1Справа № 335/9068/17 2/335/1692/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Ведмедьової В.В., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб в Заводському відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 25. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені у звязку з несумісністю характерів, у звязку з чим позивач просить шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає.

В судове засідання позивач не зявилася, суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 031483, виданого 10.02.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 25, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.02.2007 року.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з несумісністю характерів. Майнового спору між сторонами немає, до примирення не прагнуть. Неповнолітня дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. З вказаних підстав суд вважає, що сімя розпалася остаточно і не може бути збережена.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється несумісність їх характерів. Сімя розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, та, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права неповнолітньої дитини, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Беручи до уваги, що позивачем питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу не ставиться, тому судом не вирішується.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч. 2 СК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 10.02.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 25 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя:

ОСОБА_4