Справа № 362/3071/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/5002/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 47 14.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Васильківська міська рада Київської області про визначення порядку спілкування з дитиною,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

В червні 2017 року позивач звернувся з вищенаведеним позовом та просив визначити спосіб участі, зокрема, систематичні побачення (з вечора кожної другої та четвертої п'ятниці по вечір другої та четвертої неділі включно кожного календарного місяця) у вихованні його сина ОСОБА_4, можливість спільного з ним відпочинку (під час літніх, осінніх, зимових, весняних канікул порівну з Відповідачем), відвідування сином його місця проживання безперешкодно, не погоджуючись з відповідним рішенням органу місцевого самоврядування - виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 196 від 30.05.2017 року.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння щодо виконання графіку, встановленого рішенням виконавчого комітету, а також щодо можливості побачень батька з дитиною, а факт проживання батька в населеному пункті Полтавській області, а тому, віддаленому від постійного місця проживання дитини, відсутність обстежень умов проживання позивача в Полтавській області та відсутність даних про його матеріальне становище, в тому числі, його місячний дохід та офіційне працевлаштування, унеможливлює суду прийняти рішення на його користь.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до положень ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом першої інстанції встановлено, що у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 10 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 7).

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від 30.05.2017 року № 196 вирішено визначено години спілкування ОСОБА_2, який проживає окремо від дитини, у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної другої і четвертої суботи та неділі з 10.00 до 17.00 години, а в літній період - до одного місяця за домовленістю між батьками (а.с. 8).

З висновків за матеріалами перевірки заяви відповідача Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 06.05.2016 року та 04.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 після припинення спільного проживання з відповідачкою та сином, неодноразово, не попереджуючи про це матір, забирав сина з дитячого садочка, повертаючи його лише через декілька днів, при цьому без її дозволу вивозив малолітнього сина до Полтавської області за місцем свого проживання та його матері.

Крім того, позивач не відповідав на телефонні дзвінки матері малолітнього сина, що позбавляло відповідачку дізнатися де її син та її можливості спілкуватися з сином з власної ініціативи (а.с. 24-25).

Відповідно до акту від 10.06.2017 року, позивач не з'явився на зустріч з сином ОСОБА_4 10.06.2017 року з 10:00 до 17:00, згідно встановленого часу спілкування за рішенням Васильківської міської ради виконавчого комітету № 196 від 30.05.2017 року (а.с. 26).

Згідно актів від 11.06.2017 року, 24.06.2017 року, 25.06.2017 року, 12.08.2017 року, 13.08.2017 року, позивач не забирав свого сина ОСОБА_4 в ці дні з 10:00 до 17:00 години, як було встановлено вищезазначеним рішення виконавчого комітету (а.с. 27-31).

Згідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 №455/02.01-12 від 30.08.2017 року виконавчий комітет Васильківської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32-33).

Актом обстеження умов проживання дитини сторін ОСОБА_4 № 48 за адресою: АДРЕСА_1, зроблено висновок про те, що для дитини створені належні умови для проживання та розвитку (а.с. 34).

Відповідно до акту обстеження житлових умов відповідача ОСОБА_3 від 28.04.2017 року, складеного депутатом Васильківської міської ради VІІ скликання Слончак О.О. - умови для проживання мати з сином за адресою: АДРЕСА_2 - задовільні. Будинок, в якому вони проживають - цегляний, з капітальним та косметичним ремонтом (а.с. 35).

Згідно довідки від 9 серпня 2017 року Васильківського дошкільного навчального закладу № 7 «Іскорка», дитина сторін ОСОБА_4 відвідував заклад з вересня 2013 року по квітень 2017 року. Дитина, яку приводила та забирала мати, завжди знаходилась в охайному стані. Батько у виховальному процесі не приймав (а.с. 36).

З довідки центру організації дитячого дозвілля за програмою «підготовка до школи» від 11.07.2017 року, відповідач приводила свого сина на заняття, починаючи з квітня 2017 року, тричі на тиждень (а.с. 37).

Відповідно до довідок Васильківського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 27.07.2017 р. та 28.07.2017 р. ОСОБА_4 перебував на амбулаторному обліку у КЗВРР «ВРЦПМСД» Васильківської амбулаторної загальної практики сімейної медицини №2 з діагнозом - гострий бронхіт. Батько дитини не приймав участі у медичному нагляді за дитиною під час її перебування на обліку (а.с. 38).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що між сторонами постійно виникають сварки та непорозуміння щодо виконання графіку, встановленого рішенням виконавчого комітету, а також щодо можливості побачень батька з дитиною, які як вбачається з відповідних Актів він ігнорує.

Враховуючи вищевикладене та норми ст. 60 ЦПК України суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано достатніх та належних доказів, якими б доводилася неможливість виконання регламенту побачень, встановленого рішенням виконавчого комітету, та що його дотримання суперечитиме інтересам малолітньої дитини, а факт проживання батька в населеному пункті віддаленому від постійного місця проживання дитини, відсутність обстежень умов проживання позивача в Полтавській області та відсутність даних про його матеріальне становище, в тому числі, його місячний дохід та офіційне працевлаштування, унеможливлює ухвалення рішення на його користь.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та тлумачення норм матеріального права, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи і нормам матеріального та процесуального права.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: