АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/115/17 Головуючий 1 інстанції - Горчакова О.І.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого- Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про визнання недійсним кредитного договору, додаткових договорів, договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»; визнати недійсним додатковий договір № 1 від 05.05.2009 року до договору № МL-702/895/2008 від 25.04.2008 року укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»; визнати недійсним додатковий договір № 2 від 22.04.2014 року, до додаткового договору № МL-702/895/2008 від 25.04.2008 року укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк»; Визнати недійсним Договір іпотеки нерухомого майна № РСL-702/895/2008 року, зареєстрований Сторчак О.В., приватним нотаріусом ХМНО в реєстрі за № 1911; зняти заборону відчуження зазначеної в іпотечному договорі квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована Строчак О.В., приватним нотаріусом ХМНО в реєстрі за № 1912 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис заборону на нерухоме майно на об'єкт обтяження; виключити з Державного реєстру іпотек запис про обтяження іпотекою вищевказаної квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що згідно кредитного договору №МL-702/895/2008 від 25.04.2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, банк надав позичальнику кредит в розмірі 13000,00 доларів США на придбання нерухомого майна та оплату комісії до 23.04.2021 року, зі сплатою фіксованого відсотку.

Повернення кредиту та плата процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів (сума кредиту та нарахування процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору в розмірі 172,56 доларів США ( частина 1 п. 2 Кредитного договору).

Додатковими договорами № 1 від 05.05.2009 року та № 2 від 22.04.2014 року до кредитного договору змінювалися фіксовані процентні ставки і розміри щомісячного платежу.

Для забезпечення повного та своєчасного виконання ним зобов'язань за кредитним договором ним ( ОСОБА_3.) був укладений з ПАТ «ОТП Банк» договір іпотеки № РМL-702/895/2008 від 22.04.2008 року, за умовами якого він передав в іпотеку банку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказував на те, що під час укладання кредитного договору банк приховав від нього інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення позичальником свідомого вибору схеми кредитування, а також вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів в оману позивача щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би банку, проводячи оплату встановленими у договорі розмірами щомісячних платежів у визначеній у договорі кількості таких платежів. Таким чином, факт приховання банком важливої інформації перед підписанням договору, невідповідність встановлених між сторонами у договорі умов фактичним є введення в оману. Також оспорюваний договір містить порушення та звуження прав споживача у кредитному договорі, встановлює дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін та положення кредитного договору не відповідають чинному законодавству.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відсутні докази надання банком кредиту в іноземній валюті.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на свідоме зловживання банком на стадії укладення договору та неналежне відображення в його умовах інформації та відомостей щодо реальної ціни договору та наявність ознак обману при визначені ціни договору, що призвело до укладення н6им як споживачем кредитного договору за найбільш невигідною для нього, та водночас, за найбільш прибутковою для банку ануїтетною схемою.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що при підписанні кредитного договору та додаткових договорів до нього сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, а саме: сплати відсотків за користування кредитом, ціни кредиту та сплати страхових сум.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення економічної експертизи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності умислу в діях ПАТ «ОТП Банк» щодо введення його в оману відносно умов договору та кінцевої вартості кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 25.04.2008 року було укладено кредитний договір №МL-702/895/2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3

Відповідно до вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 13000,00 доларів США на придбання нерухомого майна та оплату комісії до 23.04.2021 року, зі сплатою фіксованого відсотку, повернення кредиту та плата процентів здійснювалась шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів (сума кредиту та нарахування процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору в розмірі 172,56 доларів США).

Згідно додаткового договору до кредитного договору № 1 від 05.05.2009 року, та № 2 від 22.04.2014 року, змінювалися фіксовані процентні ставки і розміри щомісячного платежу. Позивачем для забезпечення повного та своєчасного виконання ним зобов'язань за кредитним договором був укладений з ПАТ «ОТП Банк», Договір іпотеки № РМL-702/895/2008 від 22.04.2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно - двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 листопада 2016 року частково задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та призначено судову економічну експертизу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно роз'яснень, наданих в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до п. 19 цієї постанови правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

При цьому необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 20.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Матеріали справи не містять доказів, навмисного введення працівниками банку в оману ОСОБА_3 щодо обставин, які впливають на вчинення спірного кредитного договору.

Як вбачається з висновку судової економічної експертизи № 12360 від 28.02.2017 року показники сукупної вартості кредиту за кредитним договором № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року за весь строк кредитування становлять: реальна процентна ставка - 16,45 %, абсолютне значення подорожчання кредиту - 16158,21 дол. США (еквівалент у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2008 року - 81598,96 гривень).

За умовами вказаного кредитного договору реальна процентна ставка відповідає показнику реальної процентної ставки, зазначеному у додатку №1 до кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року.

Враховуючи, що розрахований у валюті кредиту за умовами кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року розмір абсолютного значення подорожчання кредиту становить 16158,21 дол. США (еквівалент у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 25.04.2008 року - 81598,96 гривень), зазначена у додатку №1 до кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року сума 16158, 21 не відповідає розрахованому розміру абсолютного значення подорожчання кредиту.

Сума щомісячного ануїтетного платежу (що враховує погашення частини кредиту та відсотків за користування кредитними коштами), розрахованого виходячи з умов кредитування (сума кредиту, відсоткова ставка, строк кредитування), визначених вказаним кредитними договором (на дату його укладення), становить 171, 01 дол. США.

Розмір ануїтетного щомісячного платежу (що враховує погашення частини кредиту та відсотків за користування кредитними коштами), не відповідає розміру щомісячного ануїтетного платежу, зазначеному в додатку №1 до кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року.

Відповідно до п. 2.1.7 додаткового договору №1 кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених п.п. 2.1.5., 2.1.6, 3.6 цього додаткового договору фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується за кредитним договором (плаваюча чи фіксована процентна ставка) підвищується на 4 % річних в порядку передбаченому цим додатковим договором.

Згідно 2.1.8 додаткового договору №1 кредитного договору № МL -702/895/2008 від 25.04.2008 року підвищення процентної ставки, передбачене п. 2.1.7 цього додаткового договору буде здійснено в силу порушення позичальником будь-яких своїх зобов'язань, встановлених п.п. 2.1.5., 2.1.6, 3.6 цього додаткового договору та не потребує укладення будь-якого додаткового договору до кредитного договору чи графіку платежів у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з пунктів п.п. 2.1.5., 2.1.6, 3.6 цього додаткового договору.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що відсутні докази надання банком кредиту в іноземній валюті та не була надані інформація щодо всіх істотних умов договору в порядку, визначеному законом, спростовується копією кредитної заяви, інформаційного листка із додатком №1 до нього, яким була надана позивачу вся інформація визначена Законом України «Про захист прав споживачів» та Постановою правління НБУ №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Згода ОСОБА_3 з вищевказаними умовами підтверджується його особистим підписом на цих документах.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції не враховано, що при підписанні кредитного договору та додаткових договорів до нього сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, а саме: сплати відсотків за користування кредитом, ціни кредиту та сплати страхових сум спростовуються копією анкети-заяви №МИ-702/895/2008, згідно якої відсоткова ставка за користування кредитом складає 12,75 %, страховою компанією обрано ЗАТ «Страхова група «ТАС», відсоткова ставка по овердрафту складає 26%.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2016 року експертом було заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи.

Станом на 28 лютого 2017 року клопотання експерта не задоволено, дослідження проведене в обсязі наданих матеріалів справи.

Враховуючи, що для проведення експертизи не було надано всі необхідні документи, зважаючи на те, що жоден доказ не має для суду наперед встановленої сили та оцінюючи докази у їх сукупності відповідно до вимог ч.1 ст. 11, ч.6 ст. 147, ст. 212 ЦПК України, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції оскільки воно ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: