Справа № 182/2985/17
Провадження № 2/0182/2621/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_5» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 14.06.2008 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1-5), який уточнював (а.с.20-29) та остаточно просив визнати порушеним його право як споживача фінансових послуг, визнати недійсним кредитний договір № 251/708898, укладений 25.06.2008 року між ним та Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ ОСОБА_5». В обґрунтування позовних вимог послався на наступні обставини.

25.06.2008р. між Акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_5» та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір № 251/708898 про надання кредиту в іноземній валюті в розмірі 16 000,00 доларів США. Кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит. У позичальника не існує фізичної можливості вплинути на умови кредитного договору, так як зміст та умови кредитного договору розробляє сам кредитодавець. У договорах за участю споживача-фізичної особи враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Згідно п. 2.5. постанови НБУ від 10.05.2007року № 168, банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість (кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів. Банк повинен був надати споживачеві для ознайомлення необхідну, доступну, достовірну, повну та своєчасну інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, що затверджується рішенням уповноваженого органу банку та доведеною до відома структурних підрозділів банку. У кредитному договорі або додатку до нього має бути надано детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача. Невиконання вказаних вимог є порушенням п. 2.1., 2.4. постанови НБУ від Ю.05.2007року № 168 та положень ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

У звязку з відсутністю необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації про умови кредитування, а також відомостей про орієнтовну сукупну вартість кредиту, позичальник за кредитним договором був позбавлений обєктивно визначитися з доцільністю отримання кредиту з урахуванням особистих фінансових можливостей для обслуговування.

Вважає, що кредитний договір за умовами є несправедливим, і про це позивач не міг знати на час його підписання, укладеного у червні 2008 року терміном погашення кредиту по 24.06.2028р. Правопорушення, яке виразилося у включенні до кредитного договору несправедливих умов кредитування, ненадання необхідної, доступної, достовірної, повної та своєчасної інформації вважає триваючим.

Зазначив, що порушення банку полягають у тому, що в порушення ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. 2.1., 2.4., 2.5. «Правил надання банками України інформації Споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банком не було розроблено та не надавалось позичальнику-споживачу до моменту укладення кредитного договору письмової довідки (бюлетеню, повідомлення тощо) для (знайомлення із необхідною, доступною, достовірною, повною та своєчасною інформацією про умови кредитування, сукупну вартість кредиту та іншу інформацію, що передбачена законом.

У день укладення кредитного договору кредитодавець не ознайомив позичальника з умовами та порядком розрахунку щомісячних ануїтетних платежів. Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту відповідач не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома позичальника не доводив та з ним не узгоджував. Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті кредитодавцем ще до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі.

Відповідач при укладенні спірного кредитного договору з позичальником не здійснив належний детальний, достовірний та обєктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3 постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168; не зазначив вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п. 3.4. постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168; не визначив реальну процентну ставку в порушення вимог п. 3.3. постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168; не визначив та не вказав про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги. 3.3. постанови НБУ від 10.05.2007року № 168, шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; в порушення вимог п.3.8. постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168 ОСОБА_5 не встановив застереження щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; всупереч вимог п. 3.4. постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168 не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи, а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у звязку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; в порушення вимог п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків» не визначив строк дії кредитного договору; всупереч вимог п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків» не визначив порядок припинення дії кредитного договору; в порушення вимог п. 6 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановив істотної умови договору про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту; не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі), як того вимагають норми ч.2 ст.345 ГК України та п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги а державне регулювання ринків фінансових ринків»; в порушення вимог ст.61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно ітеративних вимог ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

Оскільки вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, то цей кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Послався, що в момент підписання кредитного договору позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судовому засіданні викладені в уточненій позовній заяві обставини та уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача проти позову (а.с.36-39) та заява про застосування строків позовної давності (а.с.35). У своїх заперечення представник відповідача, послався на такі обставини. За умовами кредитного договору №251/708898 від 25.06.2008 року відповідач надав позивачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США для проведення оплат за нерухоме майно, а ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання повернути кредит згідно графіку, сплатити відсотки за користування кредитним коштами. Строк кредитування, встановлений сторонами - до 24.06.2028 року. На момент укладення кредитного договору сторонами досягнуто згоди щодо його істотних умов, про що свідчить власноручний підпис Позивача на Додатку №2 до Кредитного договору, де зазначено що «З умовами кредитування та з розміром сукупної вартості кредиту ознайомлений та згоден». В цьому ж Додатку №2 до Кредитного договору зазначено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника, що відповідає вимогам розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10.05.2007 року (далі - Правила). Позивач до підписання договору, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами. Позивач відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовився від його виконання, а тривалий час (з 2008 по 2014 роки) користувався кредитними коштами, що свідчить про те, що він був згоден з умовами даного договору, а також не вимагав надання додаткової інформації по кредитному договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов'язальні відносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються. Кредитний договір підписаний позивачем, містить детальний опис усіх умов. Підписання договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди з усіма визначеннями, умови та змістом договору. Таким чином посилання на ведення в оману стосовно умов Кредитного договору, що призвело до порушень прав споживача банківської послуги, є , на думку представника відповідача, безпідставними. У заяві про застосування строків позовної давності представник відповідача зазначив, що зважаючи на те, що законодавець визначає початок перебігу строку позовної давності з моменту обєктивної можливості споживача дізнатися про порушення його прав, тобто з моменту укладення Кредитного договору, а саме з 25.06.2008 року, до того ж з 2008 року по 2015 рік позивачем самостійно добровільно виконувались умови кредитного договору. Вважає, що позивачем предявлено позовну заяву за межами строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

На письмові заперечення відповідача проти позову позивачем були надані письмові пояснення (а.с.47-48) та письмові заперечення на заву про застосування строків позовної давності (а.с.49), в яких зазначає, що відповідач не надав позивачу саме до моменту укладення кредитного договору інформацію про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, не зазначив у кредитному договорі інші умови, визначені законодавством, не виклав у письмовій формі зокрема положення про інфляційне застереження, не попередив про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе позивач. Щодо застосування строків позовної давності, позивач зазначив, що йому стало відомо про порушення його прав, як споживача, у січні 2017 року після отримання від Нікопольського міськрайонного суду копії позовних матеріалів по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ ОСОБА_5» про стягнення заборгованості та після отримання ним правової допомоги, тому вважає, що строки позовної давності не сплили.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 25.06.2008 року між Акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_5» (за Договором - Кредитодавець), та ОСОБА_3 (за Договором - Позичальник), було укладено кредитний договір № 251/708898 (а.с.6-9). Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_5 надав Позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 16000,00 (шістнадцять тисяч) доларів США для оплати за нерухоме майно, а Позичальник взяв на себе зобовязання повернути кредит згідно Графіку погашення заборгованості за Кредитним договором (Додаток № 1 до Договору, який є невідємною частиною Договору), сплатити відсотки за користування кредитним коштами. Термін користування кредитом з 25.06.2008 року до 24.06.2028 року включно (а.с.10-12).

Відповідно до п. 1.2 вказаного кредитного договору, кредит надається Позичальнику на оплату за нерухоме майно (надалі майно): будинок з надвірними будівлями загальною площею 55,70 кв.м., жилою площею 37,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, по вул. Тютчева в будинку № 12; земельну ділянку площею 0,0617 га, що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Тютчева, буд. № 12, кадастровий номер -03-113-0050 (надалі - земельна ділянка).

Відповідно до п. 1.3 вказаного кредитного договору, у якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших платежів, в день укладання цього Договору укладаються: договір іпотеки, за яким в іпотеку передається майно, вказане у п.1.2 кредитного договору, договір страхування предмета іпотеки в акредитованій Банком страховій компанії на періоди, вказані у п.3.3.5.цього Договору від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, договір поруки з ОСОБА_6.

Як вбачається з Додатку №2 до кредитного договору кредитного договору №251/708898 від 25.06.2008 року, підписаного ОСОБА_3, вказаний Додаток містить умови кредитування з зазначенням суми кредиту в валюті кредиту 16000,00, валюта долар США, строк кредиту 240 місяців, процентна ставка по кредиту 12,73 % річних; порядок обчислення та сплати процентів за користування кредитом, перелік додаткових платежів на користь третіх осіб за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; перелік додаткових платежів на користь третіх осіб за супутні послуги, що не повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; відомості про розрахунково-касове обслуговування; абсолютне значення подорожчання кредиту на користь Банку; абсолютне значення подорожчання кредиту на користь третіх осіб (платежі за супутні послуги, повязані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням); абсолютне значення подорожчання кредиту; відомості про процент подорожчання кредиту; відомості про реальну процентну ставку (а.с.13-15). Вказане відповідало вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) та Постанови НБУ від 10.05.2007 року № 168.

З єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_5» не перебуває в процесі припинення (а.с.50), основним видом діяльності відповідача є інші види грошового посередництва (а.с.51-56).

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини пятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З підписанням кредитного договору № 251/708898 від 25.06.2008 року позивач підтвердив, що всі умови договору йому повністю зрозумілі і він погоджується з ними. Підписання сторонами договору підтверджує той факт, що між ними досягнуто згоди по усіх істотних умовах, а отже договір є укладеним.

Позивач до підписання договору, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та виконувався сторонами.

Позивач відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовився від його виконання, користувався кредитними коштами, що не оспорювалось позивачем, що свідчить про те, що він був згоден з умовами даного договору, а також не вимагав надання додаткової інформації по кредитному договору.

Судом не встановлено порушення позивачем строків позовної давності щодо предявлення позовної заяви.

У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що позивач обставин викладених в позові щодо введення в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту не довів, то у задоволенні позову щодо визнання недійсним кредитного договору № 251/708898, укладеного 25.06.2008 року між Акціонерним товариством «ІНДУСТРІАЛЬНО-ЕКСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «КРЕДІ ОСОБА_5», та ОСОБА_3 слід відмовити.

В абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Так як відповідачу відмовлено у задоволенні позову за недоведеністю, то відсутні підстави для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Враховуючи те, що позивачу у задоволенні позову відмовлено, а позивач у відповідності до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (щодо двох вимог немайнового характеру 640,00 грн. х 2 = 1280, 00 грн.) слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10,11,15,57,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп. компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_1