Провадження №2-з/201/330/2017
У Х В А Л А

ПРО ВІДМОВУ У ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

01 листопада 2017р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

19.09.2017р. в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 01.11.2017р. було відкрито провадження по справі.

27.10.2017р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якої, позивач посилається на те, що відповідач може розпорядитися своїм майном, а тому невжиття заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просив накласти арешт на частину квартири, що знаходиться за адресою: м.Дніпро, пр.Гагаріна, буд. №109, кв.№2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за можливе в її задоволені відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 2 ст. 151ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 317ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна передбачає фактичну заборону власникові володіти, користуватися або розпоряджатися належним на праві власності майном, що по суті є порушенням права власності відповідача в даному випадку.

Зі змісту позову вбачається, що предметом спору є правовідносини з повернення суми боргу за договором позики в розмірі 15 000грн.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належну відповідачу частину квартири, позивач посилається на те, що відповідач може розпорядитися своїм майном, що в подальшому може вплинути на виконання рішення суду у разі його задоволення.

Проте дане твердження, оцінено критично, виходячи з того, що жодних доказів того, що відповідач має намір відчужувати належне йому на праві власності майно задля уникнення обовязку повернення коштів позивачу, суду не надано.

Відповідно до положень ст. 152 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами, разом з тим, доказів того, що вартість частки в квартирі, що належить відповідачу, дорівнює сумі боргу за договором позики, суду не надано.

Крім того, позивачем не наведено в заяві про забезпечення позову обґрунтування того, чому саме він обрав в якості заходу забезпечення позову такий вид як арешт майна.

Відмовляючи в задоволені даної заяви, мною враховане й те, що предметом спору є грошові кошти, які відповідач позичив, а не нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за можливе в задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА :

В задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Н.В.Ткаченко