Провадження № 2-к/760/9/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Дев'ятнадцятого окружного суду, Лейк Каунті, штат Іллінойс, США від 08.01.2016 року про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про визнання та виконання на території України рішення Дев'ятнадцятого окружного суду, Лейк Каунті, штат Іллінойс, США від 08.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 (ОСОБА_3) аліментів в розмірі 4825,00 доларів США щомісячно, що на момент подання цього клопотання згідно даних НБУ еквівалентно 127717,75 грн., починаючи з 08.01.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що виконання вказаного рішення суду на території США утруднене у зв'язку з тим, що боржник в добровільному порядку ухиляється від його виконання та проживає на території України.

На підставі викладеного просила клопотання задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 5 ст. 395 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Таким чином, вважаю можливим проведення судового засідання за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

08.01.2016 року Дев'ятнадцятим окружним судом, Лейк Каунті, штат Іллінойс, США, було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 (ОСОБА_3) аліментів в розмірі 4825,00 доларів США щомісячно, що на момент подання клопотання згідно курсу НБУ еквівалентно 127717,75 грн., починаючи з 08.01.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», чинні міжнародні договори України застосовуються судами при здійсненні правосуддя, зокрема при вирішенні цивільних справ, якщо міжнародним договором України регулюються відносини, у тому числі з іноземними державами чи іноземцями, що стали предметом судового розгляду (наприклад, при розгляді клопотань про виконання рішень іноземних судів в Україні).

Виконання рішень українських юрисдикційних органів відносно іноземних суб'єктів, що є нерезидентами України, перш за все, залежить від наявності міжнародного договору між Україною і країною, на території якої має бути виконане рішення українського суду. У разі наявності відповідного міжнародного договору іноземна держава погоджується визнавати юрисдикцію українських судів і, за тих чи інших умов, виконувати їх на своїй суверенній території. При цьому міжнародний договір може встановлювати особливості процедури виконання рішення юрисдикційних органів іноземної держави, на території країни-учасниці договору.

Пункт третій Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» містить перелік чинних для України міжнародних угод про взаємне надання правової допомоги (в тому числі взаємну згоду виконувати рішення іноземного суду на своїй території).

Відповідно до вказаної постанови, а також з аналізу законодавства про ратифікацію міжнародних договорів, що були ратифіковані після опублікування зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, Україна має договірні відносини про взаємну правову допомогу з цивільних справ в рамках багатосторонніх і двосторонніх угод, а також в порядку правонаступництва з країнами СНД (республіками Азербайджан, Білорусь, Вірменія, Казахстан, Молдова, Таджикистан, Туркменістан, Узбекистан, Грузія, Киргизька Республіка та Російська Федерація); з Естонією, Латвією і Литвою; Болгарією, Угорщиною, Румунією, Грецією, Фінляндією, Італією, Албанією, Македонією, Чеською Республікою, Турцією; з КНР, В'єтнамом і КНДР, із Монголією, Алжиром, Іраком, Іраном, Йєменом, Тунісом, Кіпром і Кубою.

В рамках Гаазької конвенції з питань цивільного процесу Україна має отримувати допомогу від таких країн як Аргентина, Австрія, Білорусь, Бельгія, Боснія и Герцеговина, Китай (адміністративна область Макао), Хорватія, Македонія, Кіпр, Чехія, Данія, Єгипет, Фінляндія, Франція, Германія, Угорщина, Ізраїль, Італія, Японія, Латвія, Люксембург, Марокко, Нідерланди (королівство у Європі), Норвегія, Польща, Португалія, Румунія, Словаччина, Словенія, Іспанія, Суринам, Швеція, Швейцарія, Туреччина, Вірменія, Ватикан, Киргизія, Ліван, Молдова, Росія, Узбекистан.

23 листопада 2007 року 21-ю Дипломатичною сесією Гаазької конференції з міжнародного приватного права було схвалено та прийнято Конвенцію про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інші форми сімейного утримання.

Відповідно до ст.2 Конвенції договірна держава, яка є її стороною, може поширити її застосування на будь-які зобов'язання про утримання, що випливають з сімейних відносин, батьківства, шлюбу або родинних зв'язків. Важливе значення даного міжнародного акту полягає у тому, що Конвенція визначає умови, за яких рішення про стягнення аліментів прийняте судом або адміністративним органом в одній договірній державі, визнається та виконується в іншій договірній державі.

Даний міжнародний акт був ратифікований Україною 11 січня 2013 року та застосовується до зобов'язань про утримання на дитину (до 21 року) та на одного із подружжя.

Ця Конвенція була підписана представником США у день її прийняття, однак до даного моменту все ще не ратифікована. Ратифікація може відбутись після прийняття необхідних нормативно-правових актів у всіх 54 юрисдикціях (50 штатів, округ Колумбія, Віргінські острови, Пуерто-Ріко та Гуам).

Крім того, 07.09.2017 року представником ОСОБА_3 було надіслано адвокатський запит до Міністерства закордонних справ України про надання інформації про існування міжнародних договорів про надання правової допомоги по цивільним та/або сімейним справам між Україною та США.

Згідно відповіді Міністерства закордонних справ України від 13.09.2017 року за вих. №72/19-091-2237 встановлено, що у відносинах між Україною та США міжнародний договір про надання правової допомоги у цивільних та сімейних справах не укладався.

Таким чином, встановлено, що на даний час між Україною та США відсутні угоди про взаємне виконання судових рішень.

Щодо визнання та виконання рішення іноземного суду на підставі принципу взаємності, на який посилається у своєму клопотання представник заявника, то ч.2 ст. 390 ЦПК України, ч.2 ст.11 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

У США при визнанні та виконанні іноземних судових рішень більшість штатів керується прецедентом у справі «Хілтон проти Гюйот» (Hilton v. Guyot).

У даній справі Верховний суд США встановив, що за відсутності відповідних федеральних законів і міжнародних договорів слід керуватися принципом міжнародної ввічливості. Суд визначив, що для приведення у виконання іноземного рішення підлягають перевірці: дотримання процесуальних норм в країні розгляду справи; дотримання порядку виклику відповідача в суд; відсутність обманних дій при проведенні процесу. Підстави відмови у виконанні іноземних судових рішень також були сформульовані у цьому прецеденті, і зокрема застосовуються у випадках, коли: процедура розгляду справи в іноземному суді була несправедливою чи не була неупередженою; іноземним судом не були дотримані предметна або територіальна підсудність; в ході процесу мали місце обманні дії; іноземне судове рішення порушує публічний порядок США; іноземний суд не виконує рішення американських судів на взаємній основі.

З матеріалів клопотання вбачається, що заявником не надано суду належних доказів, які б підтверджували дотримання порядку виклику відповідача в судове засідання, не надано належним чином завірених копій документів, які б підтверджували виклик відповідача до суду та його належне отримання.

Також, не надано суду документу, який підтверджує набрання рішенням суду США законної сили.

Представник заявника зазначає в клопотання про те, що рішення іноземного суду прийняте 08.01.2016 року та набрало законної сили 08.01.2016 року, оскільки в тексті самого рішення суду зазначено, що дане рішення суду підлягає виконанню з 08.01.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, суддя не погоджується з даним твердженням, оскільки в тексті рішення не зазначено з якої дати воно набирає законної сили, а лише зазначено, про початок перебігу строку виконання рішення, який датується 08.01.2016 року.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що підстав для застосування принципу взаємності не встановлено, оскільки представником заявника не надано належних доказів, які визначені цивільним процесуальним законодавством України обов'язковими при поданні клопотання до суду та не дотримано вимог, визначених Верховним судом США, якими вони керуються при розгляді клопотань про визнання та виконання рішень іноземного суду.

Керуючись Конвенцію про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інші форми сімейного утримання від 23.11.2007 року, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», Постановою Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 р. «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», Законом України «Про міжнародне приватне право», статями 390-398 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Дев'ятнадцятого окружного суду, Лейк Каунті, штат Іллінойс, США від 08.01.2016 року про стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: