Справа № 569/2871/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у 2008 році позичив своєму братові ОСОБА_3 гроші у сумі 4000 доларів США. З жовтня 2010 року по жовтень 2013 року відповідач частину боргу у сумі 1900 доларів США йому повернув, а решту повертати відмовляється.
Аналогічну заяву подав суду і представник позивача адвокат Глотов М.С.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був оповіщений належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлено, що у 2008 році між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США.
Судом також встановлено, що з отриманих від позивача грошових коштів відповідач повернув йому 1900 доларів США, а решту - 2100 доларів США не повернув до теперішнього часу.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно роз'яснень, даних у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) та від 02 липня 2014 року (справа № 6-79цс14).
Згідно вимог статей 79,84,88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн та витрати на оплату правової допомоги адвоката у розмірі 1500,00 грн.
На пiдставi ст.11, ст.509, ст.526, ст.533, ст.1046, ст.1048, ст.1049, ст.1050 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,224,225,226,233,292, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2140 (дві тисячі сто сорок) гривень 00 копійок судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.П.Куцоконь