Справа № 369/1546/17 Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/4978/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 33 08.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Голуб С.А.

суддів: Верланов С.М., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 11 січня 2016 в м. Києві по пр.. Лобановського сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . та автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2016 р. ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу №АЕ/6101807 від 01 січня 2016 р. в ТзДВ «СК «Київ Ре». За умовами полісу передбачено відшкодування шкоди заподіяної майну третіх осіб в межах страхової суми, розмір якої становить 50000,00 грн. на одну особу, а розмір франшизи складає 1000,00 грн.

У рамках страхової справи на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08 лютого 2016 p., виконаного експертом Барболюком B.C., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 становить 205074,98 грн., а розмір матеріальних збитків завданих автомобілю «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 становить 125005,01 грн.

У подальшому, ТзДВ «СК «Київ Ре» перерахувало на картковий рахунок позивача страхове відшкодування на загальну 49 000 грн.

Загальна сума матеріального збитку, завданого відповідачем в результаті ДТП з врахуванням суми сплаченої ТзДВ «СК «Київ Ре» становить 76 005,01 грн. = 125 005,01 грн. - 49 000,00 грн., яку позивач і просила суд першої інстанції стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у розмірі 76005 грн. 01 коп. та судовий збір у розмірі 800 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а зокрема ст. 169 ЦПК України щодо підстав проголошення заочного рішення. Як вбачається зі змісту даної норми, то заочне рішення постановляється у випадку повторної неявки відповідача. повідомленого належним чином, в судове засідання. При цьому скаржник звертає увагу суду на те, що вона не була повідомлена належним чином, а тому підстав для проголошення заочного рішення суду не було.

Окрім того, скаржник зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції суд не перевірив кому саме належить на праві власності транспортний засіб «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2, а на момент звернення до суду з позов зазначений транспортний засіб був проданий.

Також скаржник не погоджується з висновком № 3 автотоварознавчого дослідження від 08 лютого 2016 року, оскільки сума завданих збитків у даному висновку є завищеною та не відповідає завданій шкоді. Оскільки, розгляд справи відбувався за відсутності відповідача, то відповідно відповідач була позбавлена можливості надати свої докази та заперечення й заявити клопотання про повторне призначення експертизи.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі скаржник просила апеляційний суд скасувати заочне рішення суду першої інстанції та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Дослідивши обставини справи, заслухавши доповідь головуючого судді у справі, пояснення сторін по справі, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 січня 2016 року о 07 год 10 хв., в м. Києві по пр. Лобановського ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1, під час вибору безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, чим порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р. з відповідними змінами та доповненнями до неї.

Як наслідок, своїми необережними діями водій ОСОБА_2 керуючи колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1, завдала матеріальних збитків, які призвели до пошкодження транспортного засобу «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2.

Транспортний засіб «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 виданого 15 грудня 2012 р.

При зіткненні з колісним транспортним засобом «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача, транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 отримав значні технічні та механічні ушкодження.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.04.2016 р. в адміністративній справі №752/1535/16-п (провадження №3/752/2276/16) ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП України, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу №АЕ/6101807 від 01 січня 2016 р. в ТзДВ «СК «Київ Ре». За умовами полісу передбачено відшкодування шкоди заподіяної майну третіх осіб в межах страхової суми, розмір якої становить 50000,00 грн. на одну особу, а розмір франшизи складає 1000,00 грн.

Після настання вище вказаного ДТП, як власник пошкодженого транспортного засобу, Позивач звернулася з відповідною письмовою заявою до Страховика за відшкодуванням завданого збитку в наслідок ДТП в межах страхової суми.

У рамках страхової справи на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08 лютого 2016 p., виконаного експертом Барболюком B.C., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 становить 205074,98 грн., а розмір матеріальних збитків завданих автомобілю «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_2 становить 125005,01 грн.

Відповідач та страховик були належним чином повідомлені про час та місце здійснення експертом огляду пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується поштовою квитанцію про направлення телеграми, та поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а під час огляду пошкодженого ТЗ позивача був присутній безпосередньо відповідач та представник Страховика, що засвідчено в акті огляду пошкодженого ТЗ.

У подальшому, ТзДВ «СК «Київ Ре» безготівково декількома платежами перерахувало на картковий рахунок позивача страхове відшкодування на загальну 49 000 грн., згідно умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6101807 від 01 січня 2016 p.

Однак сума страхового відшкодування є значно меншою, ніж розмір заподіяного позивачу матеріального збитку визначеного на підставі Висновку №3 експертного авто-товарознавчого дослідження про оцінку майна і визначення вартості матеріального збитку від 08 лютого 2016 p.

Загальна сума матеріального збитку, завданого відповідачем в результаті ДТП з відрахуванням суми сплаченої ТзДВ «СК «Київ Ре» становить з розрахунку: 125 005,01 грн. - 49 000,00 грн. = 76 005,01 грн.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що відповідач визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді в результаті якої транспортному засобу, що належить позивачеві було пошкоджено, частково кошти на відновлення завданих пошкоджень було відшкодовано страховиком, відповідно іншу частину повинен відшкодувати відповідач.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, згідно експертного висновку транспортному засобу позивача була завдано матеріальна шкода, яка значно перевищує суму страхового відшкодування, відповідно несплачену суму завданої матеріальної шкоди повинна відшкодування винна в ДТП особа, тобто відповідач.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд справи відбувався за відсутності відповідача, а тому вона не могла подати свої докази та заперечення, а також клопотання про призначення повторної експертизи, то суд апеляційної інстанції не може взяти їх до уваги оскільки звертаючись до суду з апеляційною скаргою скаржник також не заявляла такого клопотання про призначення експертизи.

Судова колегія встановила, що відповідач була присутня при огляді оцінювачем пошкодженого автомобіля позивача, будь яких зауважень щодо переліку пошкоджень не заявляла.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач направляла відповідачу претензію, яку остання отримала. В претензії позивач зазначала розмір завданої шкоди і яку суму має їй сплатити відповідач на відшкодування майнової шкоди. При цьому також послалась на висновок експертно-автотоварознавчого дослідження, яким був визначений розмір шкоди. Однак відповідач, отримавши претензію, не поставила під сумнів такий розмір шкоди, не зверталась до позивача з пропозицією про проведення потворної експертизи.

Посилаючись на те, що не погоджується із розміром визначеної оцінювачем шкоди, разом із тим представник відповідача не обґрунтував своїх заперечень. Тому у судової колегії не було підстав для їх перевірки в судовому засіданні, оскільки голослівні заперечення не вказують які саме обставини підлягають додатковій перевірці.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не перевірив кому на праві власності на день розгляду справи належить автомобіль «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_2 також не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки дана обставина не має правового значення для відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в січні 2016 року. Дослідженими судом доказами підтверджується завдання майнової шкоди внаслідок ушкодження автомобіля його власнику ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо того, що суд ухвалив рішення на підставі копій документів і не витребував оригіналів,тим самим порушив норми процесуального права, також судовою колегією перевірені. Однак ці доводи також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Справа розглядалась судом за відсутності сторін, отже клопотання про витребування оригіналів доданих до позову доказів суду не заявлялось. Обґрунтованих підстав вважати, що позивач подав суду неналежні копії, а тому вимагати у позивача подавати оригінали, у суду не було. Також відсутні такі підстави і у судової колегії при розгляді апеляційної скарги.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при проголошенні заочного рішення, то дійсно в матеріалах справи відсутні відомості про вручення судових повісток відповідачу, разом з тим це не є підставою для скасування правильного і обґрунтованого рішення суду, оскільки всі свої доводи і заперечення відповідач могла надати в суді апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вище викладені обставини справи і докази на які посилається позивач, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий

Судді