Справа № 646/2575/17
№ провадження 2/646/1222/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- Теслікової І.І.

при секретарі-Біляєва М.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши матеріали цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ Приватбанк» про визнання кредитного договору та генеральної угоди до нього недійсними ( про захист прав споживачів),-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ « ПриватБанк» про визнання кредитного договору та генеральної угоди до нього недійсним з посиланням на невідповідність укладених договорів законодавству України, а саме не отримання позивачем від відповідача до укладання, а ні кредитного договору, а ні генеральної угоди до нього інформації в письмовому або іншій формі про умови кредитування в установах відповідача. Генеральна угода є несправедливою умовою відносно позивача на підставі п.1 ч.5 ст. 11 ЗУ « Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, надав заперечення щодо позовної заяви в яких просив у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, шо позивачем не доведено жодної підстави зазначеної частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦПК України, згідно з якою, кредитний договір № SAMDN 6048 від 26.03.2012 року та генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.09.2015 року може бути визнана недійсною, та просив розглянути справу за його відсутністю.

Суд вислухавши представника позивача дослідивши позовну заяву з додатками, заперечення відповідача з додатками, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2015 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено генеральну угоду про про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карток.

Відповідно до умов вищезазначеної генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) від 08.09.2015 року ОСОБА_2 (далі Відповідач) отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 23551,15 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця Відповідач надає ОСОБА_3 грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Вищезазначена угода містить підпис позивача та відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між ОСОБА_3 і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання

банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для -юго публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником 26.03.2012 року було підписано Анкету - Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, 08.09.2015 року позичальник підписав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

Позивач підтвердив свою згоду на те, що підписані Анкета Заява, Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та ОСОБА_3 Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

Позивачц було надано для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг. Тарифи банку в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Згідно до анкети-заяви позивач зобовязався в подальшому знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 банку на сайті www.privatbank.ua

Підписавши заяву і Генеральну угоду Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3 банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, анкета-заява, Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Генеральній угоді, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та ОСОБА_3.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов'язання не виконані та кредитором не прийняті.

ОСОБА_3 на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Нормами чинного законодавства не встановлений обов'язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти надавалися позивачу у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, «Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких позивач при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою ОСОБА_3.

Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді". А в Генеральній угоді зазначено: ...Своїм підписом я підтверджую факт надання повної інформації об умовах кредитування в ПАТ КБ "ПриватБанк (а також його місцезнаходження), а саме: цілі на які кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями позичальника, тип відсоткової ставки, суму на яку кредит може бути виданий, орієнтовану сукупну вартість кредиту, строк на який кредит може бути отриманий, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та об'єм, можливість дострокового повернення кредиту та його умовах, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.

Таким чином, перед укладанням договору ПАТ КБ ПриватБанк повністю виконав умови законодавства, а Позичальник підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту позивач додатково підтвердив згоду зі всіма умовами договору.

Таким чином, між ОСОБА_3 та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення договору в такій формі чинному законодавству не суперечить.

На підставі вказаної анкети-заяви, Генеральної угоди відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом

Встановлення та зміну кредитного ліміту Банк здійснює в односторонньому порядку за наявності коштів, які можуть бути надані позичальнику для користування.

Позивачем не доведення того факту, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір.

Таким чином, між ОСОБА_3 та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення договору в такій формі чинному законодавству не суперечить.

На підставі вказаної анкети-заяви, Генеральної угоди відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом

Встановлення та зміну кредитного ліміту Банк здійснює в односторонньому порядку за наявності коштів, які можуть бути надані позичальнику для користування.

Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 2 ст. 6 даного Кодексу передбачає, що сторонни мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем не наведено жодної підстави зазначеної частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦПК України, згідно з якою, кредитний договір № SAMDN 6048 від 26.03.2012 року та генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.09.2015 року може бути визнана недійсною. Посилання позивачем на не підписання кредитного договору, не може бути підставою визнання договору недійсним, так як не відповідає вимогам статті 203 ЦПК України. Позивачем не доведення того факту, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стосовно зміни відсоткової ставки по кредиту судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним тоговором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Зокрема, згідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни ОСОБА_3 та інших невід'ємних частин Договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись ОСОБА_3 за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку або ж у випадку підключення клієнта до комплексу Mobile-banking шляхом використання смс- повідомлень згідно до п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Обов'язки Клієнта: У разі незгоди зі змінами Правил та/або ОСОБА_3 надати ОСОБА_3 письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед ОСОБА_3, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом ЗО днів з моменту повернення Карток, виданих Власнику і його Довіреним особам.

Після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору позивач до банку не звертався, про припинення кредитування не просив та всю виниклу заборгованість перед банком не погашав, отже позивач прийняв нові ОСОБА_3 та погодився з іх зміною. Підвищення відсоткової ставки може відбуватись тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність відсоткової ставки по уже наявній кредитній заборгованості.

Відповідно до п. 28 Постанови № 5 Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від ЗО березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин - при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК.

Підписанням Генеральної угоди Позичальник підтвердив, що станом на 8.09.2015 року складає 25051,15 грн. Був погоджений сторонами графік платежів на 24 місяці з 08.09.2015 року по 30.09.2017 року, визначений щомісячний платіж у розмірі 1178,50 грн. (пункти 1.1.2. та 2.1. Генеральної угоди).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не наведено жодної підстави зазначеної частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦПК України, згідно з якою, кредитний договір № SAMDN 6048 від 26.03.2012 року та генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.09.2015 року може бути визнана недійсною, відсутні підстави для визнання недійсним кредитний договір № SAMDN 6048 від 26.03.2012 року та генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 08.09.2015 року та застосування наслідків недійсності правочинів.

Доводи позивача щодо несправедливих умов договору не заслуговують судом на увагу, бо беззаперечно приймалися позичальником.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» містить вичерпний перелік наслідків ненадання зазначеної в ст. 11 цього Закону інформації. Такі наслідки зазначені в ст. 15 та 23 Закону і включають в себе розірвання договору, відшкодування збитків та сплату штрафних санкцій. Чинне законодавство не передбачає можливості визнання договору недійсним в якості наслідку невиконання банком обов'язку надати позичальнику інформацію, передбачену ст. 11 Закону.

Посилання позивача на відшкодування всіх отриманих від нього відповідачем платежів ( в тому числі процентів, пені, штрафу у рамках обслуговування кредиту, в подвійному розмірі, як завдані позивачу збитки, на підставі ст. 230 ЦК України, тобто у сумі 46657,14 грн. не знайшло свого підтвердження при розгляді справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відмовляє в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,15,57-60,61,88,208,209,212-215 ЦПК України, ст..ст. 203, 230, 509, 626, 627, 628, 629 ,1054 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ Приватбанк» про визнання кредитного договору та генеральної угоди до нього недійсними ( про захист прав споживачів) - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст складено 02.11.2017.

Суддя І.І.Теслікова