Провадження № 2/752/5109/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Мирошниченко О.В.,

при секретарі Мархотко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, вона є співвласником квартири, яка знаходиться за АДРЕСА_1

В даній квартирі зареєстрований колишній зять ОСОБА_3

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та дочкою позивача було розірвано.

Відповідач ОСОБА_3 з листопада 2015 року по теперішній час не проживає та не бере участі в оплаті комунальних послуг, не несе витрат по утриманню квартири

Оскільки відповідач фактично у зазначеній квартирі не проживає понад шість місяців, значаться зареєстрованим лише формально, поточного ремонту та інших затрат по квартирі не несе, комунальні та інші платежі сплачує позивач. У зв'язку із чим позивач просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Позивач просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, разом з тим зазначив, що вказане житлове приміщення залишив після припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є співвласником квартири відповідно свідоцтва про право власності на житло від 17.04.2007 року (а.с. 7).

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28.03.2017 року (а.с 8).

Крім того, судом достовірно встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з листопада 2015 року, що підтверджується заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28.03.2017 року (а.с 8).

За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним, права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку(квартири) і при домової території та проведенню ремонту.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Отже, виходячи з вище наведеного, враховуючи, що наявності домовленості між сторонами про користування відповідача спірним житлом встановлено не було, а законом передбачене зберігання права на користування житлом лише протягом шести місяців, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність законних підстав для його задоволення внаслідок спливу зазначеного строку.

Таким чином, аналізуючи у сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, доведеним належними доказами у справі, а тому підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідач ОСОБА_3 підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщення, а саме квартирою АДРЕСА_1

Керуючись статтями 321, 334, 383, 391 ЦК України, статтями 71, 72 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя