Провадження 2/127/35/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Константинові А.К.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, -
15.11.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою № 8 в будинку № 21 по вул. Б. Ступки (колишня ОСОБА_4) в м. Вінниці.
12.01.2017 року та 25.05.2017 року позивач уточнила позовні вимоги і мотивувала позов тим, що є власником 1/8 частки даної квартири, а відповідач власником 7/8 спірної квартири (а.с.32-35, 90). Квартира однокімнатна, житлова площа 18,1 кв.м., загальна площа 36,5 кв.м. Дана обставина робить неможливим встановлення порядку користування квартирою між двома співвласниками, які є колишнім подружжям, виділ частки квартири технічно неможливий, тому на підставі ст. 364 ч. 2 ЦК України просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/8 частки спірної квартири, що складає 101 250,0 грн., що стане підставою для припинення її частки у праві власності.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені вимоги підтримав, просив на підставі ст. 364 ч. 2 ЦК України стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 - 54 963,30 грн., що стане підставою для припинення права власності ОСОБА_2 цю частку. Зауважив, що частки ОСОБА_2 є незначною, її виділ неможливий, позивач не зареєстрована і не проживає у спірній квартирі, не має можливості користуватись цим житлом, оскільки в квартирі зареєстрований та проживає відповідач. Зазначив, що стягнення грошової компенсації не завдасть відповідачу істотної шкоди, оскільки він має не маленький дохід і в подальшому набуде право власності на всю квартиру. Також зазначив, що відповідач знає про те, що в провадженні суду перебуває справа, оскільки був присутній при огляді квартири експертом.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав.
Відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.02.2016 року № 127/2050/15-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/8 частку, а за ОСОБА_3 на 7/8 часток квартири АДРЕСА_2. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16.03.2016 року рішення суду від 10.02.2016 року залишене без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2016 року рішення суду від 10.02.2016 та ухвала суду від 16.02.2016 року залишені без змін (а.с. 6-7).
Право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку спірної квартири зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.11.2016 року (а.с. 51).
Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній часткові власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, спірна квартира АДРЕСА_3 є однокімнатною, складається з житлової кімнати площею 18,1 кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., санвузла площею 3,1 кв.м., кладовки площею 0,6 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м.
ОСОБА_3 зареєстрований і проживає у спірній квартирі, що підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (а.с. 17).
Виділ в натурі 1/8 частки однокімнатної квартири є неможливим, що також підтверджується висновками спеціалістів, залученими до матеріалів справи (а.с. 41, 42,43).
За результатами судової оціночно-будівельної експертизи від 18.04.2017 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 станом на квітень 2017 року становить 439 706,3 грн. Розмір компенсації за 1/8 частку даної квартири в ринкових цінах станом на час проведення дослідження становить 54 963,30 грн. (а.с. 69-78).
Згідно довідки ВОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 09.06.2017 року ОСОБА_3 в 2015 році задекларував дохід на суму 396 826,00 грн., в 2016 році на суму 588 747,00 грн.
У постанові ВСУ від 19.02.2014 у справі N 6-4цс14, яка згідно зі ст. 360 7 ЦПК є обов'язковою для судів, зазначено, що під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартості частки будинку (квартири), що знаходиться у спільній частковій власності, крім указаної спеціальної норми, суду необхідно враховувати й загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Одночасно суду треба ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки будинку (квартири), якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і враховуючи при цьому інтереси останніх (їхнє скрутне матеріальне становище), суду потрібно перевірити можливість сплати відповідачами такої компенсації та зважати, що правовий режим спільної часткової власності повинен ураховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
Ураховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК, право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками, і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.
При цьому обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ.
Правова позиція щодо отримання грошової компенсації також прийнята Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2925цс15 від 13.01.2016 року. Суд звернув увагу, що при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного із співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно з законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.
Враховуючи наведені обставини, норми закону і те, що виділ 1/8 частки в натурі є неможливим, майном користується відповідач, матеріальна компенсація позивачу за його частку відповідачем не сплачується, спільне користування квартирою є неможливим, відповідач спроможний сплатити позивачу компенсацію її частки в рахунок визнання за ним права власності на спільне майно, що підтверджується довідкою про його доходи за 2015, 2016 роки, суд вважає можливим припинити право власності позивача ОСОБА_2 на належну їй частку квартири із стягненням на її користь з відповідача грошової компенсації вартості її майна в сумі 54 963,30 грн. із визнанням права власності на цю частку за відповідачем.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4 451,20 грн. (судовий збір 551,20 грн. та витрати на проведення експертизи 3900 грн.) (а.с. 1, 67-68).
Керуючись ст.ст. 319, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 217, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_3 в розмірі 54 963,30 грн.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4451,20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя: