АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3113/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1200/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 57 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакова В.П.,

секретар: Видрик А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача приватного підприємства-фірма «Асоль» - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства-фірма «Асоль» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства-фірма «Асоль» про захист прав споживача, стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до приватного підприємства-фірма «Асоль» ( надалі ППФ «Асоль») про захист прав споживача, стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, третя особа - Державна інспекція з питань захисту прав споживачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що26 грудня 2014 року між ним та ПП «Асоль» укладено договір № 368 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в будинку за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова,8. 02 грудня 2016 року між ним та відповідачем підписано акт приймання-передачі майнових прав та акт приймання-передачі квартири, а також додаткову угоду. Проте, окрім порушення строків передачі майнових прав ПП Фірма «Асоль» проігнорувала його права споживача, зазначивши в акті номер квартири як «66» всупереч умові, закріпленій в п. 1 договору № 368, в якому зазначався саме номер «59».

Вважає, що його права, як споживача порушені стосовно визначення номеру квартири. Також відповідачем прострочено виконання зобовязання за укладеним договором. Після уточнення позовних вимог в останній редакції від 18 січня 2017 року позивач просив суд: стягнути з відповідача на його користь за період з 31.12.2015 р. по 02.12.2016 р. штрафні санкції у розмірі 21817,80 грн., та завдану моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ППФ «Асоль» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення виконання зобовязання в сумі 21817,80 грн., судовий збір -1318грн.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ППФ «Асоль» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не враховано виконання відповідачем зобовязання без порушення встановлених договором строків. Строк передачі квартири в натурі договором не обумовлений. На першу вимогу позивача 29.11.2016 р. сторонами підписаний акт прийому 02.12.2016 року. Крім того, згідно заяви позивача від 29.11.2016 року він засвідчив, що претензій по договору №368 до ППФ «Асоль» немає.Судом не взято до уваги, що у травні 2016 року позивач ОСОБА_2 відмовився підписувати акт прийому-передачі квартири і отримувати квартиру внатурі. Крім того, вважає, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, що призвело до порушення судом правил підсудності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується письмовими матеріалами справи, що 26 грудня 2014 року між приватним підприємством фірмою «Асоль», як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, було укладено договір № 368 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в споруджуваному житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 8 (а.с. 4-5 копія договору).

Згідно розділу 1 договору, за своєю правовою суттю цей договір являється договором купівлі-продажу майнових прав. Обєкт нерухомості споруджуваний житловий будинок за адресою вул. Маршала Говорова № 8 в м ОСОБА_1. Квартира квартира № 59 в обєкті будівництва з наступними технічними характеристиками: кімнат 1, поверх 14, секція 1, площа 52,7 кв.м. Об'єкт купівлі-продажу - майнове право покупця на квартиру яка буде використуватись покупцем як місце проживання. Право власності на квартиру як на об'єкт нерухомості виникає у покупця з моменту державної реєстрації у відповідності з встановленим цивільним законодавством України порядком після введення обєкта будівництва в експлуатацію.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що продавець зобов'язується виконати комплекс робіт з будівництва та введення в експлуатацію обєкту будівництва і передати покупцеві об'єкт купівлі-продажу з подальшою передачею в натурі квартири покупцеві після здачі об'єкту будівництва в експлуатацію. Покупець зобовязується сплатити продавцю договірну ціну обєкту купівлі-продажу та прийняти квартиру на умовах цього договору. До моменту реєстрації покупцем права власності на квартиру як на нерухомість покупець не має права розпоряджатися квартирою як нерухомістю.

Згідно п. 2.2. плановий строк вводу обєкта будівництва в експлуатацію та передачі продавцем обєкта купівлі-продажу покупцеві згідно акту прийому-передачі: 2 квартал 2015 року.

Після закінчення будівельно-монтажних робіт та підписання акту державної комісії про прийняття закінченого будівництва обєкта будівництва в експлуатацію, за умови повної оплати покупцем загальної вартості обєкту купівлі-продажу, продавець зобовязується передати покупцеві вільний від прав та зобовязань перед третіми особами обєкт купівлі-продажу згідно акту прийому-передачі, а покупець зобовязується прийняти даний обєкт купівлі-продажу шляхом підписання акту приймання-передачі (п. 5.1. договору).

На виконання пунктів 3.1. та 3.2. договору позивачем на рахунок відповідача було перераховано суму 727260 грн., що підтверджується довідкою ППФ «Асоль» (а.с. 9 копія довідки).

Будинок, складовою частиною якого є спірна квартира, було введено в експлуатацію 19 серпня 2015 року згідно акту готовності обєкту до експлуатації 6-ти секційного 16-ти поверхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями магазинів, кафе, паркінгу, РП-ТП та низьковольтних кабельних мереж за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 8 (а.с. 55-56 копія акту), про що свідчить також сертифікат відповідності від 31 серпня 2015 року (а.с. 57 копія сертифіката).

02 грудня 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 368 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в споруджуваному житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 8 від 26 грудня 2014 року (а.с. 8 копія угоди).

Згідно зазначеної угоди сторони дійшли згоди викласти термін «Квартира» в договорі в наступній редакції: квартира квартира № 66 в обєкті будівництва з наступними технічними характеристиками: кімнат: 1, поверх: 14, площа 52,4 кв.м. Викласти п.п. 2.2. договору в наступній редакції: «Плановий строк вводу обєкта будівництва в експлуатацію та передачі продавцем обєкта купівлі-продажу покупцеві згідно акту приймання-передачі: 4 квартал 2015 року».

02 грудня 2016 року між ППФ «Асоль» та ОСОБА_2Ю, було підписано акт приймання-передачі майнових прав на квартиру № 66 та акт прийому-передачі квартири № 66, відповідно до яких ППФ «Асоль» передало, а ОСОБА_2 прийняв майнові права вартістю 727260 грн. в т.ч. 121210 грн. на квартиру № 66 в житловому будинку за адресою: вул.. Маршала Говорова № 8 в м. Одеса.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності факту порушення відповідачем зобовязань за укладеним договором, тому стягнув пеню, за період прострочки виконання зобовязання 3% річних від вартості придбаної квартири.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає його обґрунтованими такими, що ґрунтуються на нормах законодавства, тому підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Спір між сторонами виник стосовно своєчасності виконання ППФ «Асоль» укладеного із позивачем ОСОБА_2 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру у новозбудованому будинку за адресою м.Одеса, вул.Маршала Говорова, 8.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст. 610 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а пенею, відповідно до частини 3 вказаної статті є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, про що зазначено у частині 1 статті 550 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із розповсюдженням на спірні правовідносини дію Закону України «Про захист прав споживачів», тому вважає доводи апеляційної скраги ППФ «Асоль» в цій частині такими, що не відповідають законодавству.

Предметом даного договору є купівля-продаж майнових прав у збудованому позивачем житловому будинку. Відповідач за даним договором увзяв на себе зобовязання виконати комплекс робіт по будівництву, вводу в експлуатацію та передачі обєкту будівництва, а також обєкту купівлі- продажу. Отже, з огляду на предмет укладеного договору відповідач є постачальником послуг.

У зазначеному договорі № 368 від 26.12.2014 р. предметом купівлі-продажу була саме квартира АДРЕСА_1.

Згідно п. 2.2. плановий строк вводу обєкта будівництва в експлуатацію та передачі продавцем обєкта купівлі-продажу покупцеві згідно акту прийому-передачі: 2 квартал 2015 року.

02 грудня 2016 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 368 купівлі-продажу майнових прав на квартиру в споруджуваному житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 8 від 26 грудня 2014 року. Згідно якої, сторони дійшли згоди викласти термін «Квартира» в договорі в наступній редакції: квартира квартира № 66 в обєкті будівництва з наступними технічними характеристиками: кімнат: 1, поверх: 14, площа 52,4 кв.м. Викласти п.п. 2.2. договору в наступній редакції: «Плановий строк вводу обєкта будівництва в експлуатацію та передачі продавцем обєкта купівлі-продажу покупцеві згідно акту приймання-передачі: 4 квартал 2015 року».

Отже, сторонами встановлено строк виконання зобовязання 4 квартал 2015 року.

Однак, акт приймання-передачі майнових прав на квартиру № 66 вартістю 727260 грн. та акт прийому-передачі квартири № 66, між ППФ «Асоль» та ОСОБА_2 підписано лише 02 грудня 2016 року. ( а.с.58 ).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у звязку із виконанням відповідачем ППФ «Асоль» зобовязання по укладеному договору лише 02 грудня 2016 року, замість обумовленого у додатковій угоді строку 4 квартрал 2015 року,отже має місце прострочення виконання зобовязання.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги ППФ «Асоль» щодо прострочення виконання зобовязання з вини позивача, який відмовлявся прийняти обєкт, оскільки жодного доказу надіслання позивачу ОСОБА_2 вимоги про укладання та підписання Акту прийняття виконаного обєкту відповідачем не надано.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 10 п.5. Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Згідно частини 5 статті 15 Закону № 1023-XII, у разі коли виконавець не може виконати роботу, послугу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи. У разі, коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку у розмірі 3% загальної вартості замовлення.

Колегія суддів вважає вірним розрахунок суми пені, наведений судом першої інстанції. Виходячи з вартості предмету договору 727260 грн., періоду прострочки виконання зобовязання з 31 грудня 2015 р. по 02 грудня 2016 року, 3% річних становитимуть 21817,80 грн.

Посилання представника відповідача ППФ «Асоль» в апеляційній скарзі на зазначення в Акті приймання-передачі майнових прав від 02 грудня 2016 року сторонами про відсутність претензій, у тому числі й майнових не виключає права позивача ОСОБА_2, передбаченого законодавством на отримання пеню від відповідача, який прострочив виконання грошового зобовязання, що передбачено законодавством.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду- залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства-фірма «Асоль»- відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: