ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., представника позивача Степенко О.Р., третьої особи ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Служби у справах дітей та сім'ї Фастівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Волицької сільської ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Волицької сільської ради, ОСОБА_2, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що Службою у справах дітей та сім'ї Фастівської РДА було вивчено питання утримання та виховання ОСОБА_5 малолітньої дитини -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В ході перевірки встановлено, що відповідачка є біологічною матір'ю ОСОБА_4, відомості про батька дитини записано на підставі ч. 1ст. 135 СК України. Мати дитини передбачених законом обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує та самоусунулась від них: ніде не працює, вживає алкогольні напої, сільською радою характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, власного житла не має, на зауваження соціальних служб, сільського голови, медичного працівника не реагує. На даний час вищевказана особа неспроможна забезпечити відповідне соціально-економічне утримання та належне виховання своїй дитині. Обов'язки по утриманню та вихованню дитини на даний час взяла на себе рідна тітка, ОСОБА_2, яка забезпечують належний догляд за дитиною, турбуються про його розвиток, здоров'я, забезпечує всім необхідним. За час перебування дитини у тітки, мати хлопчика не цікавилась здоров'ям та його життям, не виявляла піклування, ніякої матеріальної допомоги не надавала, не піклується вона і про стан здоров'я своєї дитини, про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням.

На підставі зазначеного просили позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач, яка про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів.

Треті особив судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення представника учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідним повторним записом в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2, виданим 13.04.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батько малолітнього ОСОБА_4, записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9-10).

Судом встановлено, що 23 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Волицької сільської ради Фастівського району Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5, про що зроблений відповідний актовий запис № 5 (а.с.7).

Як вбачається з рапорту ДОП Фастівського відділення поліції та пояснень сусідів-свідків, ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, не працює, не займається вихованням дитини, не утримує її, тобто вона самоусунулась від батьківських обов'язків (а.с.11-13).

Відповідно до характеристики, виданої Волицькою сільською радою №134/01-15 від 11.04.2017 року, гр. ОСОБА_5 на даний час не працює. За місцем реєстрації фактично не проживає та не навідується до дитини, не виявляє зацікавленості до шкільного життя, не цікавиться побутовими умовами та взагалі останнім часом не приймає участі у вихованні дитини, вживає спиртні напої та не виконує материнські обов'язки, власного житла не має (а.с.14).

Відповідно до висновку №06-21/3195 від 29.09.2017 року Фастівської районної державної адміністрації Київської області, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18).

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі за текстом - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 06-21/3195 від 29.09.2017 року Фастівської районної державної адміністрації Київської області про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_5, оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітньої доньки.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно роз'яснень наданих в а. 7 п 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину.

Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, то суд вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання дитини та з заявленим розміром аліментів суд погоджується.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165,167,170 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Служби у справах дітей та сім'ї Фастівської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованої по АДРЕСА_1, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Служби у справах дітей та сім'ї Фастівської районної державної адміністрації у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (04 жовтня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова