Справа №339/107/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Поляниця М. М.

з участю: секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право на житло»,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із зазначеною позовною заявою в обґрунтування якої вказує, що їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Стефаника,1 у м. Болехів, Івано-Франківської області на підставі договору дарування. З відповідачем по справі перебувала у шлюбі до 03 червня 2016 року. ОСОБА_2 ще до розлучення навесні 2015 року, забравши свої речі, перейшов проживати у будинок своїх батьків, що по вул.Лесіва,23 у м. Болехові і з того часу житлом не користується та не несе витрат на його утримання.

Просить визнати ОСОБА_2 таким що втратив право на житло, по вул. Стефаника,1 у м. Болехів, Івано-Франківської області оскільки не проживає у будинку понад 1 рік без поважних причин та стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснила, що ОСОБА_2 не проживає в будинку позивачки з 2015 року, а тільки зареєстрований, всі свої речі забрав та проживає в будинку своїх батьків.

Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову, визнав що дійсно не проживає в вище зазначеному будинку біля двох років. Ще до розлучення перейшов жити до своїх батьків по вул. Я. Лесіва. Заперечив проти стягнення з нього судових витрат по справі на користь позивачки, оскільки він готовий добровільно знятися з реєстрації у будинку однак остання не повернула йому військовий квиток.

Суд вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі та давши їм правову оцінку, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний житловий будинок вул. Стефаника,1 у м. Болехів, Івано-Франківської області згідно договору дарування від 19 вересня 2005 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_3 (а.с.6-8).

Відповідач є її колишнім чоловіком позивачки та зареєстрований в цьому будинку, що підтверджується довідкою Болехівського комбінату комунальних підприємств від 16 грудня 2016 року (а.с.9).

Позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано 03 червня 2016 року, що підтверджується рішенням Болехівського міського суду (а.с.10-11).

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач більше 2 років (з весни 2015року) не проживає у вказаному будинковолодінні без поважних причин. Забравши особисті речі, він виїхав на проживання до батьків і таким чином втратив інтерес до вказаного житла про що зазначив у судовому засіданні.

Дана обставина також підтверджується актами обстеження побутових умов та реєстрації жильців, в якому зафіксований факт непроживання відповідача по місцю реєстрації по вул. Стефани ка,1 у м. Болехові з 2015 року (а.с.12,13).

З копій позовної заяви, клопотання, заяви поданої до суду ОСОБА_4 вбачається, що останній зазначає своє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-26).

При цьому доказів на підтвердження того, що позивачка своїми діями заважала праву проживання відповідачу в будинку і він примусово залишив житлове приміщення судом не здобуто.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає у належному позивачу будинку більше одного року, втративши інтерес до нього, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

В даному спорі судові витрати становлять: витрати, повязані зі сплатою судового збору, та витрати на правову допомогу.

Враховуючи що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 640 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, правову допомогу позивачці надавала адвокат ОСОБА_1 на підставі угоди від 23 березня 2017 року.(а.с.35)

Відповідно до квитанції від 23 березня 2017 року року вартість юридичних послуг складає 1000 грн. та оплачена позивачкою.(а.с.34)

Разом з тим, ст.56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

За змістом ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Прожитковий мінімум встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" становить 1600 грн.

Вартість послуг за надання правової допомоги згідно укладеної угоди становить 300 грн. за складання позовної заяви та 700 грн. за ведення справи (а.с.35)

За таких обставин з врахуванням об'єму наданих юридичних послуг, часу судових засідань з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 1000 грн. за надання правової допомоги адвокатом.

На підставі викладеного, ст.405 ЦК України, керуючись ст.10,56,79,84,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «Про визнання особи такою, що втратила право на житло» - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житлом у будинку по вул. Стефаника,1 у м. Болехів, Івано-Франківської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 - судові витрати у сумі 1640 (одна тисяча шістсот сорок ) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо особи, які брали участь в справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Поляниця М.М.