Справа №464/6813/17
пр.№ 4-с/464/168/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання дій державного виконавця Пустомитівського відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області неправомірними та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувану у ВП №53305954.

Мотивує скаргу тим, що Сихівський районний суд м.Львова 31.10.2013 видав судовий наказ №464/10950/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ на користь ПАТ «Львівгаз», а саме: 1457,74 грн. основного боргу та 114,70 грн. судового збору. Постановою державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області від 26.06.2017 повернуто виконавчий документ стягувачу. Дану постанову стягувач отримав лише 02.10.2017. Заявник вважає, що державним виконавцем одноразово проведені виконавчі дії, ним не вжито всіх заходів примусового виконання рішень, які необхідно було вчинити в даному виконавчому провадженні, у звязку з чим вказану постанову необхідно скасувати та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Представник заявника - ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за його відсутності.

Державний виконавець та боржник в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги. Матеріали виконавчого провадження суду для огляду надані не були, заперечень проти скарги в суд не надходило.

У звязку із неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Пустомитівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження ВП №53305954, відкрите з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ.

26.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Встановлено, що підставою для винесення постанови від 26.06.2017 слугувало відсутність у боржника майна.

За відсутності матеріалів виконавчого провадження, суд погоджується з доводами представника заявника і вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для зясування перебування майна у боржника. Наведене вказує на те, що повернення виконавчого документу стягувачеві є передчасне, оскільки відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, на підставі аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що державний виконавець не мав підстав, для ствердження про відсутність майна у боржника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії неправомірними та зобов'язує державного виконавця (іншу посадову особу) державної виконавчої служби задовольнити вимогу скаржника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обовязків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки у суду є достатні підстави вважати, що оскаржувана постанова винесена передчасно, чим порушено права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Що стосується вимоги заявника про зобов'язання державного виконавця відновити виконавче провадження, суд вважає, що у цій частині скарги необхідно відмовити.

Зокрема, згідно з ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження є передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права.

Керуючись ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України,

у х в а л и в:

скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Пустомитівського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області щодо винесення постанови від 26 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №53305954.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №53305954.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.Ю.Горбань