18 липня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого судді - Лакомської Ж.І
з участю секретаря Скочко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, суд
Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави.
В рахунок погашення кредитних зобов»язань відповідача ОСОБА_1 звернути стягнення на предмет застави автомобіль ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК належний відповідачу ОСОБА_3, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «Ідея Банк» будь-якій третій особі- покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним субєктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «Ідея Банк» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/0с0бу-власника, які пов»язані з продажем автомобіля тощо.
Вилучити у відповідача ОСОБА_3 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ 2011 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами)ХТА211540В4990477, реєстраційний №АН4193НК та передати автомобіль Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» на період до його реалізації.
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 50 грн.
Крім того, просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави відмовлено за безпідставністю.

Вказане рішення оскаржено позивачем в апеляційному порядку, відповідно матеріали справи направлено до Апеляційного суду Львівської області.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року, відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України, матеріали справи повернуті до Личаківського районного суду м. Львова для ухвалення додаткового рішення, оскільки в рішенні не наведено мотивів щодо позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 50 грн.

В судове засідання учасники процесу не зявились, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Вказаним вище рішенням Личаківського районного суду м.Львова 27 квітня 2017 року встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 11.02.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2було укладено договір поруки, згідно з яким, порукою ОСОБА_2 було забезпечено виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором на суму 50 грн. (а.с.13).

Позивачем ПАТ «Ідея Банк» до відповідача ОСОБА_2 заявлено позовну вимогу про стягнення з неї боргу в сумі 50 грн., солідарно з відповідачем ОСОБА_1, суд приходить до висновку про те,що в задоволенні такої вимоги слід відмовити з таких мотивів:

Згідно з постановою Правління Національного Банку України №466 від 06.08.2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у зв'язку із запровадженням з 24.07.2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, було призупинено банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України №435 від 22.07.2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є жителями Донецької області, позивачем не представлено суду відомостей щодо режиму роботи відділень ПАТ «Ідея Банк» в м.Красноармійськ Донецької області (за місцем проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3Є.) та щодо порядку здійснення розрахунків за кредитними зобов'язаннями позичальниками, які проживають на території цього населеного пункту.

Крім того, суд звертає увагу на те,що відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред"являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., п. 38).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них. Рішення у справі «Ruiz-Mateosпроти Іспанії», п. 63.

Враховуючи наведене, суд приходить прийшов до висновку про те, що недобросовісність здійснення своїх процесуальних прав позивачем щодо вчинення дій, спрямованих на зміну територіальної підсудності з м.Красноарміськ на підставі укладеного 11.02.2015 року договору поруки з відповідачем ОСОБА_2 на суму 50 грн., що в свою чергу унеможливило здійснення своїх прав відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо законного сподівання на отримання інформації про наявність будь-якого позову до них у, а відтак порушує принцип рівності сторін у процесі, принцип змагальності процесу, який означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них, тобто право ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на справедливий суд, встановлене ст.6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року є порушеним.

Крім того, суд звертає увагу на те,що в судові засідання відповідач ОСОБА_2 жодного разу не з»явилась про обставини укладення договору поруки між нею та ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором від 31.05.2011 року не повідомила, остання є поручителем інших боржників - Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" за кредитними договорами, з нею укладено такі договори поруки від 11 лютого 2015 року всього на 50 гривень, що як зазначалось вище є недобросовісним здійсненням своїх процесуальних прав позивачем спрямованих на зміну територіальної підсудності на підставі укладеного 11.02.2015 року договору поруки з відповідачем ОСОБА_2, а не формою захисту свого порушеного, невизнаного або оспореного права, тому в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Доповнити рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, наступним змістом:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 50 грн. - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Лакомська Ж.І