Справа № 360/619/17 Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/4662/17 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 47 22.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач з ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2006 року. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу останні мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем.

В період шлюбу за договорами купівлі-продажу від 20 вересня 2013 року, на ім'я відповідача, сторонами були придбані житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1157 га, що розташована за тією ж адресою.

Сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди, щодо розподілу вищезазначеного майна, яке є спільною сумісною власністю їх подружжя.

Просила у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована АДРЕСА_1. А також, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 всі судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Розділено спільне сумісне майно бувшого подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку № АДРЕСА_1 Бородянського району Київської області та право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку № АДРЕСА_1 Бородянського району Київської області та право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1

В іншій частині в позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 856 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а також, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що відповідач не надає належної матеріальної допомоги на дітей. Сплачених ним аліментів на їх утримання недостатньо для забезпечення належного фізичного та духовного розвитку. Крім того, аліменти відповідач сплачує невчасно та не в повному обсязі, в результаті чого виникає заборгованість по декілька місяців.

Просила скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме: у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована АДРЕСА_1; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована АДРЕСА_1. А також, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 всі судові витрати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 15 вересня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бородянського районного суду Київської області від 24 січня 2017 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають з позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.8-10,12).

За час перебування сторін у шлюбі, за договорами купівлі-продажу від 20 вересня 2013 року, сторонами по справі на ім'я ОСОБА_3 були придбані житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1157 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за тією ж адресою (а.с.13-15).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вказаний житловий будинок та земельна ділянка належать сторонам на праві спільної сумісної власності, так як були набуті ними за час їх шлюбу.

Суд зазначив, що частки сторін в їх спільному майні є рівними, адже підстав для відступлення від рівності часток не вбачається.

Крім того, посилання позивача на те, що з нею проживають малолітні діти сторін, судом першої інстанції не було прийнято до уваги, оскільки відповідних доказів не було надано, а саме, що розмір аліментів, які вона одержує, є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

Отже, доводи ОСОБА_2 про те, що за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, не можуть бути прийняті судом, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 08 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: