У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Гордійчук С.О., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року вказаний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 402 від 14 липня 2008 року в розмірі 372,37 доларів США та 2 745,86 грн. пені, а також судові витрати в сумі 1 378 грн..

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі звертає увагу на те, що судовим рішенням встановлено факт, який не потребує доказування,що позивач не виконав умов договору та не видав кредит в сумі 11 900 доларів США готівкою, а шляхом маніпуляцій з бухгалтерськими документами перерахував продавцю ДПП «Автоінвестстрой-Рівне» 57 630,00 грн.. Додає, що всі договори кредиту, поруки і застави були підписані ОСОБА_3, і ним же здійснені всі сплати. Заперечує висновок суду про те, що відповідач отримав письмове повідомлення про порушення зобов'язання з вимогою погасити заборгованість, адже в цьому повідомленні невірно вказана сума заборгованості та дата її нарахування, строк виконання вимоги необґрунтований жодним чином, невідомо, про яку постанову щодо закінчення виконавчого провадження від 20.10.2010р. йдеться. Вказує на порушення строків позовної давності, оскільки трирічний строк після закінчення строку дії договору сплив 13.07.2015р.. Стверджує, що позивач до цього часу в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не видав їй у готівковій формі суму кредиту - 11 900 доларів США, при цьому стягнувши курсову різницю та комісійні кошти за видачу кредиту, завдавши їй тим самим матеріальну шкоду на загальну суму 1 035,66 доларів США. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити Банку у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

___________________________________________________________________________________________________________________________Справа № 569/7401/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Бучко Т.М.

Провадження № 22-ц 787/450/2017 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Судом встановлено, що 14 липня 2008 року між АТ "Індустріально-Експортний Банк", після зміни назви - ПАТ «Індекс-Банк», а в подальшому - ПАТ "Креді Агріколь Банк", та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №402, за умовами якого Банк надав кредит у сумі 11 900 доларів США, з терміном користування з 14 липня 2008 року по 13 липня 2012 року включно, на придбання автомобіля марки «Geely JL 7162» зі сплатою процентів у розмірі 13,2% річних у валюті, починаючи з дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Спірні відносини виникли між сторонами з приводу невиконання відповідачкою своїх зобов'язань за договором кредиту та, як наслідок, утворення заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк визначив суму заборгованості станом на 25 травня 2016 року в сумі 372,37 долари США, з яких 13,69 доларів США - проценти, 334,12 долари США - прострочені проценти, 24,56 долари США - 3% річних згідно ст.625 ЦК України, а також 2 745,86 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що зазначена заборгованість за кредитом виникла за період після стягнення з ОСОБА_2 за рішенням суду боргу до фактичного погашення суми, і саме в цей період (близько 1 року та 5 місяців) нараховано відсотки за користування кредитними коштами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався передбаченим законом обов'язком позичальника повернути позикодавцеві отримані за договором кредиту кошти разом з відсотками та сплатою штрафних санкцій, та виходив з того, що у зв'язку з невиконанням рішення суду у Банку виникло право примусового стягнення суми заборгованості, відсотків та штрафних санкцій у вигляді пені за весь період до повного виконання тзобов"язань.

На підтвердження даного висновку в рішенні містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів критично оцінює посилання апеляційної скарги про те, що відповідачкою не було отримано кошти, передбачені у договорі кредиту, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, валютним меморіальним ордером № 200 від 14.07.2008р. про видачу 11 900 доларів США, що за курсом становить 57 620,99 грн., які були зараховані згідно кредитного договору № 402 від 14.07.2008р. з ОСОБА_2 (а.с. 15). Згідно меморіального ордера № 1 від 14.07.2008р. кошти в сумі 57 630,00 грн. були перераховані ДПП «Автоінвестстрой Рівне» за автомобіль марки «Geely JL 7162», кредит на придбання якого був предметом договору між сторонами.

Як встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2013 року у справі №1715/20620/12 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» було стягнуто солідарно 25 543,33 грн. заборгованості за кредитним договором і судові витрати у розмірі 255,43 грн. (а.с.63-66)

Заборгованість за вказаним судовим рішенням була повністю погашена відповідачем 04 вересня 2014 року. За час до моменту повного погашення заборгованості на підставі п.1.4.1, п.2.4 кредитного договору позивачем нараховувалися проценти (а.с. 5).

Окрім цього, пунктом 5.2 кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.549, 551 ЦК України, кредитор має право на пеню, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання у розмірі, встановленому договором.

А тому нарахування пені, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, є обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про порушення положень закону, що регулює позовну давність, колегією суддів відхиляються.

За ст.257, ч.2,3 ст.264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Позовна давність переривається у разі пред"явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку.

Стаття 258 ЦК України передбачає спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, закрема позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції було ухвалене в заочному порядку, а тому відповідачка клопотання про застосування норм, що регулюють строки позовної давності, заявила у апеляційній скарзі.

На думку колегії суддів. підстав для застосування строків позовної давності у даному спорі не має, виходячи із слідуючого.

Як видно з матеріалів справи, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2013 року у справі №1715/20620/12 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк», яким було стягнуто солідарно 25 543,33 грн. заборгованості за кредитним договором, набрало законної сили 21 червня 2013 року.

З даними позовними вимогами ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності - 9 червня 2016 року.

Окрім цього, розмір заборгованість по пені позивач просив стягнути в межах річного строку позовної давності в сумі 2 745,86 грн.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді : Гордійчук С.О.

Шеремет А.М.