Номер провадження: 22-ц/785/5271/17
Номер справи місцевого суду: 505/5500/15-ц
Головуючий у першій інстанції Нікітішин В. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягання заборгованості,

встановила:

08.12.2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 15.12.2005 року уклали кредитний договір ODKTSE00000797 (далі - Кредитний договір).

Згідно цього Кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 14 000,00 грн. на термін до 15.12.2008 р., а вона зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Кредитним договором.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, та видав ОСОБА_3 кредит у розмірі 14 000,00 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором ODKTSE00000797 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений договорів поруки.

В порушення умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом, у встановленому Кредитним договором порядку та строки.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за Кредитним договором, станом на 28.10.2015 року відповідач ОСОБА_3 має заборгованість у сумі 221 638,17 грн., яка складається з наступного:

-8 204,05 грн. - заборгованість за кредитом;

-66 936,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2 123,67 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-144 373,48 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Звертаючись до суду, позивач просив суд від зазначеної суми заборгованості відняти суму у розмірі 23 379,49 грн., яка була задоволена судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2009 року, у зв'язку з чим з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути різницю, яка становить 199 848,18 грн.

Разом з тим, позивач в позові зазначив, що сума заборгованості до стягнення становить 79 056,85 грн., яка складається з: 57 456,85грн. - заборгованість за кредитом; 21 600,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

З урахуванням зазначеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН: НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН: НОМЕР_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором ODKTSE00000797 від 15.12.2005 року у розмірі - 79 056,85 грн. та судовий збір у розмірі 1218грн.

Представник позивача за довіреністю Яковлева О.А. в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій на позові наполягала в повному обсязі.

Представник відповідачів адвокат Шаталін М.В. позовні вимоги не визнав та у судовому засіданні просив справу розглядати у відсутність відповідачів.

При цьому представник відповідачів пояснив, що відповідачі ніяких договорів з банком у 2005 році не укладали і кредиту не отримували. Надані позивачем договори, на переконання його довірителів, є підробленими невідомою особою. Тому просив у позові відмовити.

Одночасно просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити у позові в повному обсязі у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено у зв'язку зі спливом строку позовної давності .

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» ставить питання про скасування даного судового рішення, із ухваленням нового про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Статтями 525 і 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Викладені позивачем обставини і матеріали справи свідчать про те, що заявлені позовні вимоги підтверджується письмовими доказами у справа, а тому є обгрунтовантими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи представника відповідачів про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_3 грошові кошти в кредит не брала, спростовуються судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2009 року №2-н-98/2009р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за Кредитним договором № ODKTSE00000797 від 15.12.2005 року в розмірі 23379,49 грн. (а.с.4).

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, доводи відповідачів про не укладання спірних догорів є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, виходячи з наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період часу, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом ч.1 ст. 257 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, а згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України спеціальна позовна давність щодо неустойки встановлена тривалістю в один рік.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із клопотання представника відповідачів - Шаталіна М.В., ним заявлено до суду вимогу про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності (а.с.88).

Як було зазначено вище, судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06 серпня 2009 року, який набрав чинності 07.09.2010 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 23379,49 грн., що складається з:

-8204,05 грн. - заборгованість за кредитом;

-9480,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2123,67 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-1982,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

-500,00грн. і 1089,50 грн. -штрафи.

Як вбачається з наданого позивачем до позову розрахунку, останній платіж позичальника по поверненню процентів здійснено 21.10.2007 року, а по пені 28.02.2008 року.

Разом з тим, із вказаного розрахунку взагалі не вбачається того, що боржник ОСОБА_3 має заборгованість за Кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 79056,85 грн., із яких 57 456,85грн. - заборгованість за кредитом; 21 600,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.5-6).

Таким чином, оскільки загальний і спеціальний строк позовної давності на момент звернення позивача до суду збіг, то вимоги позову у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 79056,85 грн. за Кредитним договором №ODKTSE00000797 від 15.12.2005 року, задоволенню не підлягають через сплив строку позовної давності.

Доказів наявності поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем суду не представлено.

Щодо позовних вимог у частині солідарного стягнення заборгованості також з поручителя ОСОБА_4, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Згідно ст. 553 ЦІК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно ст. 554 ЦПК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За приписами ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з п.12 договору поруки №ODKTSE00000797 від 15.12.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Термін повернення кредиту за кредитним договором збіг 15.12.2008 року.

У зв'язку з вищенаведеним, слід дійти висновку про те, що всі передбачені ст. 559 ЦК України строки для пред'явлення вимоги до поручителя, є також пропущеними кредитором, що свідчить про припинення зобов'язання поручителя по договору.

З цих підстав, у частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4, слід також відмовити.

Отже, пропуск позивачем зазначених строків є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

У зв'язку з відмовою у позові у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у справі також відшкодуванню не підлягають.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що строк позовної давності не збіг, з посиланням на те, що оскільки судовий наказ Котовського міськрайонного суду Одеської області від 06 серпня 2009 року, який набрав чинності 07.09.2010 року, та яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за Кредитним договором у розмірі 23379,49 грн., не виконаний, а тому банк має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами і пені, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом і пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за Кредитним договором, у загальній сумі 79056,85 грн.

Однак, згідно вищевказаного судового наказу від 06 серпня 2009 року, який був виданий по закінченню строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором - 15.12.2008 року, кредитна заборгованість, відсотки, комісія, штрафи і пеня вже були стягнуті у загальному розмірі 23 379,49 грн.

При цьому, враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання збіг 15.12.2008 року, судовий наказ було видано 06.08.2009 року, а з даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 08.12.2015 року, то строк давності для захисту своїх прав позивача, як річний, так і трирічний, збіг і підстав для його поновлення не мається.

Крім того, як було зазначено вище, також збіг шестимісячний і річний строк для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» щодо вимог до поручителя ОСОБА_4, який передбачений ст. 559 ЦК України, та який є преклюзивним.

Крім того, п'ятирічний строк дії договору поруки, який передбачений п. 12 Договору поруки, також збіг.

З підстав викладеного, та враховуючи, що строк виконання основного зобов'язання збіг 15.12.2008 року, також не відіграють ніякого правового значення письмові повідомлення банку на адресу відповідачів від 13.11.2015 року про необхідність виконання умов Кредитного договору (а.с.7,8).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалене у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра