№ 207/219/17
№ 2/207/573/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року м. Камянське

Суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.06.2011 року на загальну 55797,41 грн., яка складається з наступного:

-9150,93 грн. - заборгованість за кредитом;

-40763,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських

послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

-2633,21 грн. - штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 24.02.2017 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду.

До позову додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на 1/3 частину квартири загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реалізацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначено, що підставою заявленого позову про стягнення заборгованості є неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором, відповідач не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 55797,41 грн. В ході відпрацювання проблемної заборгованості банку стало відомо, що відповідачу належить 1/3 частка квартири загальною площею 65,00 кв.м. житловою площею 38,6 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Алтайська, б.№5, кв.№1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності.

На підставі вищевикладеного просив заяву задовольнити.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно заяви ОСОБА_3 позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу ОСОБА_3 23.06.2011 року кредит у розмірі 9100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на розрахунковий рахунок.

Позов містить посилання про те, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 55797,41 грн.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Враховуючи, що будь-яких доказів щодо намагань відповідача здійснити продаж належної йому на праві власності 1/3 частки квартири, з метою уникнення, його реалізації під час виконавчого провадження за рішенням суду, в разі задоволення позову, представником позивача не надано, а також не надано доказів, що саме невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. А тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову на даній стадії розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду направити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_2 «ПриватБанк».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі протягом пяти днів, з дня отримання її копії, апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя: І.М.Юрченко