АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3084/17 Справа № 192/2529/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх В. М. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Дніпро

06 липня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області, Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди

за апеляційною скаргою Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області, Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства « Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа: ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Вточнивши свої вимоги, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 87627 грн. 55 коп., з яких матеріальний збиток 77627 грн. 55 коп., моральна шкода в розмірі 10000 грн. (том 1 а.с.а.с.4-8,127-128).

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області, дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволені частково.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 75805 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовлено.

Також вирішено питання щодо судових витрат (том 2 а.с.64-73).

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (том 2 а.с.99-104).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2016 року, що набрала законної сили 28 травня 2016 року, 11 квітня 2016 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 446 км + 600 м автодороги Н-08 Дніпропетровськ - Запоріжжя, потрапила у вибоїну на дорозі, розміром більше 2 метрів у довжину та 20 см у глибину, внаслідок чого втратила керування транспортним засобом і скоїла з'їзд в кювет. Оскільки суддею встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то провадження по справі було закрито.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 31 липня 2010 року, власником автомобіля «Ліфан» 520 є ОСОБА_4, а ОСОБА_2 має право керування даним автомобілем (том 1 а.с. 9).

Відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 31 жовтня 2009 року, ОСОБА_2 має право на керування легковими транспортними засобами (том 2 а.с. 27).

Згідно звіту №33 від 27 квітня 2016 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля «Ліфан» 520, номерний знак НОМЕР_2 при ДТП станом на 18 квітня 2016 року, складає 75805 грн. 55 коп. (том 1 а.с. 15-16).

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування шкоди спричиненої в наслідок ДТП, суд 1 інстанції виходив з того, що під час розгляду справи достовірно встановлено факт неналежного стану ділянки дороги на 446 км + 600 м автодороги Н-08 Дніпропетровськ - Запоріжжя, що призвело до ДТП за участю позивачки і заподіяння автомобілю під її керуванням механічних пошкоджень, у зв'язку з чим, прийшов до висновку про стягнення з відповідача Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь позивачки 75805 грн. 55 коп. - розміру шкоди заподіяної механічними ушкодженнями автомобіля Lifan 520 GX, номерний знак НОМЕР_2, на підставі звіту №33 від 27 квітня 2016 року .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на доставку автомобіля з місця ДТП в розмірі - 700 грн., витрат на виклик відповідачів на огляд транспортного засобу в сумі 422 грн. та витрат на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 700 грн., суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем дані витрати не підтверджені належними доказами.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог до відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», суд 1 інстанції виходи з того, що вини відповідача у неналежному виконанні своїх обов'язків щодо виконання робіт по ремонту ділянки дороги де сталось ДТП не встановлено.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд 1 інстанції, виходив з того, що ці вимоги є безпідставними, оскільки позивачкою не надано доказів на їх підтвердження.

Вказані висновки суду відповідають обставинам справи та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права й ґрунтуються на вимогах закону.

Так, згідно з ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до ст. 11 Закону "Про автомобільні дороги" основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, серед іншого, є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів.

На підставі ч. 1 ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 24 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що власники доріг несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Пункт 11 Постанови КМ України від 30 березня 1994 р. N 198 "Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони" визначає, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п. 2.1 положення «Про службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області», метою діяльності служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури, що обслуговується (том 1 а.с. 67-70).

Згідно п. 3.2 зазначеного положення, служба зобов'язана організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху.

Вбачається, що відповідач - Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області є підприємством, на яке державою покладено обов'язок по утриманню у належному стані та ремонту автомобільних доріг у Дніпропетровській області. А у відповідності до договору підряду № УПмнр-1 від 19 січня 2016 року, за умовами якого виконавець зобов'язався у порядку та на умовах, визначених цим Договором, своїми силами і засобами на власний ризик виконати послуги: 42.11.2 «Будування автомобільних доріг і автомагістралей» інших доріг, елементів доріг; злітно-посадкових смуг летовищ» (послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного та місцевого значення загального користування у Дніпропетровській області, згідно технічного завдання за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін. Визначено, що послуги виконуються в межах виділених фінансових ресурсів згідно з вимогами діючих нормативних актів. Послуги виконуються виконавцем згідно щомісячних актів - дефектів, затверджених Замовником в межах ціни цього договору (том 2 а.с. 11-13).

Згідно п. 7.2.1 договору, відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним, або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами несе Виконавець. При цьому, Виконавець несе відповідальність в тому числі за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих, нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне надання послуг відповідно до актів дефектів Замовника передбачених договором.

Факт отримання позивачем ОСОБА_2 пошкоджень транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 травня 2016 року о 14.00год. на 446 км + 600 м автодороги Н-08 Дніпропетровськ - Запоріжжя, саме через наявність вибоїни на дорозі, розміром більше 2 метрів у довжину та 20 см у глибину доведено матеріалами справи.

У зв'язку з вище викладеним, колегія суддів погоджується із висновками суду 1 інстанції, щодо невідповідності ділянки дороги, де мало місце ДТП, вимогам державних стандартів (наявність пошкодження дорожнього покриття розміром більше2-х метрів у довжину та 20см.) що є наслідком бездіяльності відповідача, який зобов'язаний утримувати дороги у належному стані, а тому ДТП сталася з вини саме Служби автомобільних доріг Дніпропетровської області, яка несе відповідальність за шкоду, заподіяну у результаті ДТП за участю позивачки.

При цьому, суд врахував, що позивачем - Службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області не доведено відсутність своєї вини в заподіянні шкоди, що передбачено вимогами ст.. 1166 ЦК України, а позивачкою надано відповідні докази заподіяння шкоди та її розмір.

Так, відповідно до звіту № 33 від 27 квітня 2016 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля «Ліфан» 520, номерний знак НОМЕР_2 при ДТП станом на 18 квітня 2016 року, складає 75805 грн. 55 коп., яка й підлягає стягненню зі Служби автомобільних доріг Дніпропетровської області.

Колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на доставку автомобіля з місця ДТП в розмірі - 700 грн., витрат на виклик відповідачів на огляд транспортного засобу в сумі 422 грн. та витрат на проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку в сумі 700 грн., оскільки із копії чеку № 2459 від 12 квітня 2016 року, копії товарного чеку від 19 квітня 2016 року та квитанції № 14609293 - 1 від 19 квітня 2016 року (том 1 а.с. 18-20), не вбачається, що витрати понесені саме позивачкою.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», виходячи з наступного.

Між службою автомобільних доріг у Дніпропетровській області (Замовник) і ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (Виконавець) укладено Договір підряду № УПмнр-1 від 19 січня 2016 року (том 2 а.с. 11-13).

Згідно п. 7.2.1 договору, відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним, або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов`язаних з незадовільними дорожніми умовами несе Виконавець. При цьому, Виконавець несе відповідальність в тому числі за: незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих, нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини Виконавця та призвели до дорожньо-транспортної пригоди; невиконання або неналежне надання послуг, відповідно до актів дефектів Замовника передбачених договором.

Відповідно до акту дефектів, затвердженого заступником начальника служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області 01 квітня 2016 року, комісія у складі провідного інженера служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області, виконроба філії «Дніпропетровська ДЕД», виконроба ДРП-2, провела обстеження автомобільних доріг державного значення, що обслуговуються філією «Дніпропетровська ДЕД» і склала акт на предмет виконання робіт по експлуатаційному утриманні автодоріг на квітень 2016 року за рахунок державного бюджету, при цьому в даному акті передбачено, проведення аварійного ямкового ремонту дорожньої ділянки 414 + 377 км - 450 + 455 км (том 1 а.с. 138-142).

Згідно довідки Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області вбачається, що недоліків в експлуатаційному утриманні ділянки автодороги Н-08 Бориспіль - Дніпропетровськ - Запоріжжя 446+600 км в базі даних відповідача зазначено не було.

Тобто, вини відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у неналежному виконанні своїх обов'язків щодо виконання робіт по ремонту ділянки дороги де сталось ДТП не встановлено.

Колегія суддів також погоджується із висновками суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо завдання моральної шкоди, що відповідає обставинам справи та вимогам ст.. ст.. 23, 1167 ЦК України та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин по справі.

Посилання апелянта на безпідставність застосування положень ст.. ст.. 60, 61 ЦПК України та посилання на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2016 року, при встановленні вини апелянта у ДТП, не заслуговують на уваги, оскільки даною постановою було встановлено фактичні обставини за якими сталася ДТП та те, що у її настанні відсутня вина позивачки. Відповідач відсутності своєї вини у настанні ДТП не спростував, належних та допустимих доказів щодо цього ані суду 1 інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав.

Твердження апелянта, що нібито самою позивачкою було порушено ПДР, оскільки вона безпідставно рухалася у лівій смузі руху при вільній правій чи, що права смуга мала вибоїни чи нерівності, спростовуються матеріалами адміністративної справи та постановою від 17.05.2016 року, яка набрала законної сили.

Апелянт посилається в апеляційній скарзі щодо незгоди з відмовою судом 1 інстанції у призначенні автотехнічної експертизи, при цьому клопотання про її призначення ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ним не заявлялося.

При цьому апелянтом не заперечується факт ДТП і наявності вибоїни зазначеної в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відповідальності за стан ділянки дороги на якій сталася ДТП, відповідача ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» є безпідставними та спростовуються наявними матеріалами справи.

Посилаючись в апеляційні скарзі на незгоду з розміром шкоди, сумнівів, що вони отримані в наслідок вищевказаної ДТП та непогодження з висновками звіту №33 від 27 квітня 2016 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки заперечуючи проти розміру стягнутих збитків, апелянт на їх спростування належних та допустимих доказів не надає.

Інші доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі також є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг в Дніпропетровській області - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: