Справа № 4-C-123/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року Солом?янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1, на постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачу,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати рішення головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №45241932 від 09.03.2017 року неправомірними; скасувати постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №45241932 від 09.03.2017 року; зобов'язати головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни відновити виконавче провадження №45241932 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-5152/13 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» боргу в сумі 18 063,77 грн.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначив, що на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва у Солом'янському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-5152/13 від 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») боргу в сумі 18 063,77 грн.

09.03.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з посиланням на п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі дії державного виконавця скаржник вважає неправомірними, так як державним виконавцем не вжиті всі можливі дії з примусового виконання рішення суду.

На думку скаржника, матеріали виконавчого провадження не містять доказів виконання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення прав стягувача.

Від заявника до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Державний виконавець та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надійшло, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 вказаної статті передбачено права та обов'язки виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 30.10.2014 року старшим державним виконавцем Цапенко С.М. відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45241932 на виконання виконавчого листа №2-5152/13 виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17.10.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», 30.10.2014 року - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 09.12.2015 року та 28.02.2017 року складено акти, згідно яких виходом державного виконавця за адресою боржника, належного йому майна не розшукано. Також міститься інформація про відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна та банківських рахунків (а.с.а.с. 54-55, 56, 73, 77, 78).

09.03.2017 року головний державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлана Миколаївна виніс постанову у виконавчому провадженні №45241932 про повернення виконавчого документа, - виконавчого листа №2-5152/13 виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17.10.2014 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобов'язаний вчиняти.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому, виконавцем не було вжито заходів щодо звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Цапенко С.М. не було вчинено усіх необхідних дій, визначених Законом для примусового виконання рішення суду, що потягло за собою передчасний висновок про необхідність винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога заявника про визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.03.2017 року, винесену у виконавчому провадженні № 45241932 по виконанню виконавчого листа № 2-5152/13, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» боргу в сумі 18 063,77 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

З урахуванням зазначеного, вимоги скарги про зобов'язання відновити виконавче провадження № 45241932 слід відмовити, оскільки визнання оскаржуваної постанови незаконною є підставою для відновлення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій в подальшому відповідно до вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги викладене, а також принцип обов'язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними, а тому скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. ст.ст. 3, 57, 58, 60, 208 - 210, 218, 223, 383-389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк», заінтересована особа: ОСОБА_1, на постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №45241932 від 09.03.2017 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 09.03.2017 року, винесену у виконавчому провадженні № 45241932 по виконанню виконавчого листа № 2-5152/13, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» боргу в сумі 18 063,77 грн.

У решті вимог скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І. Кізюн