Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1620/16-ц
провадження № 4-с/650/1/17
Ухвала

іменем України

04 жовтня 2017 року смт. Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді - Сікора О.О., за участю секретаря Ялаєвої Ю.О., скаржника Приватне підприємство «Агропроменерго», в інтересах якого діє ОСОБА_1, державного виконавця Шахман Андрія Валерійовича, прокурора Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_2, розглянувши скаргу Приватного підприємства «Агропроменерго» на постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 року директор ПП «Агропроменерго» ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить визнати незаконними та скасувати поставу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області про стягнення виконавчого збору від 19.07.2017 року ВП № 54253135 та поставну Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2017 року ВП № 54341070, що винесені у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2017 року у справі № 650/1620/16-ц.

В обґрунтування скаржник зазначив, що державним виконавцем безпідставно стягнуто з ПП «Агропроменерго» та інших боржників виконавчий збір в розмірі 30 відсотків замість 10 відсотків від вартості майна, що було передано власнику.

Крім того, скаржник вказує на передчасне стягнення виконавчого збору з огляду на те, що ПП «Агропроменерго» не відмовляється від добровільного виконання рішення суду, що передбачає участь обох сторін, тобто позивача і відповідача. Позивач не звертався до відповідача з вимогою про передачу йому присудженого майна, а отже неможливо вважати, що скаржник (відповідач) втратив право на добровільне виконання рішення суду.

В судовому зсіданні представник ПП «Агропроменерго» скаргу підтримав, просив її задовольнити, пояснивши в доповнення до обґрунтувань викладених у скарзі, що виконавче провадження за виданим судом виконавчим листом не повинно було розпочинатись, оскільки рішення суду в частині витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння за чинним законодавством не повинно виконуватись в примусовому порядку так як не передбачає примусових заходів.

В судовому засіданні державний виконавець Шахман А.В. проти скарги заперечив, просив відмовити у її задоволенні, вказавши на правильність обрахування розміру виконавчого збору та наявність підстав для його стягнення. Пояснив, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2017 року на підставі виконавчого листа виданого судом боржником не оскаржена, а отже усі подальші дії державного виконавця є законними. Також, вказав на те, що витребування майна з чужого незаконного володіння передбачає заходи примусового характеру, які полягають у тому, що особа у якої витребувано майно зобовязана його передати особі на користь якої його витребувано. Оскільки ПП «Агропроменерго» самостійно не передало вказане майно, останнє мало бути повернуте у примусовому порядку. Крім того, витребування майна з чужого незаконного володіння відноситься до інших заходів примусового характеру встановлених законом.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги вказавши на її безпідставність, що вбачається з того, що боржник добровільно не повернув присуджене з нього майно, яке було передане в примусовому порядку, що в свою чергу передбачає стягнення виконавчого збору.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 06.07.2017 року від заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та виконавчого листа № 3 від 16.03.2017 року, виданого 22.05.2017 року державним виконавцем Шахман А.В. відкрито виконавче провадження за поставною від 07.07.2017 року, якою зокрема вказано на необхідність боржнику ПП «Агропроменерго» виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також сплатити судовий збір і витрати виконавчого провадження і яку боржник отримав 11.07.2017 року, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

11.07.2017 року на імя начальника Великоолександрівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_4 головою Великоолександрівської селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області ОСОБА_5 повідомлено про те, що в тому числі ПП «Агропроменерго» самостійно не передали Великоолександрівській селищній раді Великоолександрівського району Херсонської області майно, яке вказане в рішенні суду в справі № 650/1620/16-ц, загальною вартістю 281864 грн, а саме: банно-пральний комбінат площею 1434 кв.м літ. «А» та будівлю котельної літ. «Б», що знаходяться за адресою: смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи (Леніна), 94 Херсонської області.

За актом державного виконавця від 14.07.2017 року в присутності понятих вищевказане майно, яке знаходилось у володінні ПП «Агропроменерго» вартістю 281864 грн передано на користь Великоолександрівської селищної ради.

19.07.2017 року начальником відділу Великоолександрівського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54341070 на підставі винесеної ним постанови про стягнення виконавчого збору від 19.07.2017 року ВП № 54253135, яка в свою чергу винесена в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2017 року № 650/1620/16-ц за виконавчим листом № 3 від 22.05.2017 року.

Вказана постанова про стягнення виконавчого збору винесена з тієї підстави, що боржником вищевказане рішення суду не було виконано до відкриття виконавчого провадження згідно постанови державного виконавця від 07.07.2017 року.

Згідно п.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до вказаного Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, які в свою чергу є виконавчими документами.

Згідно п.7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Тобто, аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку про те, що у примусовому порядку можуть бути виконані виключно судові рішення, виконання яких можливе шляхом вжиття заходів примусового виконання рішення визначених у вказаних пунктах Закону України «Про виконавче провадження», а також інших заходів примусового характеру, передбачених цим Законом.

Зі змісту виконавчого листа № 3 виданого 22.05.2017 року вбачається, що його було видано на підставі рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2017 року відповідно до якого необхідно було: витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1, Дочірнього підприємства «Агропроменерго», Приватного підприємства «Агропроменерго» на користь Великоолександрівської селищної ради Херсонської області будівлю банно-прального комбінату площею 1434 кв.м літ. «А», будівлю котельної літ. «Б» загальною вартістю 281864 грн, розташованих за адресою: смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи (Леніна), 94 Херсонської області.

Тобто, виконавчий лист на підставі якого начальником відділу було відкрито виконавче провадження не передбачає будь-яких заходів примусового характеру, які підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Про це свідчить, зокрема те, що витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна не може бути заходом примусового виконання рішення, оскільки витребування майна з чужого незаконного володіння відноситься саме до захисту права власності (ст. 388 Глави 29 ЦК України) та не може підпадати під дію Закону України «Про виконавче провадження».

Суд звертає увагу на те, що виконавчі листи не видаються для виконання рішень про визнання, зміну та припинення правовідносин. Копія таких рішень є підставою для їх реалізації компетентними державними органами шляхом реєстрації правового становища особи та його майна.

Про такий порядок виконання рішення суду свідчать, зокрема ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV та п. 67 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року № 1127 в якому зазначено, що: «Для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

На користь зазначеного, також свідчить зміст п.5 ч.1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», який при посиланні на інші заходи примусового характеру, вказує, що такі заходи мають бути визначені виключно вказаним Законом, який в свою чергу, як і Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, не містить посилання на такий захід примусового характеру як витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння.

Отже, державний виконавець, отримавши вищевказаний виконавчий документ, на виконання п.7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний був повернути його стягувачу без прийняття до виконання, протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, на тій підставі, що виконання рішення суду щодо витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння не передбачало заходів примусового виконання.

Також, не дивлячись на те, що постанову державного виконавця від 07.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження, в межах якого винесено оскаржувані постанови щодо виконавчого збору боржник не оскаржував, суд вважає, що з огляду на винесення її всупереч вимог закону, її наявність не може свідчити при те, що усі подальші дії державного виконавця мають бути «автоматично» узаконені, адже як встановлено судом, рішення суду примусовому виконанню не підлягало, а отже і підстав для стягнення виконавчого збору немає.

Положення частин 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначають, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України і він стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто виконавчий збір може бути стягнутий виключно за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, чого в даному виконавчому провадженні з вищевказаних причин здійснено бути не могло.

Слід також зазначити про те, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2017 року начальник відділу вказав на те, що «боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, а також сплатити виконавчий збір та витрати виконавчого провадження», що також свідчить про незаконність подальших дії державного виконавця, який у обраний ним спосіб, шляхом складення акту прийому передачі 14.07.2017 року, виконав рішення до спливу вказаного строку. Тобто, держаний виконавець, який за власною ініціативою надав боржнику десятиденний строк на виконання рішення суду та сплату виконавчого збору, що за загальними правилами обрахунку строків почав обраховуватись з наступного дня після отримання вказаної постанови, тобто з 12.07.2017 року та з урахуванням робочих днів, мав закінчитись 25.07.2017 року, повинен бути послідовним та витримати вказаний строк перед вчиненням вищеописаних дій. При цьому, боржник мав право розраховувати на такі дії державного виконавця. Крім того, протягом вказаного десятиденного строку боржник також мав право на оскарження постанови державного виконавця згідно ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а отже з урахуванням встановленого 10 денного строку на виконання, було виправдано та доцільно державному виконавцю вчиняти будь-які подальші дії щодо виконання рішення суду та вирішення питання про стягнення виконавчого збору після спливу вказаного строку.

З цього приводу, державний виконавець на судовому засіданні пояснив, що вказівка про десятиденний строк зазначена автоматично при формуванні тексту постанови з реєстру і боржник мав керуватись наступним текстом постанови в якому зазначено про те, що боржник зобовязаний був бути присутнім при передачі майна 14.07.2017 року, тобто до спливу вказаного строку.

На це суд вказує, що державний виконавець не зобовязаний був виконувати рішення саме 14.07.2017 року та виносити постанови про стягнення виконавчого збору, а все ж таки мав витримати строк, який був визначений в постанові, оскільки у відповідності до п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Більш того, судом також встановлено, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2017 року, на виконання якого було видано виконавчий лист № 3, було виконано 11.05.2017 року, про що свідчить номер запису про право власності: 20453270 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно якого на підставі вказаного рішення суду за територіальною громадою в особі Великоолександрівської селищної ради було зареєстровано право комунальної власності на банно-пральний комбінат площею 1434 кв.м літ. «А» та будівлю котельної літ. «Б», що знаходяться за адресою: смт. Велика Олександрівка, вул. Свободи (Леніна), 94 Херсонської області.

З цього приводу державний виконавець вказав на те, що не дивлячись на реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за територіальною громадою, рішення суду підлягало примусовому виконанню, оскільки фактично майно продовжувало знаходитись у володінні ПП «Агропроменерго», а отже мало бути передано власнику, що відповідає ст.ст. 397, 399 ЦК України.

З таким твердженням суд не може погодитись, з тих підстав, що в такому випадку, власник майна мав право у порядку ст.ст. 16, 391 ЦК України у позовному провадженні вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а не вимагати захисту свого права у вищеописаний спосіб шляхом звернення до примусового виконання рішення суду.

Відповідно до Розділу VІІ ЦПК України суд розглядає скарги сторін виконавчого провадження реалізуючи функцію судового контролю за виконанням судових рішень, а отже зобовязаний ретельно перевірити чи діяли державні органи, в особі їх посадових осіб, відповідно до наданих повноважень, в належний і якомога послідовний спосіб, та усунути виявлені при цьому порушення, особливо коли йдеться про такі основоположні права особи, як майнові права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04, п.70), підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, зважаючи на те, що державним виконавцем було винесено оскаржувані постанови щодо стягнення виконавчого збору в наслідок виконання рішення, яке примусовому виконанню не підлягало та здійснено до спливу строку визначеного державним виконавцем, дії останнього щодо винесення вказаних постав суд визнає незаконними, що обумовлює скасування відповідних рішень.

Вимога скаржника щодо неправильності обрахування розміру виконавчого збору окремій оцінці не підлягає з огляду на визнання дій державного виконавця щодо його нарахування незаконними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 210, 387 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Приватного підприємства «Агропроменерго» на постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати поставу начальника Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про стягнення виконавчого збору від 19.07.2017 року ВП № 54253135 та поставну начальника Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2017 року ВП № 54341070, що винесені у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 3, виданого 22.05.2017 року на виконання рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.03.2017 року у справі № 650/1620/16-ц.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її отримання.

Суддя: ______________ О.О. Сікора