Справа № 161/4006/17
Провадження № 2/161/1919/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Олексюка А.В.

при секретарі Шолом С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності.

Свій позов мотивує тим, що 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2711/12-206, відповідно до умов якого ПАТ «Західінкомбанк» надав останньому кредит у розмірі 700 000,00 грн. (для рефінансування кредитної заборгованості ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору №1306/05-612 від 13.06.2005 року зі сплатою 15 процентів річних за користування кредитними коштами. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 27 листопада 2018 року, включно, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником, тобто ОСОБА_3, будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 2711/11-207 від 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк», відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед ПАТ «Західінкомбанк» відповідати в повному обсязі за виконання усіх зобов'язань ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору №2711/12-206 від 27.11.2012р. і додаткових до нього договорів.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 27.11.2012 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1; договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 4289; договір застави, укладений між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_1, посвідчений 27.11.2012 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області - ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером № 4290.

07.02.2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2017-01-06-000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 503, відповідно до яких банк відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР».

Крім того, 07.02.2017 року між ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» та ТзОВ «А.В.Л.» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0010Ф 000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 504, відповідно до яких ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «А.В.Л.».

В звязку з невиконанням позичальником зобовязань за вищевказаним кредитним договором, рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013 року по справі № 161/16330/13-ц з позичальника та поручителя солідарно стягнуто заборгованість за кредитним догором у розмірі 952884,22 грн. Дане рішення набрало законної сили, проте належним чином боржниками не виконане, а заборгованість за кредитними договорами не була повністью погашена.

06.09.2015 року позичальник ОСОБА_3 помер, спадщину після його смерті прийняли відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2

У звязку з непогашенням в повному обсязі заборгованості за кредитним договором, станом на 01.03.2017 року заборгованість складає 1283735,27 грн., з яких: 690277,78 грн. сума основного боргу за кредитом; 248904,06 грн. сума прострочених процентів; 207083,33 грн. штраф в розмірі 30 % від простроченої суми кредиту; 74671,23 грн. штраф в розмірі 30 % за прострочення сплати процентів; пеня за порушення умов кредитного договору 59798,87 грн.; 3000,00 грн. сума комісії ( з яких 3000,00 грн. присуджено кредитору за рішенням суду).

Просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 952884,22 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 27.11.2012 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 4287, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 на праві власності (як спадкоємцям позичальника за кредитним договором та іпотекодавця за договором іпотеки), шляхом набуття права власності ТзОВ «А.В.Л.» на предмет іпотеки - трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартість якої складає 893696,95 грн. без ПДВ згідно зі звітом про оцінку майна № 006-03032017 субєкта оціночної діяльності ТзОВ «Міжрегіональна агенція незалежної оцінки». Крім того, просить визнати за ТзОВ «А.В.Л.» право власності на дану квартиру та стягнути з відповідачів в його користь судові витрати по справі.

В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 952884,22 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 27.11.2012 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 4287, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 на праві власності (як спадкоємцям позичальника за кредитним договором та іпотекодавця за договором іпотеки), шляхом надання ТзОВ «А.В.Л.» права на продаж предмета іпотеки трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67,1 кв.м., будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за вартістю встановленою на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності. Позбавити права користування, зняти з реєстрації обліку місця проживання та виселити ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з даної квартири. Встановити відповідачам інше місце постійного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; АДРЕСА_2, з наданням права вибору конкретного місця проживання відповідно ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Також, просив суд стягнути з відповідачів в користиь позивача понесені судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток.

Суд зі згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми позики, є право позикодавця вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

З матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2711/12-206, відповідно до умов якого ПАТ «Західінкомбанк» надав останньому кредит у розмірі 700 000,00 гривень, для рефінансування кредитної заборгованості ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору №1306/05-612 від 13.06.2005 року зі сплатою 15 процентів річних за користування кредитними коштами. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 27 листопада 2018 року, включно, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником, тобто ОСОБА_3, будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора, тобто ПАТ «Західінкомбанку» (а.с. 30-35).

Відповідно до п.1.4. кредитного договору погашення основної кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами здійснюється позичальником згідно графіку, що є невід'ємною частиною кредитного договору.

Пунктом 3.2.1. кредитного договору визначено, що позичальник зобов'язаний забезпечити своєчасне повернення одержаних кредитних коштів, сплату нарахованих процентів та належне виконання інших умов даного договору.

В свою чергу, згідно п.3.2.2 кредитного договору повне погашення кредиту ОСОБА_3 зобов'язаний був здійснити не пізніше, ніж 27.11.2013 року, а в разі невиконання (неналежного виконання) будь-якої з умов кредитного договору - в семиденний строк з дня надсилання кредитором письмової вимоги позичальнику.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 35-42).

П. 6.2. договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов встановлених цим договором та/або порушень будь-якої з умов кредитного договору та доданих до нього угод/договорів, іпотекодержатель має право: вимагати достострокового виконання зобовязання, передбаченого кредитним договором та додатковими до нього угодами/договорами, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 6.5. договору іпотеки, звернення стягнення проводиться на вибір іпотеко держателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса та/або згідно з умовами, передбаченими розділом 7 даного договору та/або в порядку визначеному договормо про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с. 39).

Відповідно до п. 7.1.3. у випадку, якщо реалізація предмету іпотеки не відбулася в порядку визначеному п. 7.1.1 даного договору іпотекодавець погоджується з тим, що іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Крім того, між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за номером 4289 (а.с. 43-46).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013 року, яке набрало законної сили по справі № 161/16330/13-ц, за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним догором у розмірі 952884,22 грн.

Однак дане рішення належним чином боржниками не виконане, заборгованість за кредитними договорами не була повністю погашена.

06.09.2015 року позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 175668 від 09.09.2015 року (а.с. 47).

Після смерті позичальника банком на адресу Першої Луцької державної нотаріальної контори направлено вимогу (претензію) про обовязок спадкодавця від 01.03.2016 року за вих. № 303-19 для доведення її змісту до відома спадкоємців, які прийняли спадщину та/або виконавця заповіту померлого позичальника з відповідними додатками про наявність претензії банку до спадкоємців померлого позичальника.

У звязку з тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 згідно даних Спадкового реєстру, Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 43214031 від 11.03.2016 року заведена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7, Першою Луцькою державною нотаріальною конторою вимогу до спадкоємців направлено на адресу останнього.

21.03.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 направлено відповідь на вимогу (претензію) кредитора № 36/02-14, згідно якого банк повідомлено про заведену спадкову справу за № 5/2016, про включення претензії до спадкоємців до спадкової маси (зареєстрована у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 12 від 18.03.2016 року) та про доведення змісту такої вимоги до спадкоємців померлого позичальника.

Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її, прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Згідно з вимогами ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.

Норми статей 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того ч. 3 ст. 1231 ЦК України передбачає, що до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові із спадкодавця за життя спадкодавця.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»від 30.03.2012 року №5 якщо боржник та іпотекодавець -одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом № 1088 та № 1089, які видані 07.12.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. ).

07.02.2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2017-01-06-000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 503, відповідно до яких банк відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР».

Крім того, 07.02.2017 року між ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» та ТзОВ «А.В.Л.» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0010Ф 000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 504, відповідно до яких ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «А.В.Л.».

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, на підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ТзОВ «А.В.Л.» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договорів забезпечення у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

З письмового розрахунку заборгованості наданого суду позивачем, вбачається, що на дату звернення до суду, заборгованість відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед позивачем по кредитному договору №2711/12-206 від 27.11.2013 року, становить 1283735,27 грн., з яких: 690277,78 грн. сума основного боргу за кредитом; 248904,06 грн. сума прострочених процентів; 207083,33 грн. штраф в розмірі 30 % від простроченої суми кредиту; 74671,23 грн. штраф в розмірі 30 % за прострочення сплати процентів; пеня за порушення умов кредитного договору 59798,87 грн.; 3000,00 грн. сума комісії ( з яких 3000,00 грн. присуджено кредитору за рішенням суду) (а.с. 51).

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 цього Закону зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

При цьому згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачається лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз статей 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, враховуючи наведені норми матеріального закону, а також зазначені положення, укладеного між сторонами спору іпотечного договору, договору про задоволення вимог іпотекодержателя щодо можливості переходу права власності на іпотечне майно від іпотекодавця до іпотекодержателя, у випадку порушення кредитних зобовязань боржником, у позасудовому порядку можна, зробити висновок про те, що обраний позивачем спосіб захисту надання права від свого імені продати предмет іпотеки саме за рішенням суду суперечить вимогам чинного законодавства (Закону України «Про іпотеку»).

Тому у задоволенні позову банку слід відмовити з цих підстав. При цьому, враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, не підлягають і до задоволення решта позовних вимоги позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 252, 526, 527, 549, 553-555, 629, 1054, 1055 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк