Справа № 308/2184/14-ц
У Х В А Л А

19 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Джуга С.Д.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторії Олександрівни та ОСОБА_1 про скасування виконавчого напису, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 пред'явив позов у якому просив суд скасувати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ужгородського РНО Васіловка В.О. 12.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми 677090,85 грн.

В процесі розгляду справи у травні 2017 року позивачем подано суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за даним виконавчим написом, який знаходиться у підрозділі примусового виконання рішень відділ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.05.2017 року дану заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції послався на п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів зважаючи на наступне.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Тобто, допускається забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, однак лише в тому разі, якщо такий документ оскаржується у судовому порядку. Протилежне суперечило б основним засадам виконавчого провадження.

У даному випадку, таким виконавчим документом є виконавчий напис нотаріуса.

Згідно з п. 16 Постанови ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто, слід розрізняти спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від спорів з приводу оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, позаяк такі не є тотожними.

При цьому, належним способом оскарження такого виконавчого документу як виконавчий напис є саме пред'явлення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В даному ж випадку, ОСОБА_2 пред'явив позов про скасування виконавчого напису. При цьому зі змісту позовної заяви чітко вбачається, що такий позов пред'явлено саме в порядку оскарження нотаріальної дії про що декілька разів чітко зазначається в позовній заяві з посиланням на відповідні норми.

Таким чином, колегія суддів вважає, що предметом даного позову є оскарження нотаріальної дії, а не виконавчого документу, а відтак, суд не вправі був вживати такі заходи забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, оскільки це не відповідає обраному позивачем способу судового захисту.

Слід також зазначити, що зазначений позов перебуває на розгляді суду з 20.02.2014 року, однак до цього часу, виконавчий напис від 12.05.2009 року так і не виконато. Зазначене свідчить про те, що відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції від підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Виходячи з викладеного та керуючись вимогами статей 307, 312-315 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 17 травня 2017 року про забезпечення позову, скасувати та постановити у справі нову ухвалу, якою в задоволенні заяви ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді