Справа № 588/914/17
№ провадження 2/588/495/17
06.11.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_2.у липні 2017 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що з 13.10.2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був розірваний 08.01.2013 року та в період якого у сторіннародилися діти: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
На утримання дітей рішенням Тростянецького районного суду від 09.11.2012 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.
Тривалий час відповідач не цікавиться дітьми, їх життям, здоров'ям,не проявляє бажання спілкуватися та не приймає участі у вихованні дітей.Із липня по грудень 2015 року позивач отримувала тимчасову допомогу на двох дітей, коли батько ухиляється від сплати аліментів, однак у зв'язку зі змінами у законодавстві, дану допомогу з 2016 року не отримує. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька на думку позивача принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної, так і з правової точки зору.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач всудовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. ОСОБА_2 пояснила, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею, відповідач перший рік приходив, відвідував дітей, але при цьому часто виникали сварки на очах у дітей, він іноді зловживав спиртними напоями, і в такому стані провокував скандали. В подальшому відповідач поїхав до Польщі працювати, з того часу припинив приходити до дітей, дуже рідко мати відповідача спілкується з онуками, вітає їх з днем народження. Батько дітей не приймає участі в утриманні дітей, коштів взагалі не надає. Останній раз у 2016 році перед Новим роком зв'язувався з позивачем та дітьми скайп-зв'язком, пообіцяв приїхати з подарунками на свята, але не виконав обіцянку, хоча діти дуже цього чекали, тому позивач була змушена придбати нібито від нього подарунки дітям. Діти на цей час дуже рідко питають про батька, їх виховує позивач самостійно та її батьки. ОСОБА_2 вважала, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дітей.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, був повідомлений належним чином про час і місце проведення судових засідань. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України (а.с.25, 34).
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації Семенішин С.С. в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що сторони є батьками малолітніх дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).
Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2013 року, яке набрало законної сили 21.01.2013 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с.12).

Після розірвання шлюбу діти сторін залишилася проживати з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 09.11.2012 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного вікудо повноліття дитини (а.с.13).

Відповідно до розрахунку Тростянецького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області за №4998/13.16-39 від 06.06.2017 позивач за період з 01.10.2014 по 01.06.2017 не отримувала аліментів від батька дітей ОСОБА_3, які були стягнуті з нього за рішенням суду, у результаті заборгованість станом на 01.06.2017 року складає 44632,66 грн. (а.с.14-15).

Вирішуючи питання про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Згідно з частинами 4 - 6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклуванняТростянецької районної державної адміністрації Сумської області від 19.07.2017 року, ухваленого за результатами розгляду Комісію з питань захисту прав дитини Тростянецької районної державної адміністрації заяви позивача, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.27,28).

Оцінюючи обґрунтованість указаного висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та оцінюючи відповідність такого висновку інтересам дітей відповідача, суд враховує роз'яснення, викладені у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за змістом яких, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 суду показала, що є сусідкою та кумою позивача. З родиною позивача свідок познайомилась у 2012 році з часу коли почала жити по АДРЕСА_1. На той час ОСОБА_2 проживала з чоловіком ОСОБА_3 та дітьми. Чоловік працював, а ОСОБА_2 перебувала у відпустці по догляду за дитиною. В той період ОСОБА_3 не часто виходив на вулицю з дітьми, затримувався на роботі. Через рік вони розлучились, стали жити окремо, відповідач приблизно півроку відвідував позивача з дітьми, але при цьому були скандали, у зв'язку з чим старший син сторін одного разу прибігав до свідка зляканий, розповідаючи про сварку між батьками. Останні 3 роки свідок батька дітей взагалі не бачила, на родинних святах, куди позивач запрошує свідка ОСОБА_3 відсутній. Батька дітям фактично замінив їх дідусь - батько ОСОБА_2. Декілька разів свідок бачила мати відповідача, яка відвідувала онуків, проте повністю допомагають ОСОБА_2 виховувати дітей її батьки та брати.

Згідно з довідкою Тростянецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 5 від 25.10.2017 року № 250, ОСОБА_4 є учнем 4а класу, а ОСОБА_2 - 2в класу. За час навчання протягом 2015-2017 року ОСОБА_3 до школи не з'являвся, не брав участі в батьківських зборах, не спілкувався з вчителями.

За змістом висновку психологічного дослідження з допомогою тесту «Малюнок сім'ї» ОСОБА_4 намалював маму, брата, дідуся та бабусю, які зображені на дачі у гарному настрої. Аналіз малюнку свідчить про те, що найбільш значимий персонаж (мама) намальований першим. У хлопчика близькі стосунки з дідусем, батько на малюнку не зображений, оскільки ОСОБА_4 не відчуває теплих стосунків з ним. За змістом висновку психологічного дослідження з допомогою тесту «Малюнок сім'ї» ОСОБА_5 зобразив тата, маму, брата та себе. Хлопчик вважає своєю сім'єю маму і брата, з батьком недостатньо теплі стосунки, дитині не вистачає спілкування з ним, хоче бачити його частіше, прагне прихильності і любові.

З урахуванням викладеного та на підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи батьком малолітніхсинів, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, має заборгованість по сплаті аліментів і в рахунок сплати аліментів коштів не надавав, не цікавиться життям та розвитком дітей, не бере участь у її вихованні, що свідчить про самоусунення останнього від виховання батьківських обов'язків.

Судом не установлено, що відповідачеві будь-хто чинить перешкоди у належному виконанні батьківських обов'язків, що вказує на свідоме ухилення батька від їх виконання. Така поведінка батька не змінюється тривалий час.

Суд розцінює поведінку відповідача як свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому висновок органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації суд вважає обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджується з дослідженими під час судового розгляду доказами і не суперечить закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 грн. сплачено при зверненні до суду.

На підстави викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В. Щербаченко