Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/319/17 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/778/1707/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«14» листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, у період з квітня 2014 року до 27 квітня 2015 року проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та є учасником бойових дій. 11.03.2015 року наказом № 9-к командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » був звільнений у запас за п. «б» (за станом здоров`я) та з 27.04.2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 47, був виключений із списків особового складу частини та направлений на військовий облік в Центральний районний об`єднаний військкомат м. Запоріжжя.

Наслідками виконання його військових службових обов`язків є ІІІ група інвалідності, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК АВ № 0679341.

Його турбують постійні головні болі, запаморочення, стискуючий біль в серці, постійне підвищення артеріального тиску, біль в обох гомілках, втомлюваність, загальна слабкість, хиткість при ході, погіршення сну, подразливість.

Після проведення лікування стан здоров`я в повному обсязі не відновився. Внаслідок захворювання він змушений тривалий час знаходитися на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. У зв`язку із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби, із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО порушено його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку із болем та постійними спазмами.

Він не може вільно пересуватися, оскільки відчуває сильний головний біль та підвищення тиску, страждає на безсоння на фоні сильних больових відчуттів.

Внаслідок вказаних обставин не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, виражена у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, що постійно негативно позначається на душевному стані позивача.

Тривале лікування позначилося на його психіці, він постійно знаходиться у пригніченому стані через те, що здоров`я неможливо відновити. Відносини в його родині погіршилися, він побавився можливості повноцінно виконувати свої сімейні обов`язки по господарству, що викликає негативні емоції та переживання.

На підставі зазначеного просив стягнути з Міністерства оборони України у відшкодування моральної шкоди, яка завдана йому у результаті ушкодження здоров`я при виконанні обов`язків військової служби, 150 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , старший стрілець мотопіхотного взводу, мотопіхотної роти, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у період часу з 03.04.2014 року по 27 квітня 2015 року проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 . 11.03.2015 року наказом № 9-к командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивач був звільнений у запас за п. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії) та з 27.04.2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 47, був виключений із списків особового складу частини та направлений на військовий облік в Центральний районний об`єднаний військкомат м. Запоріжжя.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 9679341 від 28.11.2016 року, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, при цьому зазначено, що захворювання пов`язано з проходженням військової служби.

Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії АГ № 0009430 від 28.11.2016 року, ОСОБА_1 встановлено 30 % ступеня втрати професійної працездатності. Причиною втрати професійної працездатності є захворювання, пов`язане із проходженням військової служби.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, та наслідки такого захворювання спричинили позивачеві втрати немайнового характеру у вигляді моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що порушило його звичні нормальні зв`язки, йому необхідно додавати додаткових зусиль для організації свого життя в сім`ї та суспільстві.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Із матеріалів справи вбачається, що захворювання, яке отримав ОСОБА_1 , пов`язане з проходженням військової служби. Причинний зв`язок встановлено довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 9679341 від 28.11.2016 року, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії АГ № 0009430 від 28.11.2016 року.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь моральних і фізичних страждань позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги про те, що Міністерство оборони є неналежним відповідачем у справі, являються неспроможними.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При цьому, враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивача та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
Судді: