Провадження № 2/520/5559/17
Київський районний суд м.Одеси
У складі судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевій О.В.
Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, третя особа Київський районний відділ у м.Одесі Головного Управління Державної Міграційної Служби України в Одеській області про визнання особи, такою що втратила право на користування житлом,
Позивач у грудня місяці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення про визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими особами, що втратили право на користування житлом в квартирі №115 будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі, стверджуючи, що відповідачі в жовтні 2015 року добровільно з своєї ініціативи звільнили квартиру, не користуються житлом, не несуть витрат по утриманню квартири, їхнє фактичне місце мешкання їй- Носовій О.О. не відоме. У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.
Відповідачі до суду не зявляються, про час і місце слухання справи суд сповіщав відповідача за місцем реєстрації відповідно до вимог ст.74 ЦПК України.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд вислухав позивачку, вивчив матеріали справи і встановив наступне:
Квартира №115 в будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2001 року. Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заселились до квартири і оформили реєстрацію за місцем проживання у якості членів сім»ї власника квартири після реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в 2004 році. Позивачка пояснила, що в жовтні 2015 року ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 звільнили квартиру з тих підстав, що ОСОБА_2 утворив іншу сімю. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 22.11.2016 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач з нею не спілкується, не цікавиться долею їхнього сина ОСОБА_5,2007 року, тому їй невідоме фактичне місце проживання відповідачів. В спірній квартирі відсутнє майно відповідачів. У звязку з тим, що відповідачі добровільно протягом довгого часу не оформлюють зняття з реєстраційного обліку, позивачка звернулась до суду з цим позовом і доводить, що наявність у ОСОБА_2 і ОСОБА_3 реєстрації по належній їй- Носовій О.О.- квартирі порушує право користування і володіння квартирою - вона повинна сплачувати комунальні послуги по квартирі з розрахунку усіх осіб, що мають реєстрацію, а не фактично проживають в квартирі і це для не є суттєвими витратами, тому як вона крім заробітної плати інших доходів не має і самотужки утримує і виховує неповнолітнього сина.
На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: довідку з місця проживання і реєстрації, рішення Київського райсуду м.Одеси від 22.11.2016 року про розірвання шлюбу, договір купівлі-продажу квартири , акт про не проживання відповідачів в квартирі, складений сусідами позивачки та письмові пояснення сусідів щодо не проживання ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 в квартирі №115 будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі з жовтня 2015 року.
При наведених обставинах суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав:
Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Надані суду докази безперечно свідчать, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не проживають в квартирі №115 у будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі більше року, не цікавляться цим житлом, не несуть витрат на утримання квартири, наявність у відповідачів реєстрації по квартирі порушує права та інтереси позивачки, як власника цієї квартири, тому суд визнає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 втратили право користування жилою площею в квартирі №115 у будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу права користування жилою площею регулюються ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України.
Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими особами, що втратили право на користування жилою площею в квартирі №115 у будинку №32 по пр.-ту ОСОБА_4 в м.Одесі.
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.