Справа № 473/3474/17
"22" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 399, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 19 лютого 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 вересня 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 34 250,24 грн., в тому числі 14 585,17 грн. заборгованості за тілом кредиту, 16 657,92 грн. заборгованості за відсотками, нарахованої заборгованості з комісії та пені в розмірі 900 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1 607,15 грн.
Проте вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме:
-на підставі копії кредитного договору, хоча закон вимагає надання оригіналу цього документа;
-за відсутності виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
-без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, зокрема інформації, чи відомо позивачу про наявність та розмір боргу, наявність у нього заперечень проти заборгованості (в тому числі без врахування свідомого направлення кредитором боржнику повідомлення про наявність та розмір заборгованості за завідомо неправильною адресою); підстав та законності одночасного нарахування банком декількох видів неустойки (пені та штрафів) за одне й те ж порушення умов договору; без надання боржнику права на подачу заяви про застосування до частини вимог позовної давності.
В зв'язку з наведеним ОСОБА_2 просив про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
В судовому засіданні, що проводилося без особистої участі позивача, його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг, а також банківських тарифів.
Відповідно до договору банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі, передбаченому банківськими тарифами (3 % на місяць від розміру залишку заборгованості), вносити інші платежі. Умови кредитного договору можуть бути змінені за встановленою в ньому процедурою.
Також з матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 399, про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 19 лютого 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 вересня 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 34 250,24 грн., в тому числі 14 585,17 грн. заборгованості за тілом кредиту, 16 657,92 грн. заборгованості за відсотками, нарахованої заборгованості з комісії та пені в розмірі 900 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1607,15 грн.
На час розгляду справи виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні.
Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).
Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».
Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.
Зокрема, згідно Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.
Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.
За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору.
У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.
Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов'язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса.
Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи.
Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса останньому було надано:
- копію заяви (не оригінал) про отримання кредиту від 19 лютого 2008 року, яка містить інформацію щодо особи позичальника, розміру та валюти кредиту, який ОСОБА_2 бажав отримати, строку кредитування, розміру плати за користування кредитом (процентів), а також факт ознайомлення позичальника з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг, а також банківськими тарифами;
- розрахунок заборгованості по кредиту за період з 12 березня 2008 року по 30 вересня 2016 року.
Проте представником кредитора нотаріусу не було надано Умови і Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг, а також банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація, зокрема щодо зміни базової процентної ставки спочатку до 30 % річних, а в подальшому до 34,8 % річних та до 43,2 % річних, зміни порядку нарахування (формули нарахування) процентів, встановлення та розмір неустойки (штрафу, пені) тощо.
Також не надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)).
Таким чином в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, що б вказували на безспірність боргу, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки ОСОБА_2 оспорює законність одночасного нарахування банком декількох видів неустойки (пені та штрафів) за одне й те ж порушення умов договору і така позиція позивача ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003цс15.
Решта доводів позивача суд не приймає до уваги, зокрема щодо:
-свідомого направлення кредитором боржнику повідомлення про наявність та розмір заборгованості за завідомо неправильною адресою оскільки повідомлення було направлено за адресою проживання, зазначеною позичальником в заяві на отримання кредиту;
-щодо позбавлення боржника права на подачу заяви про застосування до частини вимог позовної давності оскільки (згідно розрахунку заборгованості) позовна давність як щодо основних, так і щодо додаткових вимог банку декілька разів переривалася в звязку з вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним боргу (внесенням коштів в порядку погашення заборгованості) та на час вчинення виконавчого напису не спливла.
За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 640 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 399 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 19 лютого 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 30 вересня 2016 року грошових коштів в загальному розмірі 34 250 (тридцять чотири тисячі двісті пятдесят) гривень 24 копійки, в тому числі 14 585 (чотирнадцять тисяч пятсот вісімдесят пять) гривень 17 копійок заборгованості за тілом кредиту, 16 657 (шістнадцять тисяч шістсот пятдесят сім) гривень 92 копійки заборгованості за відсотками, нарахованої заборгованості з комісії та пені в розмірі 900 (девятсот) гривень, заборгованості по штрафам (фіксована частина) 500 (пятсот) гривень, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 1 607 (одна тисяча шістсот сім) гривень 15 копійок.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою представника відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв