УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів, визнання недійсним договору фінансового лізингу та застосування наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 001747 від 05 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»; стягнути з відповідача кошти сплачені ним за договором фінансового лізингу № 001747 від 05 лютого 2016 року в розмірі 20000 грн.

Позов мотивовано тим, що 05 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу №001747, предметом якого є транспортний засіб ВАЗ Lada Granta, об'єм двигуна 1.6, вартістю 200 000 грн. Згідно умов вказаного договору відповідач бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати його у користування позивачу на строк та на умовах передбачених цим договором сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору. Того ж дня, як передбачено умовами договору, позивач здійснив платіж у розмірі 20000 грн на рахунок позивача; предмет договору йому передано не було. Позивач зазначає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству, зі змісту договору фінансового лізингу вбачається, що він не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та укладений внаслідок нечесної підприємницької практики з боку відповідача. 15 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про розірвання договору та повернення коштів. Позивач отримав відповідь про відсутність підстав для повернення вказаних коштів, у зв'язку із чим звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 08 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року, позов задоволено. Визнано договір фінансового лізингу № 001747 від 05 лютого 2016 року, укладений між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», недійсним. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "«Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь позивача, кошти, сплачені ним за договором фінансового лізингу № 001747 від 05 лютого 2016 року, в сумі 20 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 2016 року між сторонами у справі було укладено договір фінансового лізингу № 001747 з метою придбання автомобіля.

ОСОБА_4 згідно квитанції від 05 лютого 2016 року сплатив на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» кошти в сумі 20000 грн, в якій призначення платежу зазначено «авансовий платіж згідно лізингового договору №001474 від 05 лютого 2016 року», та який відповідно до умов договору є адміністративним платежем. (а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що зміст спірного договору фінансового лізингу дає підстави прийти до висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (п. 8.7, розділ 10 договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що договір фінансового лізингу №001747 від 05 лютого 2016 року, укладений між сторонами, в порушення вимог ст. 799 ЦК України, нотаріально посвідчено не було.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вказаний висновок відповідає висловленій Верховним Судом України позиції у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та обґрунтовано відхилені.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Рішення Ржищівського міського суду Київської області від 08 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова І.М. Фаловська