Справа № 2-1566/11
Провадження № 6/161/262/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.,

при секретарі Турук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку подання Другого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, -

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Другого ВДВС ГТУЮ у Волинській області Левчук І.О. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцьк перебувають виконавчі листи Луцького міськрайонного суду №2-1566/11 від 03.08.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 176083,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.08.2011 року становить 1403600,54 грн. заборгованості за кредитним договором, 500 грн. неустойки, 2242,37 грн. пені та по 910 грн. судових витрат з кожного та виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №2-205 від 03.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1180795,07 грн. заборгованості та по 910 грн. судових витрат.

02.02.2015 року та 02.02.2016 року державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№50004377 та ВП№50003961. Одночасно з винесенням постанов державний виконавець наклав арешт на майно боржників, про що винесена відповідна постанова та повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

Державний виконавець вказує, що боржником добровільно рішення суду не виконується кошти стягувачу не повертає. На неодноразові виклики не зявляється та на вимогу державного виконавця погасити заборгованість не реагує. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом повідомлено про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово перетинав кордон України. Станом на 12.06.2017 року заборгованість не погашена.

Просить суд, з метою забезпечення виконання рішень суду, тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчими листами Луцького міськрайонного суду.

Представник ДВС в судовому засіданні 17.10.2017 року клопотання підтримала. Просила обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. В подальшому надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник боржника в судовому засіданні 17.10.2017 року просив в задоволенні клопотання відмовити. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом при розгляді справи встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС міста Луцьк перебувають виконавчі листи Луцького міськрайонного суду №2-1566/11 від 03.08.2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 176083,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.08.2011 року становить 1403600,54 грн. заборгованості за кредитним договором, 500 грн. неустойки, 2242,37 грн. пені та по 910 грн. судових витрат з кожного та виконавчий лист Луцького міськрайонного суду №2-205 від 03.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 1180795,07 грн. заборгованості та по 910 грн. судових витрат.

02.02.2015 року та 02.02.2016 року державним виконавцем Левчук І.О. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№50004377 та ВП№50003961. Одночасно з винесенням постанов державний виконавець наклав арешт на майно боржників, про що винесена відповідна постанова та повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ОСОБА_1 здійснював неодноразові виїзди за межі України.

Крім того, з матеріалів подання державного виконавця вбачається, що боржник ОСОБА_1В не вчиняє будь-яких дій по погашенню боргу за вказаними заборгованостями, він ухиляється від виконання зобовязання по виконавчих документах.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон те, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків. Саме по собі невиконання рішення суду без встановлення вказаних обставин не є доказом ухилення від виконання зобовязань.

Обовязки боржника у виконавчому провадженні встановлені ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Крім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, головний державний виконавець Другого ВДВС міста Луцька не надала доказів невиконання ОСОБА_1 будь-якого з покладених на нього законом обовязків. Також заявником не надано суду підтверджень наміру боржника виїхати за межі України з метою уникнення відповідальності.

Даних про вручення ОСОБА_1 надісланого йому державним виконавцем виклику в матеріалах справи немає, а доводи державного виконавця про те, що боржник не реагує і не зявляється на неодноразові його виклики, взагалі нічим не підтверджені (а.с. 20-21).

Що стосується долученої до подання копії актів державного виконавця від 09 червня 2017 року та 29 червня 2017 року, з яких вбачається, що при виході за адресою, вказаною у виконавчих документах, для перевірки майнового стану боржника ніхто не відкрив двері, то ці обставини також не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обовязків, оскільки доказів узгодження з ним часу відвідання його помешкання державним виконавцем суду не надано (а.с. 4).

Судом не встановлено і не наведено державним виконавцем фактів в поданні, що підтверджують ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування. Передчасне і безпідставне обмеження таких прав є неприпустимим.

З врахуванням викладеного в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Другого відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф. Кирилюк