РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14.07.2017 Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Лозинського Б.М.

за участі секретаря судового засідання- Бугайчук В.М.

представника позивача- Коропецької Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача- Соловйова ОСОБА_3, за участі третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4. У шлюбі з батьком сина ОСОБА_2 на час народження сина не перебувала. З часу народження сина його батько не приділяв йому увагу. Протягом останніх трьох років син батька не бачив. Відповідач проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської уваги та турботи, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться її побутовими умовами, не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо сина ОСОБА_4. Просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи оголошенням в газеті «Львівська Пошта» від 08 липня 2017 року, де міститься оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. На підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, заочно, на підставі наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Лисичанською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 13 травня 2010 року, відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /аркуш справи 5/.

Згідно висновку Пустомитівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 26.12.2016 за №04/17-5221 Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 було вирішено за доцільне позбавити його батьківських відносно малолітнього сина ОСОБА_4, оскільки він повністю ухилявся від виконання батьківських обов'язків, не проявляє батьківської любові та заінтересованості щодо дитини, разом з нею не проживає, не цікавиться розвитком, станом здоров'я, не бере участі у його вихованні, не піклується про духовний та фізичний розвиток, не забезпечує чина необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагає /аркуш справи 6/.

Як випливає з акту обстеження житлово-побутових умов виданого Лисиничівською сільською радою від 27.12.2016 син проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 проживає в задовільних умовах. Дитина доглянута, чиста, відвідує різноманітні гуртки /аркуш справи 8/.

В судовому засіданні було встановлено, що саме дані факти у відношенні до виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо їх малолітнього сина ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження.

За таких обставин суд дійшов висновку, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідні положення Конституції України проголошують: ст. 32 «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України»; ст.51 «Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою».

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно по приписів частини 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз'яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Як передбачено ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач звернулась з позовом до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, який було подано до Пустомитівського районного суду Львівської області, в подальшому який позивач уточнила, відмовившись від позовної вимоги щодо стягнення аліментів відповідно до заяви від 11.04.2017. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області Кукси Д.А. від 11.04.2017 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав передано на розгляд до Франківського районного суду м.Львова. Оскільки позивач в частині позовних вимог відмовилася від стягнення з відповідача аліментів на утримання її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, то суд вважає необхідним прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов'язавши позивача відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та враховуючи при цьому, що відповідач належним чином не виконував обов'язків по вихованню дитини та її матеріальному забезпеченні, вважає необхідним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, залишивши дитину проживати з позивачем, де йому створені всі умови для проживання та всебічного розвитку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.12.2016, стягнувши при цьому з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, зобов`язавши останнього перераховувати їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20грн., а на користь держави - 640,00 грн.

Керуючись ст. ст.10, 60, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст., ст.19, 164, 165, 166, 182 СК України, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року із наступними змінами, п.15, п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи їх на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати ОСОБА_1 відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_2 у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 гривень ( п'ятсот п'ятдесят одну гривень 21 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через районний суд.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: Б.М. Лозинський