Справа № 182/6551/16-ц
Провадження № 2/0182/879/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.07.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа Управління комунального майна Нікопольської міської ради, про визнання права на приватизацію житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на приватизацію житлового приміщення.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

З 19 квітня 1994 року він проживає та зареєстрований у квартирі № 73, розташованій в буд № 14 по вул.Дружба в м.Нікополь Дніпропетровської області. Зазначена квартира надавалась у користування їх родині: батькові ОСОБА_2, матері ОСОБА_3 та йому. Основним квартиронаймачем був його батько ОСОБА_2, а після його смерті - його мати ОСОБА_3 27 березня 2013 року, в звязку з поганим станом здоровя матері ОСОБА_3, виконавчий комітет Нікопольської міської ради надав дозвіл на переоформлення договору найму та особового рахунку на його імя. На підставі вказаного рішення, 25 липня 2016 року між ним та КП „Міська житлова технічна інспекція Нікопольської міської ради укладено договір найму квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополь. Маючи намір приватизувати зазначену квартиру, він звернувся до Управління комунального майна Нікопольської міської ради із відповідною заявою та необхідними документами. Проте, листом від 12 вересня 2016 року (вих. № 1109) йому відмовлено у приватизації через відсутність ордера про надання жилої площі. Відповідно до ст.47 Конституції України, громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено і ст.9 Житлового кодексу України. Відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків). Згідно з вимогами ч.1 ст.8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п.п.4.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів, передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім'ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах. Підстави для відмови у приватизації житла, передбачені ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: не підлягають приватизації:

-квартири-музеї;

-квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані

на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв;

- квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

- квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стан і(в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

- квартири (будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п.п.2,5 ст.2 цього Закону. Так як вказане вище житло є квартирою в житловому будинку та не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, враховуючи наявність передбачених законом підстав для приватизації квартири, вважає, що за ним можливо визнати право на приватизацію квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополі, загальною площею 44,5 кв.м, без надання ордеру про надання жилої площі. За таких обставин звернувся до суду і просить визнати за ним право на приватизацію квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополі, загальною площею 44,5 кв.м, без надання ордеру про надання жилої площі.

В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив розглянути справу у відповідності до вимог ЦПК України.

Третя особа в судове засідання не прибула, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила, заперечень чи будь-яких заяв до суду не надала. Справа слухалась у відсутність третьої особи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно норм ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім»ї та додатково 10 квадратних метрів на ісм»ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч.1, 3, 10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Як встановлено в судовому засіданні, з 19 квітня 1994 року позивач проживає та зареєстрований у квартирі № 73, розташованій в будинку № 14 по вулиці Дружба в місті Нікополь Дніпропетровської області (а.с.4-5, 8). Зазначена квартира надавалась у користування їх родині: батькові ОСОБА_2, матері ОСОБА_3 та йому. Основним квартиронаймачем був батько позивача ОСОБА_2, а після його смерті - мати позивача ОСОБА_3 27.03.2013 року, в звязку з поганим станом здоровя матері ОСОБА_3, виконавчий комітет Нікопольської міської ради надав дозвіл на переоформлення договору найму та особового рахунку на позивача (а.с.6). На підставі вказаного рішення, 25.07.2016 року між позивачем та КП „Міська житлова технічна інспекція Нікопольської міської ради укладено договір найму квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополь (а.с.7). Маючи намір приватизувати зазначену квартиру, позивач звернувся до Управління комунального майна Нікопольської міської ради із відповідною заявою та необхідними документами. Проте, листом від 12.09.2016 року (вих.№ 1109) позивачу відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордера про надання жилої площі (а.с.9).

Суд вважає дану відмову незаконною та вважає за можливе визнати за позивачем право на приватизацію квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополі, загальною площею 44,5 кв.м, без надання ордеру про надання жилої площі.

На підставі викладеного та керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири № 73, розташованої в будинку № 14 по вулиці Дружби в місті Нікополі, загальною площею 44,5 кв.м, без надання ордеру про надання жилої площі.

Рішення суду першої інстанцїї може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4