Справа № 573/786/17
Номер провадження 2/573/343/17
РІШЕННЯ

іменем України

10 травня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Кліщ О. В.

за участю секретаря: Сітало Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони проживають окремо. Сімя фактично розпалась, основою розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлись характерами. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечить його інтересам та інтересам дитини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просив розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання також не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

У відповідності до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та Куба (дошлюбне прізвище) ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 02 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 45. Після укладення шлюбу відповідачці присвоєно прізвище чоловіка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 018881 (а. с. 6).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БП № 054052 (а. с. 7).

Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що сторони не зійшлися характерами та шлюб суперечить як інтересам позивача, так і інтересам дитини.

Суд зазначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а, як встановлено при дослідженні матеріалів справи та заяви позивача, він не має наміру зберегти шлюб з відповідачкою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін та дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У звязку з наявністю заяви відповідачки, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні ОСОБА_5.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 45, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки, яка змінила його під час державної реєстрації шлюбу, залишити ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі Апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя