УХВАЛА

01 грудня 2017 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського райсуду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 109 700,00 грн..

Одночасно позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину квартири №11, що знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Посмітного, 25, що належить на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що відповідач має намір відчужити належне йому майно, що в подальшому ускладнить або взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення її позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими вимогами.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що ця заява не підлягає задоволенню, оскільки є недоведеною та обґрунтовується припущеннями, так як позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 має намір відчужити майно.

Крім того, суд вважає, що заява про забезпечення позов не є співмірною з позовними вимогами, а саме: вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, вочевидь перевищує розмір позовних вимог.

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову її позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

01.12.2017