Справа № 386/1094/17
Провадження № 2-з/386/30/17
УХВАЛА

14 листопада 2017 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області Шкамерда К. С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову в якій зазначила, що 02 листопада 2017 року Голованівським районним судом Кіровоградської області шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано. Під час перебування у шлюбі ними спільними зусиллями та за спільні грошові кошти побудовано та придбано майно, що є їх спільною власністю. Згоди на добровільний поділ майна, що є їх спільною власністю не досягнуто. На грунті поділу майна у відповідача виникають сварки, відповідач погрожує продати майно за безцінь або подарувати його, оскільки відповідно до правовстановлюючих документів він є власником їх спільного майна. Вважає, що майно без її згоди може бути відчужено на користь будь-якої іншої особи, в результаті чого існує загроза, що відповідач може здійснити відчуження спірного майна, що може утруднити або ускладнить та унеможливить виконання рішення по даній справі.

Просить суд задовольнити клопотання про забезпечення позову та накласти арешт на :

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: №14 по вул. Червоноармійська (Джерельна) в смт. Голованівськ, Голованівського району Кіровоградської області;

- нежитлову будівлю за адресою: вул. Леніна (Соборна)5а, смт. Голованівськ, Голованівського району Кіровоградської області;

- нежитлову будівлю за адресою: вул. Наумова, 159, с.Станіславове Благовіщенського району Кіровоградської області; - нежитлову будівлю за адресою: вул. Наумова, 160, с.Станіславове Благовіщенського району Кіровоградської області;

- нежитлову будівлю з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Наумова, 23, с.Станіславове, Благовіщенського району Кіровоградської області;

- земельну ділянку за адресою: вул. Наумова, 23, с.Станіславове Благовіщенського району Кіровоградської області;

- нежитлову будівлю за адресою: вул. Наумова, 4, с.Станіславове Благовіщенського району Кіровоградської області;

- автомобіль НОМЕР_1.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 151 ч.3 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст.151 ч.2 п.1 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що частки дружини та чоловіка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними. Тобто вказані норми матеріального права припускають існування факту спільної сумісної власності подружжя та рівність їх часток, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем або його представником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, виклавши заяву про забезпечення позову, позивачем не мотивовано її належними та достатніми доказами. Зокрема, заява містить однобоке обґрунтування доводів очевидності відчуження вказаного майна не надано доказів того, що відповідач може здійснити відчуження майна, створити обставини, які унеможливлять чи утруднять виконання рішення. Посилання позивача про те, що спільно придбане та побудоване майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя може бути відчужено, ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

В матеріалах справи також відсутні відомості про вартість майна, а також відсутні підтверджуючі документи (довідка) права власності на автомобіль НОМЕР_1.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для забезпечення позову відсутні. Заявником не наведено обставин, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову, роз'яснивши йому, що він не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді.

Відповідно до №9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та за змістом ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, судя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що відмова в задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шкамерда К. С.