АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 641/5659/17 Головуючий суддя І інстанції Курганникова О. А.
Провадження № 22-ц/790/5707/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року по цивільній справі за поданням старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області погодженого з начальником Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Малаховою О.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,-

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шегульна Г.О. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань.

В обґрунтування подання державний виконавець посилалася на те, що в провадженні Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/235/39/17 від 27.06.2017 року Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу 3742833,00 грн.

Вказувала, що ОСОБА_2 обізнаний про покладені на нього судовим рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, обов'язки. Однак після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником рішення суду на теперішній час залишається невиконаним, у зв'язку із чим просила задовольнити подання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу 3742833.00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з дотриманням правил підсудності. Вказує, що вказана ухвала порушує конституційні права ОСОБА_2 Зазначає, що заявник не навів жодних доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань. Також вказує, що судом були порушені правила підсудність, прямо передбачені ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2/235/39/17 від 27.06.2017 року Красноармійського міськрайонного суду Донецької області було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суми боргу 3742833,00 грн.(а.с. 7)

Виконавче провадження було відкрито державним виконавцем на підставі ст. 3. 4. 24. 25. 26. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою від 20.07.2017 року (а.с. 9).

Відповідну постанову боржник ОСОБА_2 отримав особисто 22.08.2017 року про що свідчить його особистий підпис на заяві про видачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того відповідно до довідки про відстеження пересилання поштових відправлень вказана постанова була боржником отримана по пошті 27.07.2017 р.(а.с. 45)

В межах виконавчого провадження було вчинено ряд дій, а саме здійснювались виїзди за адресою реєстрації боржника, накладено арешт на майно та кошти боржника.

10.08.2017 року Харківським районним судом Харківської області постановлено ухвалу про примусове проникнення до житла.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

При виконанні судових рішень порядок розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи - у праві виїзду за межі України регулюється статтею 377-1 ЦПК України, якою передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом пункту 19 частини 2 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Між тим, матеріли справи містять заяву ОСОБА_2 про повідомлення про зміну місця проживання від 29.08.2017 року. Також представник ОСОБА_2 зверталася до державного виконавця із заявою про надання реквізитів поточного рахунку для сплати боргу.

Крім того, із пояснень сторін встановлено, що виконання рішення за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення боргу за яким видано виконавчий лист № 2/235/39/17 від 27.06.2017 року зупинено ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 04.09.2017 року.

Той факт, що ОСОБА_2 вживає дії на захист своїх прав, якщо вважає їх порушеними, в тому числі у разі незгоди із діями державного виконавця, не свідчать про ухилення ОСОБА_7 від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 тимчасового обмеження у виїзді за межі України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні подання ВДВС.

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 307ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1 п.6, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року - скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань - відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.І. Колтунова

С.С. Кругова