пр.№2-др/521/16/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Тищенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені,

встановив:

У вересні 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені були задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні нарахування на суму боргу за період з 01 березня 2014 року по 01 вересня 2016року у розмірі 90779,00грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовій збір в сумі 551,20грн.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

08 травня 2017р. ОСОБА_1 було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, якою останній просив суд ухвалити додаткове рішення яким вирішити питання про легітимність дубліката виконавчого листа, легітимність виконавчого провадження №51910619; рішення Малиновського районного суду м. Одеси, про яке йому невідомо.

Дослідивши матеріали справи, суд проходить до висновку, що подана ОСОБА_1 заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені були задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні нарахування на суму боргу за період з 01 березня 2014 року по 01 вересня 2016року у розмірі 90779,00грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовій збір в сумі 551,20грн.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.66-68).

Зазначене рішення суду 27 березня 2017року набрало законної сили, та на його виконання судом 14 квітня 2017року був виданий виконавчий лист.

Із повного тексту рішення судом було встановлено, що «позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з відповідача пені, при цьому в тексті позовної заяви навівши розрахунок розміру боргу з урахуванням індексу інфляції, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Тому суд вважає, що позивач мав на увазі саме стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Сторона відповідача наполягала на застосуванні до позовних вимог ОСОБА_2 строків позовної давності. Оскільки заборгованість відповідачем до цього часу не погашена та зважаючи на викладене, клопотання представника відповідача про застосування до позовних вимог ОСОБА_2 строків позовної давності підлягає задоволенню частково».

Таким чином, викладені ОСОБА_1 у заяві про ухвалення додаткового рішення обставини не відповідають дійсності, отже усі позовні вимоги ОСОБА_2 та письмові заперечення ОСОБА_1, його заява про застосування строків позовної давності були розглянуті та по них ухвалене рішення, яке сторонами не оскаржувалось.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Таким чином у суду відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та пені залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда