Номер провадження: 22-ц/785/5265/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року,

встановила:

24.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом уточнивши який 16.02.2017 року, просила змінити розмір аліментів на дитину, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2001 року та стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача половину від понесених нею додаткових витрат на дитину, повязаних з її лікуванням, навчанням та розвитком здібностей, у розмірі 13 089,00 грн. Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що вона особисто несе додаткові витрати на утримання дитини, тоді як відповідач приховує свій дохід та має заборгованість по сплаті вже присуджених аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3349,00 грн. В задоволені інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24.04.2002 року, актовий запис № 340, що вбачається із свідоцтві про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 135340 (а.с. 5).

01.08.2001 року народилася ОСОБА_4, актовий запис № 1017, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 363307, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі (а.с. 4).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію № 1769 від 24.10.2016 року, у квартирі АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 49).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2001 року по справі № АЕ-202/01 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до повноліття дитини, тобто до 01.08.2019 року, починаючи з 17.10.2001 року (а.с. 7).

Також встановлено, що 20.07.2009 року Київським районним судом м. Одеси видано дублікат виконавчого листа по справі № АЕ-202/01 (а.с. 9).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складаного 04.12.2015 року держаним виконавцем Київського ВДВС ОМУЮ, встановлено відсутність заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_3 станом на 30.11.2015 року (а.с. 11). В матеріалах справи наявний також розрахунок заборгованості по аліментам, складений 21.10.2016 року держаним виконавцем Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, яким встановлено заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_3 у розмірі 10 085,40 грн. станом на 01.10.2016 року (а.с. 50). Окрім того, згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складаного 03.02.2017 року, встановлено заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_3 у розмірі 14 174,40 грн. станом на 01.02.2017 року (а.с. 130).

Суду не надано жодних доказів в частині невірності вказаних розрахунків.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положенням частини 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів.

Судом на підтвердження майнового стану позивача ОСОБА_2 досліджено наступні докази: свідоцтво про народження позивача ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6Г.), матірю в якому вказана ОСОБА_5 (а.с. 123); пенсійне посвідчення матері позивача ОСОБА_5 про призначення пенсії по віку (а.с. 120); виписку-епікриз з історії хвороби ОСОБА_2 (а.с. 124).

Таким чином, судом встановлено, що на утриманні позивача знаходиться мати похилого віку ОСОБА_6, а позивач хворіє.

Судом на підтвердження майнового стану відповідача ОСОБА_3 досліджено наступні докази: трудовий договір № 2575, укладений 02.12.2004 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 10-11); довідку про доходи ОСОБА_3 від 07.06.2016 року, з якої вбачається, що він працює з 01.01.2005 року на посаді продавця-консультанта, та загальна сума виплат за період з 01.10.2015 року по 31.005.2016 року з урахуванням всіх податків становить 9823,94 грн. (а.с. 12, 73); відомості нарахування заробітної плати ОСОБА_3 (а.с. 74-77); податковий розрахунок сум доходу (а.с. 79-82); довідку ГУПФ України в Одеській області від 23.12.2011 року (а.с. 13); свідоцтво про народження 08.01.2013 року ОСОБА_8, актовий запис № 395. Батьками у свідоцтві вказані у графі «батько» - ОСОБА_3, у графі «мати» - ОСОБА_9 (а.с. 78); індивідуальні відомості про застраховану особу (а.с. 137); звіт субєкта малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку (а.с. 140-141).

У ході розгляду справи позивач пояснювала, що відповідач у 2008 році придбав автомобіль престижної марки Тоyota Camry, тому вважає, що у позивача достатній заробіток, у звязку із чим наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Судом досліджено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 23.06.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 (а.с. 142-146), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 26 792,00 дол. США.

Пунктом 2.1 Договору № 0 передбачено, що у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі позичальника за Договором надається порука ОСОБА_7, згідно договору поруки № 213098 від 23.06.2008 року.

Суд погодився із доводами сторони відповідача, що придбаний у 2008 році автомобіль у заставу, забезпечену порукою ОСОБА_7, не свідчить про високі статки відповідача.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 працює, має стабільний дохід, однак на його утриманні перебуває малодітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, та сплачує платежі на погашення кредиту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що у розумінні положень ст.192 СК України відсутні підстави для зміни розміру аліментів. У звязку із чим, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, так як є безпідставними та недоведеними.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 13 089,00 грн., суд першої інстанції зазначив наступне.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на ст.185 СК України, положеннями якої передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, районний суд зробив висновок, що розмір понесених додаткових витрат має бути документально підтверджений належними доказами.

З довідки Одеської гімназії № 9 Одеської міської ради Одеської області від 22.12.2016 року слідує, що ОСОБА_4 навчається в 10-В класі (а.с. 121).

У ході розгляду справи позивач пояснювала, що дитина сторін має хронічні захворювання, та на підтвердження стану здоровя ОСОБА_4 судом досліджено ряд медичних документів (а.с. 35-47).

Позивач зазначає, що додаткові витрати на доньку за період 2011-2016 роки склали: за навчання у школі 7 870,00 грн.; за проведення діагностичних обстежень 800,00 грн.; на ліки 5 898,00 грн.; за послуги користування Інтернетом 4 373,30 грн.; за канцелярські товари, книжки та інше 7 236,31 грн.

Судом досліджено надані позивачем до матеріалів справи копії квитанцій, чеків та накладних (а.с. 14, 17-34, 92-112, 115-120, 125-126) та докази сплати за послуги Інтернетом (а.с. 16, 113).

Окрім того, суд зазначив, що витрати на придбання одягу, продуктів харчування, канцелярських товарів, книжок, навчання у школі (за яке сплачено благодійні внески), послуги користування Інтернетом не можуть вважатися додатковими витратами на утримання дитини, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України. Оскільки, вказані витрати за відсутності особливих обставин є закономірними витратами на дитину, та повинні покриватися аліментами, оскільки обовязок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме положень ст.185 СК України, сторона на підтвердження вимог про наявність додаткових витрат, пов'язаних з захворюванням дитини, повинна надати суду довідку дитячого лікаря, в якій має бути зазначений діагноз, вказаний перелік призначених процедур та курс лікування, а також докази на підтвердження проходження дитиною призначеного лікування згідно із встановленим діагнозом, або докази щодо передбачуваних витрат щодо цього лікування.

Суд, проаналізувавши медичні документи на підтвердження стану здоровя дитини сторін (а.с. 35-47, 124), зазначив, що у справі наявні особливі обставини для понесення додаткових витрат на утримання дитини у розумінні ст.185 СК України, а саме щодо наявності захворювань дівчинки, у звязку із чим, позивачем було витрачено кошти у розмірі 6698,00 грн., з яких: 800,00 грн. за проведення діагностичних обстежень та 5898,00 грн. на ліки.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд зробив висновок, що додаткові витрати, понесені позивачем на дитину, у розумінні ст.185 СК України становлять 6698,00 грн. Та враховуючи природу даних витрат, суд зазначив, що вказані кошти мають покладатися на двох батьків, у звязку із чим, з відповідача підлягають стягненню кошти у розмірі 3 349,00 грн.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, так як частково обґрунтовані та доведені.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків районного суду вони не впливають та їх не спростовують.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.04.2017 року -залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_11