Провадження № 22-ц/773/842/17 Категорія: 23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Стир Агро-М» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року в даній справі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТзОВ «Стир Агро-М» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала і просила скаргу задовольнити, представник відповідача апеляційну скаргу заперечила і просила скаргу відхилити.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що у 2014 році між орендодавцем ОСОБА_5 і орендарем ТзОВ «Стир Агро-М» були укладені два договори оренди земельної ділянки, за умовами яких орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,43 га та земельну ділянку площею 2,28 га, які знаходяться на території Промінської сільської ради Луцького району Волинської області, строк дії договорів оренди землі до 30 квітня 2019 року (а.с.6-9).

9 вересня 2014 року орендодавець ОСОБА_5 помер, після смерті якого спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_4, на імя якої було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина складається із земельної ділянки площею 2,2821 га для ведення особистого селянського господарства та із земельної ділянки площею 2,4300 га (а.с.3, 28).

Стаття 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Спадкоємець ОСОБА_4 звернулася в суд із позовними вимогами про розірвання зазначених договорів оренди земельних ділянок та посилалася на те, що відповідачем порушуються істотні умови договору оренди земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що відповідачем порушувалися істотні умови договорів оренди землі, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 про розірвання договорів оренди землі до задоволення не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Стаття 32 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

При цьому позивач суду не надала будь- яких доказів на підтвердження того, що відповідач порушував істотні умови договорів оренди землі, оскільки не виплачував орендну плату, хоча відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно видаткового касового ордеру від 15 грудня 2015 року власнику земельних ділянок ОСОБА_4 орендарем була виплачена орендна плата за оренду землі за 2015 рік (а.с.78-79), за виплатою орендної плати за 2016 рік орендодавець ОСОБА_4 до орендаря не зверталася.

В судовому засіданні також встановлено, що договори оренди землі зареєстровані в Державному реєстрі речових прав, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 2300990 від 15 червня 2014 року (а.с.70).

Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді