Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про закінчення виконавчого провадження,

за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 червня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду зі скаргою до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області)про визнання незаконними та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень № № 42257393, 42257022, 42267003, 42257508, 42257278 за виконавчим листом № 0907/2-2-8012/2011 від 2 січня 2014 року.

Свої вимоги мотивували тим, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області необґрунтовано закінчено виконавчі провадження, оскільки виконавчі листи видані на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2013 року про зобов'язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати їм благоустроєне житлове приміщення не виконано.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області про визнання незаконними та скасування постанов про закриття провадження №№ 42257393, 42257022, 42267003, 42257508, 42257278 за виконавчим листом № 0907/2-2-8012/2011 від 2 січня 2014 року відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2016 року скасовано та постановлено нову, якою скаргу задоволено.

Визнано незаконними та скасовано постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. від 21 січня 2016 року про закінчення виконавчих проваджень ВП № ВП № 42257393, 42257022, 42267003, 42257508, 42257278 за виконавчим листом № 0907/2-8012/2011, виданим Івано-Франківським міським судом 02 січня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2016 року та залишити в силі ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 квітня 2016 року, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні скарги заявників, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги скаржників ґрунтуються на зобов'язанні державного виконавця здійснити оцінку фактичних обставин спору, що не належить до його компетенції.

Скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та ухвалюючи ухвалу про задоволення скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради при наданні зазначеної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_3, не дотримано вимог ст. ст. 47 та 50 ЖК України, а тому висновок державного виконавця про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є необґрунтованим.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебували виконавчі провадження: ВП № ВП № 42257393, 42257022, 42267003, 42257508, 42257278, з примусового виконання виконавчого листа № 0907/2-8012/2011, виданого Івано-Франківським міським судом 02 січня 2014 року, про зобов'язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради виділити на надати ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідало б усім вимогам чинного законодавства з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_4.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 червня 2014 року за заявою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради рішення суду від 17 жовтня 2013 року було роз'яснено та зазначено про зобов'язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради виділити та надати ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідало б всім вимогам чинного законодавства з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_9 з урахуванням вимог ст. ст. 47, 50 ЖК України.

Відповідно до постанов старшого державного виконавця від 21 січня 2016 року - виконавчі провадження реєстраційні номери ВП № ВП № 42257022, 42267003, 42257508, 42257278, 42257393, з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом 02 січня 2014 року, закінчено, оскільки виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради виділено та надано ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2013 року зобов'язано виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради виділити на надати ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (ОСОБА_10.), ОСОБА_7 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідало б всім вимогам чинного законодавства, з урахуванням усіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_5.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 червня 2014 року за заявою виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради роз'яснено рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2013 року та зазначено, що зобов'язано виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради виділити та надати ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (ОСОБА_10.), ОСОБА_7 благоустроєне житлове приміщення, яке відповідало б всім вимогам чинного законодавства з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_5, з урахуванням вимог ст. ст. 47, 50 ЖК України.

Відповідно до положень ст. 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв. м на одну особу.

Жиле приміщення, згідно зі ст. 50 ЖК України, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу.

Особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям інвалідів і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 02-02/10420 - виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї від 23 грудня 2015 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровано 9 осіб: ОСОБА_4, - основний квартиронаймач, ОСОБА_10 - дочка, ОСОБА_11 - онук, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_12 - онука, ОСОБА_13 - онук (а. с. 47).

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 05 листопада 2015 року № 632 на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2013 року виділено та надано ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_4 (а. с. 93).

За частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Задовольняючи скаргу про визнання незаконним та скасовуючи постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Сапіжака І.І. від 21 січня 2016 року про закінчення виконавчих проваджень ВП № ВП № 42257393, 42257022, 42267003, 42257508, 42257278, за виконавчим листом № 0907/2-8012/2011 виданим Івано-Франківським міським судом 02 січня 2014 року, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради при наданні вищезазначеної квартири ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з урахуванням всіх членів сім'ї, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_8 не дотримано вимог ст. ст. 47 та 50 ЖК України, а тому висновок державного виконавця про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є необґрунтованим.

Отже, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність постановленого судового рішення не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко