Справа № 308/6563/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

-головуючого - судді Шепетко І. О.,

-за участі секретаря судових засідань - Терпай С.В.,

-заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив встановити факт смерті свого батька ОСОБА_3, який помер у м. Брянка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Заява мотивована тим, що, для реєстрації смерті батька заявник звернувся до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, однак йому було відмовлено з тих підстав, що пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначив, що встановлення факту смерті їй необхідно для реалізації спадкових прав. З огляду на викладене, посилаючись на ст. 257-1 ЦПК України, просив суд встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Меньшой Колодезь Долгоруківського району Липецької області, - у м. Брянка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У судовому засіданні заявник підтримав подану заяву з мотивів, викладених у ній, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Згідно з ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З Свідоцтва про народження ОСОБА_2 НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3, судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Брянка Ворошиловградської області, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 942. Батьком записаний - ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_4.

З паспорту Серія НОМЕР_1, виданого 08.04.1998 року Брянківським МВ УМВС України в Луганській області встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Як випливає з довідки, виданої Державною установою Брянківська центральна міська багатопрофільна лікарня від 20.03.2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Брянка Луганської області.

З метою реєстрації факту смерті батька для реалізації спадкових прав, заявник звернувся до Ужгородського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, однак у такій йому було відмовлено, що підтверджується відповідною відмовою у проведенні державної реєстрації смерті за вих. № 324/14.15-25 від 16.06.2017 року, оскільки пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до п. 1 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до пп. а, б п. 1 глави 5 розділу ІІІ, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть).

Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано Кабінет Міністрів України ужити заходів, зокрема, щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв.

Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника, зокрема, у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 13 Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки як встановлено судом, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець с. Меньшой Колодезь Долгоруківського району Липецької області, - дійсно помер у м. Брянка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно з ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 212-215, 223, 234, 256, 257-1, 259, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Меньшой Колодезь Долгоруківського району Липецької області, - у м. Брянка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О. Шепетко