Провадження №: 2/752/1137/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Мороз О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третіх осіб: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного нотаріуса Дванадцятої державної нотаріальної контори Фещук Н.І., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення юридично значущого факту та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, третіх осіб: Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного нотаріуса Дванадцятої державної нотаріальної контори Фещук Н.І., ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення юридично значущого факту та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

Позивач просить суд: 1)встановити факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_6, після смерті матері ОСОБА_7, а саме домоволодіння, котре розміщене за адресою: АДРЕСА_2 шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном;2)визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_1, виданий Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві 15.03.2007 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11) право власності у порядку спадкування за законом на домоволодіння, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_10

У мотивування позовних вимог вказує, що він є онуком ОСОБА_8, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_3 року (серія та номер свідоцтва про смерть НОМЕР_2

За життя, спадкодавиці ОСОБА_8 належало на праві власності наступне майно:

-домоволодіння, котре належало ОСОБА_8 на праві приватної власності, що підтверджено Свідоцтвом про право на приватну власність на домоволодіння, видане Виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів м. Києва 09.02.1962 року, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

-квартира, котра належала на праві приватної власності ОСОБА_8, та розміщена за адресою: АДРЕСА_1.

За життя, ОСОБА_8 було складено заповіт, у відповідності до якого нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було заповідано йому, ОСОБА_1, у відповідності до приписів чинного законодавства.

В порядку та строки передбачені законодавством, ним було прийнято спадщину за заповітом та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.04.2003 року, видане ОСОБА_9 державним нотаріусом сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори.

На інше нерухоме майно, а саме домоволодіння яке розміщено за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_8 заповідального розпорядження не склала.

Проте, вказане домоволодіння було фактично прийнято у спадок його батьком. ОСОБА_6, котрий постійно проживав у вказаному будинку та був зареєстрований за місцем знаходження будинку, підтвердженням чого, є будинкова книга.

Його батько фактично користувався домоволодінням постійно аж до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті м. Києва, 08.08.2007 року (повторно).

Проте, за життя батько не звернувся до нотаріальної контори, з метою прийняття спадщини та не оформив домоволодіння на своє ім'я.

Інформація про інших спадкоємців після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6 йому не відома.

З метою оформлення домоволодіння, котре належало його бабусі ОСОБА_8, він звернувся до Дванадцятої приватної нотаріальної контори, однак, 14.08.2015 року, державним нотаріусом Фещук Н.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови стало те, що онуки у відповідності до приписів Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року не входить до кола спадкоємців (ст.529, 530 ЦК УРСР).

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, положення ст. 1263-1265 ЦК України не застосовуються у разі смерті спадкодавців до набрання чинності вказаним кодексом. Положеннями ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК УРСР, визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив у володіння та розпорядження спадковим майном; якщо він подав до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Батьком позивача спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_8 була прийнята, оскільки він фактично проживав у спірному домоволодінні, розпоряджався ним та користувався до часу своєї смерті у ІНФОРМАЦІЯ_4 Отже, батько позивача, ОСОБА_10 фактично прийняв спадщину, проте, не встиг її оформити на своє ім'я.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, за свого життя заповіт не склав.У відповідності до статті 1222 ЦК України , спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, у порядку спадкування за законом.

ОСОБА_6 за життя заповіту не склав, у відповідності чого, позивач вважає, що мають застосовуватись положення Цивільного кодексу України про порядок спадкування за законом.

Статтею 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи факт, що він, ОСОБА_1, є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_6, але через відсутність оформленого правовстановлюючого документа на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 не має змоги оформити право власності у порядку спадкування за законом, позивач просить задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримують та просять його задовольнити.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, направив суду письмові пояснення в яких погоджується з тим, що позивач входить до кола спадкоємців першої черги, справу просить розглядати без участі представника Київської міської ради(а.с.147-148).

Представник відповідача Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання двічі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника цього органу(а.с.47,65).

Третя особа державний нотаріус Дванадцятої державної нотаріальної контори Фещук Н.І. в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Залучені до участі у справі у якості третіх осіб можливі спадкоємці за законом -ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача та на спадщину не претендують.

Заслухані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили в судовому засіданні що батько позивача весь час проживав з матір'ю ОСОБА_8, за адресою АДРЕСА_6 після її смерті фактично прийняв спадщину. Після смерті батька у цьому будинку проживає позивач. Який дбає про будинок, оплачує комунальні платежі.

Вислухавши позивача, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, заслухавши покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_8, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

За життя ОСОБА_8 належало на праві власності майно:домоволодіння за адресою: АДРЕСА_8;квартира за адресою: АДРЕСА_1.

За життя, ОСОБА_8 було складено заповіт, у відповідності до якого нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було заповідано позивачу ОСОБА_1

В порядку та строки передбачені законодавством, позивачем було прийнято спадщину за заповітом та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.04.2003 року.

На домоволодіння яке розміщено за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_8 заповідального розпорядження не склала.

Це домоволодіння було фактично прийнято у спадок його батьком позивач ОСОБА_6, котрий постійно проживав у вказаному будинку та був зареєстрований в будинку, підтвердженням чого є будинкова книга.

Батько позивача фактично користувався цим домоволодінням постійно аж до моменту смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 Факт смерті батька позивача підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті м. Києва, 08.08.2007 року (видане повторно).

Проте, за життя батько позивача не звернувся до нотаріальної контори, з метою прийняття спадщини та не оформив домоволодіння на своє ім'я.

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6, залучені судом до участі у справі треті особиОСОБА_4 та ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснили що не мають намірів вчиняти дії щодо успадкування майна ОСОБА_8 та ОСОБА_6

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, положення ст. 1263-1265 ЦК України не застосовуються у разі смерті спадкодавців до набрання чинності вказаним кодексом.

Відносно порядку спадкування після ОСОБА_8 застосовуються приписи Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

У відповідності до приписів ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.

Положеннями ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК УРСР, визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив у володіння та розпорядження спадковим майном; якщо він подав до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Батьком позивача спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_8 котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року була прийнята фактично, оскільки він проживав у спірному домоволодінні, та користувався домоволодінням до часу своєї смерті у ІНФОРМАЦІЯ_4 Отже, батько позивача, ОСОБА_10 фактично прийняв спадщину, проте, не встиг її оформити на своє ім'я.

У частині регулювання правовідносин спадкування позивачем після смерті батька діють вже норми ЦК України 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивача, ОСОБА_6, помер. У відповідності до статті 1222 ЦК України , спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, у порядку спадкування за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вказаних вище статей, Позивач, є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи що ОСОБА_1, є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_6, але через відсутність оформленого правовстановлюючого документа на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 не має змоги оформити право власності у порядку спадкування за законом, його позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.10,11,57-61,208,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.321, 328, 1220, 1261, 1268, 1298 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт фактичного прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7, а саме домоволодіння за адресою АДРЕСА_6 шляхом фактичного вступу у володіння та розпорядження спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим за адресою АДРЕСА_7) право власності у порядку спадкування за законом на домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_9

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Ладиченко