Справа № 154/1871/17 Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А.А.
Провадження № 22-ц/773/1384/17 Категорія: 81 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

представника суб'єкта оскарження ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справи за скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, заінтересовані особи Територіальний сервісний центр 0744 у Волинській області, Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_4, за апеляційною скаргою заявника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд із зазначеною скаргою. Заявник покликався на те, що ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 12 жовтня 2016 року про забезпечення позову у справі щодо звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_4 було вжито захід забезпечення позову - накладено арешт на легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель EVANDA, транзитний номерний знак НОМЕР_2, попередній номерний знак НОМЕР_1.

05 грудня 2016 року, на виконання вказаної ухвали, заступником начальника Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про накладення арешту на вказаний автомобіль.

30 червня 2017 року цим же державним виконавцем було винесено нову постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по тій причині, що арештований автомобіль був відчужений боржником ОСОБА_5 і належить іншій особі.

Уважаючи дану постанову державного виконавця незаконною, заявник просив її скасувати та зобов'язати державного виконавця виконати ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 12 жовтня 2016 року про забезпечення позову, накласти арешт на транспортний засіб.

Також банк просив зобов'язати Територіальний сервісний центр 0744 МВС у Волинській області і Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, на виконання зазначеної ухвали суду, арештувати автомобіль боржника.

25 вересня 2017 року ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області в задоволенні скарги ПАТ «Дельта Банк» на дії державного виконавця відмовлено та закрито провадження за скаргою банку на дії Територіального сервісного центру 0744 МВС України у Волинській області і Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України.

У поданій на ухвалу апеляційній скарзі заявник ПАТ «Дельта Банк» в частині відмови банку у задоволенні скарги на дії державного виконавця просить її скасувати як незаконну, необґрунтовану, прийняту без повного з'ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, і постановити в цій частині нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу суб'єкт оскарження Володимир-Волинський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Волинській області, заінтересована особа Територіальний сервісний центр 0744 МВС України у Волинській області, Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною, просять залишити її без змін.

В решті ухвала суду першої інстанції не оскаржується, а отже судом апеляційної інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено факт протиправності в діях державного виконавця під час виконання ним ухвали суду про забезпечення позову та повернення виконавчого документу стягувачу.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 1, 2 п. 18 Постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Встановлено, що ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12.10.2016 року, у порядку забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки CHEVROLET, модель EVANDA, 2005 року випуску, кузов НОМЕР_3, транзитний номерний знак НОМЕР_2, попередній реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить заінтересованій особі ОСОБА_4 (а. с. 3).

Дана ухвала була направлена для негайного виконання у Володимир-Волинський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області. 05 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, останню направлено до Територіального сервісного центру 0744 МВС України у Волинській області для виконання.

Крім того встановлено, що згідно інформації, отриманої ДВС від Територіального сервісного центру 0744 МВС України у Волинській області, вказаний автомобіль знятий з реєстраційного обліку та відчужений ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу (а. с. 7 - 9).

30 червня 2017 року на підставі відомостей наданих територіальним сервісним центром 0744 МВС у Волинській області заступником начальника відділу Володимир-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (а. с. 4).

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що у державного виконавця були відсутні передбачені законом, для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_4 - автомобіля, а отже і підстави для винесення оскаржуваної постанови від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу банку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця про повернення виконавчого про повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню.

Разом з цим суд не має права зобов'язати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем, зокрема зобов'язати його винести постанову про відновлення виконавчого провадження у випадку, передбаченому ст. 41 даного Закону.

У зв'язку з викладеним, оскаржувана ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, в частині відмови судом першої інстанції у скасуванні постанови державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з цього питання.

В решті оскаржувану ухвалу слід залишити буз змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 вересня 2017 року в частині відмови щодо скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу скасувати.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії державного виконавця задовольнити частково.

Постанову заступника начальника відділу Володимир-Волинського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 від 30 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 53033157 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб скасувати.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді