Справа №345/1986/17
Провадження № 2/345/1097/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі :

головуючої - судді Кардаш О.І.

при секретарі Заткальницькій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним (нікчемним),

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 30.08.2013 року відбулися прилюдні торги по реалізації належного їм арештованого нерухомого майна, а саме даної квартири. Переможцем прилюдних торгів став відповідач по справі ОСОБА_4

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.05.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2014 року, визнано недійсними прилюдні торги, проведені 30.08.2013 року, оформлені на імя ОСОБА_4 від 06.09.2013 року, зареєстровані в реєстрі №1034. Проте відповідач ОСОБА_4, знаючи про рішення суду, відчужив спірну квартиру ОСОБА_3

Позивачі вказують, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 02.03.2015 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_3 є недійсним (нікчемним), оскільки порушує публічний порядок. Так, ОСОБА_4. завідомо знаючи, що правовстановлюючі документи, на підставі яких він придбав квартиру, визнано судом незаконними (торги скасовано), скасоване свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на імя ОСОБА_4 від 06.09.2013 року, порушуючи публічний порядок та не маючи прав продавати належну позивачам на праві власності квартиру, незаконно відчужив дане майно. В результаті укладення даного договору було грубо порушено конституційні права позивачів, як законних власників квартири. Тому позивачі змушені звернутися до суду та просять визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02.03.2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу по реєстру №425.

Позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача ОСОБА_1, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Згідно поданого заперечення (а.с.61-63) вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом поряку.

Суд, дослідивши докази по справі вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2015 року між ОСОБА_4, з однієї сторони та ОСОБА_3, з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №425 (а.с.5-7).

В п.2 оспорюваного договору вказано, що квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_8 26.09.2013 року по реєстру №1034.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.08.2014 року (а.с.29) визнано недійсними прилюдні торги, проведені 30.08.2013 року в м.Калуш, вул.Л.Українки, 1 в приміщенні Калуського МРУЮ, оформлені протоколом їх проведення №15/117/13-1-2 та актом від 04.09.2013р., складеним на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації майна, належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке знаходиться по вул.В.Стуса, 8/45, м.Калуш, Івано-Франківської області. А також визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на ім"я ОСОБА_4, серія ВТЮ №884386 від 06.09.2013 року, зареєстроване в реєстрі №1034 (а.с.8-14).

Отже, відповідач ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, яке було визнано недійсним.

Позивачі просять визнати спірний договір купівлі-продажу недійсним з підстав, передбачених ст.228 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (стаття 215 ЦК України).

Статтею 228 ЦК України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірний договір купівлі-продажу квартири стосується сфери приватноправових відносин. Стороною позивача не надано суду жодних доказів, зокрема вироку суду, на підтвердження факту наявності умислу у відповідачів саме на порушення публічного порядку.

Таким чином, спірний правочин не посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, не спрямований на порушення публічного порядку, а відтак не є таким, що порушує публічний порядок.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Враховуючи, що у задоволенні позову слід відмовити, після набрання законної сили рішенням суду підлягають скасуванню і заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 03 липня 2017 року (а.с. 77-78).

На підставі викладеного, ст.ст.203,228 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 154, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним (нікчемним) договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 02.03.2015 року відмовити.

Після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали Калуського міськрайонного суду ОСОБА_7 Франківської області від 03.07.2017 року щодо накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_4, шляхом заборони укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, здійснювати скасування чи поновлення записів про державну реєстрацію права власності на квартиру, заборони вчинення будь-яких реєстраційних дії стосовно цього майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення , апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення в цей же термін з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ :