Справа № 303/3817/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Куштан Б.П., Готра Т.Ю.,

секретарі: Шукаль О.Я.

за участі - ОСОБА_1, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринихи Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року у справі за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «Банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивує тим, що 13.08.2009 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н. На підставі вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. Однак, відповідач не виконав взяті на себе договором обов'язки щодо погашення заборгованості і станом на 13.06.2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 14844,86 грн., що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник за довіреністю Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

Зокрема, вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно застосовані наслідки пропуску строку позовної давності і не враховано положення ст.ст. 549, 1048 ЦПК України щодо нарахування процентів.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просила задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач просив апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відмовляючи в заявленому позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір б/н. На підставі вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., зі сплатою користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Свої зобов'язання перед позивачем,відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 13.06.2016 року відповідач мав прострочену заборгованість на загальну суму 14844,86 грн., яка складається з наступного: 705,70 грн. - заборгованість за кредитом; 9806,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3150,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 683,09 грн. штраф (процентна складова).

За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права до суду. За змістом ст.ст.260, 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими в ст.ст. 253-255 цього ж Кодексу.

У розрахунку заборгованості, зазначено, що останнє погашення за кредитом було проведено відповідачем 29.05.2013 року. (а.с.35) Після цієї дати відповідач карткою не користувався.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік ( ч.2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню правила про позовну давність, оскільки про її застосування, відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, відповідачем було заявлено до прийняття рішення у справі в суді першої інстанції.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у заявленому позові з підстав передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді