Справа № 309/1827/16-ц
Провадження № 2/309/95/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі суду: головуючого Волощук О.Я

при секретарі Галай В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя.

Посилається на те, що з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002 року по 28.05.2015 року. Від шлюбу у них є троє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю.

Рішенням Хустського районного суду від 28.05.2015 року, шлюб між ним та відповідачкою розірвано.

Після весілля вони з відповідачкою стали проживати у будинку діда відповідачки. За час спільного сімейного проживання з ОСОБА_4, ними нажито наступне спільне майно: комп'ютер, вартістю 7500 грн., два телевізори, вартістю по 3500 грн. кожний, два тюнери, вартістю 1400 грн., сервант, вартістю 4000 грн., супутникова антена, вартістю 600 грн., кухонний меблевий гарнітур, вартістю 2500 грн., холодильник, вартістю 3500 грн., мікрохвильова піч, вартістю 1000 грн., кухонна шафа, вартістю 2500 грн., пральна машина, вартістю 600 грн., газова плита, вартістю 2800 грн., котел газовий, вартістю 2700 грн., розширювальний бачок, вартістю 500 грн., морозильна камера, вартістю 500 грн., дві люстри, вартістю 600 грн. Всього на загальну суму 37700 грн.

Всього спільно придбано з відповідачкою майна, яке підлягає розподілу на суму 37700 грн., 1/2 частина його вартості складає 18850 грн.

Позивач просить розділити між ним та відповідачкою ОСОБА_4 спільно придбане у шлюбі майно та виділити на його користь наступне майно : телевізор, вартістю 3500 грн., тюнер, вартістю 700 грн., сервант, вартістю 4000 грн., супутникову антену, вартістю 600 грн., холодильник, вартістю 3500 грн., мікрохвильову піч, вартістю 1000 грн., кухонну шафу, вартістю 2500 грн., розширювальний бачок, вартістю 500 грн., люстру, вартістю 600 грн., котел, вартістю 2700 грн. Всього на загальну суму 18500 грн. Відповідачці - ОСОБА_4 залишити у власності: комп'ютер, вартістю 7500 грн., кухонний меблевий гарнітур, вартістю 2500 грн., телевізор, вартістю 3500 грн., тюнер, вартістю 700 грн., газову плиту, вартістю 2800 грн., морозильну камеру, вартістю 500 грн., пральну машину, вартістю 600 грн. Всього на загальну суму 19200 грн. Визнати за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на 1/2 частину земельної ділянки, розміром0,0609 га., за кадастровим номером НОМЕР_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_1 та належить відповідачці на підставі державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_3 та на 1/2 частину земельної ділянки, розміром 0,2734 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка оформлена на відповідачку, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов визнала частково. Суду пояснила, що за час проживання відповідачки з позивачем у них народилось троє дітей: син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, які після розірвання шлюбу проживають з нею, перебувають на повному її утриманні. Після весілля вони з позивачем стали проживати в будинку її діда, який вона успадкувала у 2007 році, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Рошинець Н.П. 15.11.2007 року. У 2012 році відповідачка оформила право власності на земельну ділянку розміром 0,0609 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року. Дана земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку, де проживає відповідачка з дітьми. Земельну ділянку розміром 0,2734 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка оформлена на відповідачку, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року відповідачка використовує для вирощування овочів для сім 'ї , щоб якось вижити.

За час спільного проживання з позивачем ними спільно було придбано багато речей та побутової техніки які необхідні як для дому так і для дозвілля дітей. Під час спільного проживання подружжя спільно нажите майно тривалий час використовувалось ними, втратило свою цінність, визначити вартість речей та техніки на даний час неможливо, чеків про оплату придбаних речей та техніки не збереглось. Позивачем не наведено найменування марок придбаного за час подружнього життя майна, час придбання ,не надано доказів щодо вартості майна на час придбання та фактичної вартості на час судового розгляду, що на його думку підлягає розподілу. Сторонами не узгоджено питання вартості майна. Земельну ділянку площею 0,0609 га, кадастровий номер № НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року та житловий будинок вона отримала у спадок від свого діда. Після розірвання шлюбу позивач не сплачує аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, заборгованість станом на 30.09.2016 року становить 29000 грн.

Відповідачка просила відступити при розподілі майна від рівності часток подружжя, визнати за відповідачем 1/5 частини земельної ділянки розміром 0,2734 га, кадастровий НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року, в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.11.2002 року по 28.05.2015 року. Від шлюбу у них є троє дітей: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з матір'ю-відповідачкою.

Рішенням Хустського районного суду від 28.05.2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

Після одруження позивач з відповідачкою стали проживати у будинку діда відповідачки ОСОБА_4, який вона успадкувала у 2007 році, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.11.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Рошинець Н.П. та зареєстрованим ДПТІ від 29.11.2007 року.

У 2012 році відповідачка оформила право власності на земельну ділянку розміром 0,0609 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування успадкованого житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року.

Відповідно до рішення Хустської міської ради від 10.03.2010 року відповідачці ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку, розміром 0,2734 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року.

У відповідності до ч. 1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 57 Сімейного кодексу України не підлягає до розподілу земельна ділянка ділянку розміром 0,0609 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в АДРЕСА_1, так як дана земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування успадкованого житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року.

У відповідності до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу .

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя,за обставин що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена,якщо з нею ним проживають неповнолітні діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд приходить до висновку, що позивачу слід виділити 1/2 частину земельної ділянки, розміром 0,2734 га., кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка оформлена на відповідачку ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року, як набутої під час подружнього життя, в іншій частині позову - відмовити.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу,але і спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно,суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт,що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленимистаттями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Ні позивачем ОСОБА_3, ні його представником ОСОБА_1 в судовому засіданні не конкретизовано майно, що на їх думку, підлягає розподілу як спільне сумісне майно подружжя, не зазначено його марок, не надано підтверджуючих документів їх придбання, чеків щодо їх оплати, не зазначено часу їх придбання, не зазначено їх вартості на момент звернення до суду із обґрунтуванням відповідної оцінки. В судовому засіданні клопотання про проведення товарознавчої експертизи щодо визначення вартості майна не заявлялось сторонами. Відповідачка позов визнала частково. Погодження між подружжям щодо визначення вартості майна, що підлягає розподілу відсутнє. Враховуючи наведені обставини суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині розподілу рухомого майна.

За наявних обставин позов ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення .

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 218 ЦПК України, ст.57, 60, 69-72 Сімейного кодексуУкраїни ,126 Земельного кодексуУкраїни, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 - задоволити частково .

Визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,2734 га., кадастровий номер № НОМЕР_2, розташовану в АДРЕСА_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, оформлену на відповідачку ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 11.09.2014 року.

Відмовити у розподілі рухомого майна за недоведеністю позовних вимог та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,0609 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в АДРЕСА_1, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 29.12.2012 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Волощук О.Я.

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.