Справа № 308/3200/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання - Гайданці Г.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді в залі суду цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Ві Ей Бі Банк» ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 23.03.2016 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7 про стягнення заборгованості шляхом набуття права власності, у якій просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, за номером АДРЕСА_1 Домоволодіння складається з житлового будинку (літера «а» за планом земельної ділянки) загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м., сараю (літера «б» за планом земельної ділянки), сараю (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «г» за планом земельної ділянки), огорожі (літера «№» за планом земельної ділянки), що належить ОСОБА_6 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 57/4/06 від 20.12.2006 року в розмірі 593411,44 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 11373,40 дол. США; відсотків за користування кредитом - 11243,54 дол. США (в еквіваленті по курсу НБУ 25,877397 за 1 дол. США на 09.02.2016 року заборгованість по тілу кредиту та відсотках становить 585267,54 грн.); пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8143,90 грн., - шляхом визнання права власності на вищезазначений предмет іпотеки за ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», за ринковою вартістю, яка буде визначена на момент державної реєстрації іпотечного майна за ПАТ «ВіЕйБі Банк».

17.06.2016 року через канцелярію суду від позивача надійшла позовна заява (змінена), в якій на підставі ст. ст. 27, 31 ЦПК України позивач просить суд: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № 57/4/06 від 20.12.2006 року, що становить 593411,44 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 11373,40 дол. США; відсотки за користування кредитом - 11243,54 дол. США; штраф - 8143,90 грн., - звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору № 57/4/06/S-1 від 20.12.2006 року, який укладений між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. за реєстровим № 3831, а саме: домоволодіння, за номером АДРЕСА_1 Домоволодіння складається з житлового будинку (літера «а» за планом земельної ділянки) загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м., сараю (літера «б» за планом земельної ділянки), сараю (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «г» за планом земельної ділянки), огорожі (літера «№» за планом земельної ділянки), що належить ОСОБА_6, шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки за набувачем (покупцем); отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмета іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг, технічну документацію.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.12.2006 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», назва якого внаслідок вступу в силу Закону України «Про акціонерні товариства» змінена на публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 57/4/06, за умовами якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 15000 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором, на споживчі потреби. Кредитні кошти надано строком по 19.12.2011 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 14 % річних.

Зазначає, що банк виконав умови кредитного договору, надав позичальнику кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, між банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець) 20.12.2006 року укладено договір іпотеки № 57/4/06/S-1, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. під реєстровим № 3831, за яким в іпотеку банку передано нерухоме майно - домоволодіння, за номером АДРЕСА_1 Домоволодіння складається з житлового будинку (літера «а» за планом земельної ділянки) загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м., сараю (літера «б» за планом земельної ділянки), сараю (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «г» за планом земельної ділянки), огорожі (літера «№» за планом земельної ділянки). Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.12.2006 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу А.Й. Дроботя за реєстровим № 4031.

У зв'язку з посвідченням іпотечного договору 22.12.2006 року накладено заборону відчуження зазначеного в іпотечному договорі майна, що належить ОСОБА_6 до припинення чи розірвання договору іпотеки та зареєстровано в реєстрі за № 3831.

Зазначає, що в порушення умов кредитного договору боржником було допущено прострочення в здійсненні оплат за кредитом та процентами, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

З огляду на вказане позивач 07.04.2010 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в сумі 115788,82 грн., а 18.07.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області постановлено рішення, яким позовні вимоги було задоволено частково та стягнено з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 115788,82 грн., а саме: 11373,40 дол. США, що еквівалентно 90807,50 грн. - заборгованість за кредитом; 2186,07 дол. США, що еквівалентно 17454,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7527,30 грн. - штраф за несвоєчасне погашення кредиту.

Крім того, вказує, що зобов'язання по кредитному договору № 57/4/06 від 20.12.2006 року до теперішнього часу відповідачем виконані частково.

Станом на 10.02.2016 року заборгованість становить 593411,44 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 11373,40 дол. США; відсотки за користування кредитом - 11243,54 дол. США; штраф - 8143,90 грн.

Посилаючись на положення ст. 589 ЦК України, ст. ст. 1, 12, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», п. 6.4.1. іпотечного договору позивач зазначає, що оскільки згідно з умовами договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись зазначеним способом.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Вважає, що заявлений позивачем позов є захистом вже існуючого права, що виникло на підставі застереження в договорі іпотеки, яке законодавцем визначено як самостійна підстава виникнення права власності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечив та просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Водночас, відповідачем ОСОБА_6 03.06.2016 року подано до суду письмові заперечення проти позову, згідно з якими остання зауважує, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначає, що 07.04.2010 року звертався з позовом про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в сумі 115788,82 грн. Дані вимоги були частково задоволені Ужгородським міськрайонним судом, що відображено в рішенні від 18.07.2011 року, яке набрало законної сили 03.08.2011 року. Відповідно до положень кредитного договору кінцевим терміном (строком) погашення всієї заборгованості є 19.12.2011 року. Таким чином, позивач звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором ще до кінцевого терміну виконання зобов'язань позичальника, оскільки, як встановив суд, його право було порушено. Відтак, сплив позовної давності був перерваний 07.04.2010 року і її перебіг почався заново 03.08.2011 року. З цього випливає, що позивач вправі був звертатися з вимогою про захист своїх цивільних прав та інтересів до 03.08.2014 року. З огляду на те, що позивачем були пропущені строки позовної давності для звернення з вимогами за кредитним договором, то ПАТ «ВіЕйБі Банк» втратив у зв'язку з цим право задовольнити свої майнові вимоги за рахунок переданого в іпотеку майна, що має наслідком звільнення іпотекодавця від виконання обов'язків за договором іпотеки. Так як строк давності на пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості минув, то аналогічні наслідки застосовуються і до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, так як договір іпотеки має похідний характер від кредитного договору. Враховуючи наведені обставини, відповідач просить застосувати позовну давність до вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 593411,44 грн., що є підставою для відмови в задоволенні позову банку в повному обсязі. Одночасно просить суд звернути увагу на те, що, як випливає з мотивувальної частини доданого до позовної заяви рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.07.2011 року по справі № 2п-5856/10, ПАТ «ВіЕйБі Банк» було відмовлено у задоволенні вимоги до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, можна стверджувати, що вже існує рішення суду, яке набуло законно сили, про відмову в задоволенні позовних вимог, ідентичних тим, які є предметом розгляду даної цивільної справи. Враховуючи вищенаведене, відповідач просить в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовити в повному обсязі.

Представником позивача 11.07.2016 року надіслано до суду додаткові пояснення на заперечення відповідача, у яких зазначено, що відповідно до п. 7.3 кредитний договір № 57/4/06 від 20.12.2006 року укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_7 набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Боржник своїх зобов'язань, взятих на себе за договором, не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, дію кредитного договору не припинено, а тому договір іпотеки № 57/4/S-1 від 20.12.2006 року є дійсним. Як зазначалося у позовній заяві ПАТ «ВіЕйБі Банк» у 2010 році звертався до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2011 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» частково задоволені. Даним рішенням підтверджується той факт, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» не пропустив строк позовної давності та звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за основним зобов'язанням вчасно. Так як на теперішній час рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, а договір іпотеки не втратив чинності, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не вбачає іншого шляху задоволення своїх вимог, крім як звернення стягнення на майно, яке знаходиться в іпотеці. Отже, на думку представника позивача обґрунтування відповідача, викладені в запереченнях на позовну заяву, є необґрунтованими та безпідставними, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного представник позивача просить відмовити ОСОБА_6 у застосування строків позовної давності.

Заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.12.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який змінив найменування на ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 57/4/06, згідно з умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 15000 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором, з цільовим призначенням для споживчих потреб, зі сплатою 14 % річних за користування кредитним коштами, терміном по 19.12.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 57/4/06 від 20.12.2006 року, між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № 57/4/06/S-1 від 20.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. за реєстровим № 3831, відповідно до якого ОСОБА_6 (іпотекодавець) передала в іпотеку банку (іпотекодержателю) нерухоме майно - домоволодіння, за номером АДРЕСА_1 Домоволодіння складається з житлового будинку (літера «а» за планом земельної ділянки) загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 20,7 кв.м., сараю (літера «б» за планом земельної ділянки), сараю (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «в» за планом земельної ділянки), навісу (літера «г» за планом земельної ділянки), огорожі (літера «№» за планом земельної ділянки), яке належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.12.2006 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу А.Й. Дроботя 22.12.2003 року за реєстровим № 4031.

Суд констатує, що у договорі іпотеки № 57/4/06/S-1 від 20.12.2006 року не вказаний населений пункт, в якому знаходиться предмет іпотеки. При пред'явлені позивачем позову зазначено і як вбачається з матеріалів справи, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, знаходиться в АДРЕСА_1 що не оспорюється і не заперечується відповідачем.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок порушення позичальником ОСОБА_7 своїх зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків за його користування позивач звертався до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2011 року у цивільній справі № 2п-5856/10 за позовом ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення № 1 ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалено позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі відділення № 1 ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 115788,82 грн. заборгованості за кредитним договором № 57/4/06 від 20.12.2016 року.

Зі змісту мотивувальної частини вказаного рішення суду слідує, що з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 07.04.2010 року заборгованість перед позивачем становить 115788,80 грн., з яких: 11373,40 дол. США - заборгованість за кредитом; 4747,44 дол. США - прострочена заборгованість; 6625,96 грн. - сума прострочених та несплачених відсотків. Також щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки судом зазначено, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки підстав для задоволення такої суд не вбачає.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 57/4/06 вбачається, що позивачем станом на 10.02.2016 року нарахована заборгованість ОСОБА_7 перед банком в сумі 593411,44 грн., з яких: 11373,40 дол. США - заборгованість за кредитом; 11243,54 дол. США - заборгованість за відсотками; штраф - 8143,90 грн.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» регламентовано, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або у частині, встановленій іпотечним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Щодо заяви відповідача ОСОБА_7 про пропущення позивачем строку звернення з даним позовом та застосування спливу позовної давності у спорі, суд констатує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 1 ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Водночас, підставою для переривання перебігу позовної давності, регламентованою ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, 07.04.2010 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 57/4/06 від 20.12.2016 року в сумі 115788,82 грн. і рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2011 року зазначені вимоги були задоволені частково.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що кредитні кошти надаються терміном по 19.12.2011 року, тобто кінцевим терміном погашення заборгованості за договором є 19.12.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 23.03.2016 року (згідно з відміткою на поштовому конверті, в якому було надіслано первісний позов до суду).

Виходячи з наведеного, так як з моменту закінчення терміну виконання основного зобов'язання, а саме, погашення заборгованості за кредитним договором (19.12.2011 року), а також з моменту ухвалення рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 18.07.2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором до звернення з позовом у даній справі пройшло більше трьох років, враховуючи, що у відповідності до приписів ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, суд констатує, що позивач подав позовну заяву за межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови позивачу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у задоволенні позовних вимог, оскільки при зверненні банком до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ним пропущено строк звернення з позовом в межах строку, регламентованого ст. 257 ЦК України.

На підставі ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 27.04.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 03.05.2017 року.

Керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 261, 267, 526, 527, 530, 589, 598, 599, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.М. Світлик