Справа № 636 / 2236 / 17
2 / 636 / 1439 / 2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області
в складі : головуючого - судді Ковригіна О.С.
при секретарі Фатєєвої С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Нижня Зачуговка, № 27.
Позивач в обґрунтування позову вказав, що з 01.12.2016 по теперішній час ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації, особистих речей в будинку немає, оплату комунальних послуг не здійснює. Крім того, 3 квітня 2017 року шлюб між ними було розірвано рішенням Чугуївського міського суду Харківської області, таким чином вони перестали бути однією родиною.
Крім цього, ОСОБА_1 зазначив, що будинок набуто на підставі спадкування та дарування і не може вважатися спільною власність подружжя, і таким чином не може бути поділено між ними з будь - яких правових підстав.
Позивач та його представник ОСОБА_3, діючий за договором про надання правової допомоги від 01.07.2017 року (а.с.17) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, та просили винести заочне рішення по справі в звязку з багаторазовою неявкою відповідача в судове засідання.
Відповідач в судове засідання в котрий раз не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток та телефонограмою (а.с. 16, 22), причину неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала.
Враховуючи вище викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Нижня Зачуговка, № 27, що підтверджується договором дарування від 15.06.2004 року зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій за № 1-1580, та рішенням суду Чугуївського міського суду від 05.03.2004 року про визнання права власності в порядку спадкування, зареєстрованого Чугуївським МБТІ 08.06.2004, № 646 (а.с.6-9).
У належному позивачу будинку зареєстрована колишня дружина, шлюб між ними розірваний рішенням суду від 03.04.2017 року (а.с.11)
Відповідач ОСОБА_2 хоча й зареєстрована за вказаною адресою, однак з 1 грудня 2016 року фактично в ньому не проживає, що підтверджується довідкою № 2 від 22.05.2017 року виданою вуличним комітетом Чугуївської міської ради Харківської області (а.с. 24).
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
У звязку з тим, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, позивач як власник житла, не має можливості повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач у вказаному будинку не мешкає, його особистих речей в ньому не має, жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку за весь час його реєстрації за вказаною адресою не приймає, Позивач самостійно утримує будинок в належному стані, здійснює його поточний ремонт.
Той факт, що за адресою розташування нерухомого майна позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 383 Цивільного Кодексу України передбачає, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сімї.
Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідач перестав бути членом сімї позивача, а отже, оскільки відповідач фактично у будинку не проживає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та, враховуючи те, що у позивача з відповідачем не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаному будинку він вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Для зняття Відповідача з реєстрації у відповідності до Закону України ст.7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення Відповідача права користування житловим приміщенням.
Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 321, 383 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Нижня Зачуговка, будинок № 27.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя