Справа № 510/356/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Відповідачі по справі, у судове засідання не зявились, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія нотаріально не посвідченого договору дарування від 10.09.2015 р., укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про купівлю дарування квартири АДРЕСА_1; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, власники ОСОБА_2 та ОСОБА_3; копія довідки КП «Одесаоблпроект», згідно якої власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, самочинних споруд не має; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості однокімнатної квартири АДРЕСА_1, вартість складає 124360 грн.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.08.2007 р., власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу № 2440 від 21.08.2007 р..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 10.09.2015 р. позивач домовився із відповідачами про дарування йому належної їм квартири АДРЕСА_1. В той же день було укладено відповідний письмовий договір дарування, який не було посвідчено у нотаріальному порядку, однак сторони домовилися, що пізніше оформлять договір дарування у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу у власність нерухоме майно, а позивач прийняв його, фактично вступив у володіння цим майно та разом із сімєю почав проживати у вказаній квартирі.

Через деякий час, позивач запропонував відповідачам привести домовленість у відповідності до вимог закону та посвідчити договір дарування нотаріально, але відповідачі відмовились від зустрічі, мотивуючи тим, що виїхали за межі Ренійського району, лише передали технічний паспорт на вказану квартиру та звіт про проведення незалежної оцінки квартири. Позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору дарування.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно норм ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору дарування була досягнута угода по всіх істотних умовах, крім того відбулось повне виконання договору, а саме відповідачі передали позивачу нерухоме майно, а позивач прийняв його, фактично вступив у володіння цим майно та разом із сімєю почав проживати у вказані квартирі.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Виходячи з вищевикладеного,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 719 ЦК України (2003 р.), суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2.Укладений з порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір дарування від 10.09.2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подарували, а ОСОБА_1 прийняв в дар квартиру АДРЕСА_2 визнати дійсним.

3.Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін