Справа №718/2081/17
Провадження №2/718/800/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Мінів О.І.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення втрат від інфляції та три проценти річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення втрат від інфляції та три проценти річних, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2013 року по справі №718/292/13-ц задоволено його цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 135881 гривень. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2013 року. На виконання зазначеного рішення суду 17.06.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №718/292/13-ц та 19 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38539068. Вищевказане рішення суду не виконано, кошти позивачу не повернуто. Вважає, що має право на отримання інфляційних втрат за користування відповідачем коштами, оскільки внаслідок інфляційних процесів відбулося знецінення національної валюти України, що завдало йому шкоди та трьох процентів річних. Просив стягнути, в межах строку позовної давності, за період з 01.09.2014 року по 18.08.2017 року втрати від інфляції в сумі 125 859,78 гривень, 3 % річних в сумі 12 095,27 гривень, а також сплачений судовий збір 1379,55 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому позов визнав частково, а саме в частині стягнення трьох відсотків річних, в іншій частині позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат позов не визнав, оскільки вважає, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Надав пояснення аналогічні поданим письмовим запереченням.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку про те,що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частина 2 ст. 16 ЦК містить перелік способів здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2013 року по справі №718/292/13-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 135 881 гривень. Вирішено питання судових витрат. (а.с.9).

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 21 травня 2013 року дане рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області, залишено без змін. Ухвала набрала законної сили 21.05.2013 року (а.с.10,11).

Вказаними вище рішеннями судів встановлено, що 23 травня 2012 року ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 17 000 доларів США, що становить 135 881 гривень, і підтверджується розпискою, які зобовязувалась повернути на протязі двох місяців. У визначений термін ОСОБА_3 борг не повернула.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 червня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП№ 38539068, яке не виконано, виконавчий лист перебуває на виконанні у Кіцманському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Відповідач позичені кошти в сумі 135 881 гривень не повернула.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України під час розгляду справи №6-113цс14.

Згідно з правовою позицією висловленою у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 25 червня 2014 року у справі №6-25цс14 підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, настає у разі встановлення, що це зобов'язання є грошовим. У інших випадках зазначена норма застосуванню не підлягає.

Крім того, суд враховує те, що відповідно доч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави визначені у статтях 599,600,604-609 ЦК України.

Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає твердження представника відповідача безпідставним про те, що грошове зобовязання боржника визначено в іноземній валюті, доларах США, згідно наданої нею розписки, а тому дане зобовязання не підлягає індексації.

Так, у відповідності до рішення Кіцманського районного суду від 04.04.2013 року, із боржника стягнуто борг за договором позики в гривневому еквіваленті в сумі 135 881 грн. і саме даний борг відповідачем не сплачений, у звязку із чим позивач звернувся до суду за захистом свого цивільного права, яке порушив боржник не виконавши рішення суду про сплату боргу в розмірі 135 881 грн. Крім цього, позивачем наданий розрахунок втрат від інфляції та 3% річних за період 01.09.2014 року по 18.08.2017 року, який виконаний від простроченої суми у гривнях.

Відтак з врахуванням наведених мотивів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Керуючись,ст.10,11,14,60,61,88,212,215ЦПКУкраїни,ст.ст. 14, 15, 16, 599,600,604-609,625 ЦК України, постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року по справі №6-113цс14, постановою судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 25 червня 2014 року у справа №6-25цс14 суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3, жительки вул. Буковинська, 10, с. Суховерхів, Кіцманського району Чернівецької області на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 інфляційні витрати в сумі 125 859 (сто двадцять п»ять тисяч вісімсот п»ятдесят дев»ять) гривень 78 копійок, три проценти річних 12 095 (дванадцять тисяч дев»яносто п»ять) гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 1379 (одна тисяча триста сімдесят дев»ять) гривень 55 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І. Мінів