Дата документу 06.07.2017
Справа № 334/2399/17
Провадження № 2/334/2029/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов обґрунтований тим, що позивач придбав у відповідача ОСОБА_2 житловий будинок, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36, про що був укладений договір купівлі-продажу від 20.08.2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 809, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 Право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Але після продажу будинку відповідач не знявся з реєстраційного обліку в належному позивачу будинку.

Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в користуванні та розпорядженні майном позивачем.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36.

Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява позивача щодо слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 20 серпня 2002 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, позивач придбав у відповідача жилий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36, який знаходиться в стадії руйнування, процент залишившихся конструктивних елементів -28%. Вказаний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 за реєстр №809.

Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 1 липня 2005 року ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36 на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ №453995 від 23.06.2005 року.

Відповідно до акту складеного головою квартального комітету №71 ОСОБА_4 ОСОБА_2 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 більше пятнадцяти років.

Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач є власником будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 серпня 2002 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Позивач придбав у відповідача жилий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36, який знаходиться в стадії руйнування, процент залишившихся конструктивних елементів -28%. Вказаний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 за реєстр №809.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Отже відповідач, продавши свій будинок, свідомо відмовився від права власності на нього, отже втратив право користування зазначеним будинком.

Судом встановлено, що відповідач не був та не є членом сім'ї власника - позивача у справі, тому правовідносини між ними не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини.

Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності будинком, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст.3, 10, 15, 60, 79, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва буд. 36.

Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, яку він може подати до суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: подати заяву про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження; заяву про апеляційне оскарження рішення та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк