справа №474/892/17, провадження №6/474/46/17
У Х В А Л А

Іменем України

11.10.17року Врадіївський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді: Фасій В.В.

при секретарі: Багрін Н. А.

без участі державного виконавця Діцуленко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Врадіївського районного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області(далі відділ ДВС) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Діцуленко Н.І. звернулася до суду з вищезазначеним поданням, обґрунтоване перебуванням на примусовому виконанні у відділі ДВС виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчих листів Малиновського районного суду м. Одеса виданих на підставі рішення цього ж суду у справі №521/1341/15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки Дарї, та сина ОСОБА_4, з виконання яких відкрито виконавче провадження, постанова про що направлена боржнику. Однак станом на день звернення з поданням до суду постанова залишається невиконаною.

Державний виконавець Діцуленко Н. І., будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду подання, у судове засідання не зявилася, звернувшисьз телефонограмою про слухання справи у її відсутність, в якій подання підтримує, просить його задовольнити. Також посилається, що в матеріалах виконавчого провадженні відсутні інші докази, крім тих, які долучені в додатки до подання.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає подання не підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

-на виконанні відділу ДВС перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів Малиновського районного суду м. Одеса виданих на підставі рішення цього ж суду у справі №521/1341/15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки Дарї, та сина ОСОБА_4 (виконавчі листи №521/1341/15ц від 08.05.2015р., №521/1341/15ц від 08.05.2015р.);

-19.08.2015р. державним виконавцем Врадіївського РУЮ відкрито виконавчі провадження №48468594, 48468964 з виконання виконавчих листів Малиновського районного суду м. Одеси, про що винесено відповідні постанови, з розясненням боржнику права на оскарження постанови, без розяснення можливості добровільного виконання рішення суду, порядку його виконання (постанова про відкриття виконавчого провадження №48468594, №48468964);

-26.06.2017р. вказані виконавчі провадження обєднані у зведене виконавче провадження з присвоєнням їм єдиного номеру 54206637 (постанова про обєднання виконавчих проваджень від 26.06.2017р.);

-09.11.2017р. боржником на постанові про відкриття виконавчого провадження № 48468594 (про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4) вчинено запис датований 09.11.2017року, що він попереджений про відповідальність на утримання дітей (постанова про відкриття виконавчого провадження № 48468594, заява боржника від 10.11.2017р.);

-09.11.2017р., після ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження у 2015 році, боржником проведено оплату частини боргу по аліментам в сумі 3500 грн. В заяві адресованій суду 10.11.2017р. підтвердив обізнаність з виконавчим провадженням лише 09.11.2017р., та оплату частини боргу, а також зобовязався оплатити частину боргу в сумі 10000 грн. до кінця поточного місяця, про заборгованість не знав, оскільки добровільно сплачував аліменти на дітей на номер картки повідомлений стягувачем ОСОБА_5 (розрахунок заборгованості на сина ОСОБА_4 від 09.11.2017р., заява боржника від 10.11.2017р.);

-державним виконавцем вжито заходів щодо встановлення майнового стану боржника, шляхом надання запитів до пенсійного фонду України, державної фіскальної служби України, за результатами обробки яких інформації не знайдено (відповідь № від 16.06.2017р., відповідь № НОМЕР_1 від 15.06.2017р., відповідь № НОМЕР_2, відповідь НОМЕР_3 від 17.06.2017р.) ;

-14.06.2017р., на підставі ухвали державного виконавця про арешт майна боржника, державним реєстратором вчинено запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про арешт всього нерухомого майна боржника ОСОБА_2 без його конкретного визначення (інформаційна довідка №103198977 від 09.11.2017р., постанова про арешт майна від 14.06.2017р.);

-заборгованість по сплаті аліментів на сина ОСОБА_4 та доньку Дарю, станом на 01.11.2017р., в сукупності складає 36864 грн. (розрахунок заборгованості станом на 09.11.2017р.)

При прийнятті рішення суд керується:

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», зі змінами станом на 01.10.2016р., встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції 21.04.1999 року встановлено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат..

Ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, в редакції станом на 02.06.2016р., відповідно до якого боржник зобовязаний, за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України № 1404- УІІІ від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон) державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

При цьому під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Ці ж положення визначені у узагальненні ВССУкраїни «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015р.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт ухилення від виконання боргових зобовязань, спростовується матеріалами подання, в яких відсутні належні, допустимі, достовірні докази чи посилання на них, які б свідчили, що боржник свідомо не виконує рішення суду про стягнення аліментів, та що виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів, навмисне не працевлаштування, приховування майна яке перебуває у власності, тощо ) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього обєктивні обставини (непереборної сили, події тощо), а також відсутністю доказів про обізнаність боржника з наявністю виконавчих проваджень, до 09.11.2017р. (дату ознайомлення з постановою про відкриття виконавчого провадження, після чого він вчинив оплату частини боргу).

Крім того подання не містить даних про його погодження з начальником відділу, відповідно до вимог діловодства, та не зазначено органи які будуть здійснювати тимчасове обмеження.

А тому подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Фасій