АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7721/13-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2118/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 59 (ІІ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Видрик А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача ,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( надалі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви зазначило, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року задовлено позов ПАТ „Альфа-Банк та стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість по тілу кредиту у розмірі 45831,26 грн.. заборгованість по відсоткам 31133,93 грн., заборгованість по комісії 3704,40 грн.,пеню 52144,20 грн., а всього 132813,79 грн.

26.09.2016 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ „Альфа-Банк укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №490066806, який укладено з ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Оскільки відбулась заміна кредитора через відступлення права вимоги за кредитним договором заявник просив суд замінити стягувача по справі №182/7721/13-ц.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали та прийняття нової задоволення заяви.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника заявника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_3, як з поручителя згідно договору поруки № 490066806-П від 07.05.2008 року, на користь ПАТ „Альфа-Банк заборгованість по тілу кредиту в розмірі 45831,26 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 31133,93 грн., заборгованість по комісії в розмірі 3704,40 грн., пеню в розмірі 52144,20 грн., а всього 132813 грн. 79 коп. (а.с. 38-39).

26.09.2016 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ „Альфа-Банк укладено договір факторингу № 2016-3АБ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №490066806, який укладено з ОСОБА_4, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.53-57).

Як вбачається з вищенаведеного та доданих до заяви копій договору факторингу та реєстру боржників згідно до додатку до договору факторингу заявнику ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відступлено право вимоги щодо основного зобовязання за кредитним договором №490066806 укладеного первісним кредитором ПАТ „Альфа-Банк з ОСОБА_4, заборгованість за яким стягнуто заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2013 року з ОСОБА_3, як з поручителя згідно договору поруки № 490066806-П від 07.05.2008 року, на користь Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк.

Відмовляючи в заміні сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у справі відсутні дані про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим ухвалу в даній справі неможна повністю визнати законною та обґрунтованою.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами, при застосуванні у подібних правовідносинах.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», тому висновок суду першої інстанції про те, що відсутність даних про відкриття виконавчого провадження є підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки така може бути проведена на будь-якій стадії процесу, у тому числі і виконання судового рішення.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вищезазначені вимоги законодавства та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача , у звязку із чим, ухвала суду на підставі положення ч.2 ст.312 ПК України підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про задоволення заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача.

Замінити стягувача Публічне Акціонерне ОСОБА_2 „Альфа-Банк на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №182/7721/13-ц за позовом Публічного Акціонерного ОСОБА_2 „Альфа-Банк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору №490066806 від 07 травня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: