Справа № 653/1785/17
Провадження № 2/653/820/17
РІШЕННЯ

іменем України

"20" червня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Копєйко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, що 15 лютого 1992 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя у сторін неповнолітніх дітей немає. У своєму позові позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені. На даний час ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбні відносини фактично припинені, наміру зберегти сімю сторони не мають. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 15.02.1992 року Генічеським районним відділом РАЦСу Херсонської області, актовий запис №24.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини позову. Додатково пояснив, що на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони разом не проживають. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають у шлюбі з 15 лютого 1992 року, зареєстрованому Генічеським районним відділом РАЦСу Херсонської області, актовий запис №24. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.

Як вказує позивач на протязі тривалого часу сторони проживають окремо, а шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинилися повністю та не відновлювались. На примирення сторони не згодні, наполягають на розірвані шлюбу, так як подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам.

Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцйією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

Враховуючи те, що сторони не проживають разом та на примирення сторони не згодні, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.

Згідно ст.. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарство, на примирення не націлені та збереження сімї неможливе.

Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 лютого 1992 року, Генічеським районним відділом РАЦСу Херсонської області, актовий запис №24 - розірвати.

Після набрання рішенням законної сили прізвище сторін залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.Б. Венглєвська