Провадження №4-с/760/117/17
Справа №760/5302/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Козак К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницький І.В., старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С.В., Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із вищезазначеною скаргою, в якій просив:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницького І. В. по винесенню постанови від 25.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213 та скасувати постанову 25.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213,

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213 та скасувати постанову від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213,

виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №14662365 від 25.02.2016, здійснений державним виконавцем Венгель Ю.Ю. та запис №15013011 від 16.06.2016, внесений Ільницьким І.В., на підставі постанови від 25.05.2016 № 48620213.

Скарга обгрунтована тим, що скаржник 11.03.2017 поштою отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2017 № 48620213, видану відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, відповідно до якої: накладені арешти на майно ОСОБА_1, розшук майна, інші виконавчі дії по стягненню виконавчого збору у розмірі 786 907,59 грн.

Зазначено, що ухвалою суду від 22 січня 2016 року у справі № 760/17742/15-ц було скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, що є виконавчим документом у провадженні № 36381432 від 28 жовтня 2014 року, на підставі якої старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницький І. В. наклав арешт на майно ОСОБА_1 із забороною відчуження, а також було скасовано постанову № 48620213 від 04 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження.

Зазначено, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. видав постанову № 48620213 від 27.02.17 про повернення виконавчого документа стягувачу, що, на думку скаржника, суперечить п. 4 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, а також ч.1 та ч.2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка існувала на момент винесення ухвали) у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника, а також скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Скаржник пояснив, що також порушено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання, оскільки відповідно до ч.1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, однак у постанові від 27.02.2017 вказано строк у 3 роки.

Скаржник посилається на те, що ухвалу суду від 22 січня 2016 року виконавчою службою було отримано 28.03.2016, але не дивлячись на це, продовжились незаконні виконавчі дії, всупереч судового рішення, а тому вважає, що його права та інтереси порушені.

Представник скаржника в судовому засіданні просив задовольнити скаргу з наведених вище підстав.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, однак, їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у ВП №48620213 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницьким І.В. при примусовому виконанні постанови №36381432, виданої 28.10.2014 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 786 907,59 грн., винесено 25.05.2016 постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, у ВП №48620213 постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С.В. при примусовому виконанні постанови №36381432, виданої 28.10.2014 Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 786 907,59 грн., винесено 27.02.2017 постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києві від 22.01.2016 у справі №760/17742/15-ц (4-с-45/16) скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві Махової Діани Анатоліївни, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області Охріменко Наталії Миколаївни, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк", - задоволено частково. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 28 жовтня 2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору у виконавчому провадженні № 36381432. Скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київській області від 04 вересня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 48620213.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця. При цьому вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно зі ст. 17 вищезазначеного закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що відповідає конституційному положенню щодо обов'язковості виконання судових рішень на всій території України (ст. 124 Конституції України).

Відповідно до положень частини першої та шостої ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 6 Закону України "Про виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

Дії державного виконавця, його відмова від вчинення певної виконавчої дії, зволікання з вчиненням виконавчих дій, а також відмова у задоволенні заяви про відвід державного виконавця можуть бути оскаржені особами, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до виконання виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницького І. В. по винесенню постанови від 25.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213, неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213, оскільки, державними виконавцями здійснювалися безпідставно виконавчі дії по ВП №48620213 після скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №48620213. А тому й винесені державними виконавцями спірні постанови підлягають скасуванню.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає за можливе захистити право скаржника та задовольнити його вимоги в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницького І. В. по винесенню постанови від 25.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213 та скасування даної постанови, визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213 та скасування даної постанови.

Що стосується вимоги скаржника про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №14662365 від 25.02.2016, здійснений державним виконавцем Венгель Ю.Ю. та запис №15013011 від 16.06.2016, внесений Ільницьким І.В., на підставі постанови від 25.05.2016 № 48620213, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження» арешт накладений на майно боржника, знімається у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

У всіх інших випадках арешт з майна може бути знято тільки відповідно до рішення суду.

Таким чином, скаржнику в даному випадку слід звертатися до із відповідною позовною заявою відповідно до вищезазначених вимог законодавства, тому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги скаржника виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №14662365 від 25.02.2016, здійснений державним виконавцем Венгель Ю.Ю. та запис №15013011 від 16.06.2016, внесений Ільницьким І.В., на підставі постанови від 25.05.2016 № 48620213, як необґрунтована.

Виходячи з вищенаведеного, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницький І.В., старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С.В., Публічне акціонерне товариство "ПроКредит Банк" підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383-387 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 30, 50, 60, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницького І. В. по винесенню постанови від 25.05.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ільницького І. В. від 25.05.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 48620213.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власюк С. В. від 27.02.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу №48620213,

В іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Усатова І.А.