Провадження № 2/760/4877/17
В справі № 760/111751/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І .О.

позивача ОСОБА_2

відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім"я розпалась і примирення неможливе.

Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей - синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 60% від усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2002 року. Від шлюбу мають двох дітей - синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім»ї. Суперечності, що виникали між ними з різних причин, привели до її розпаду.

Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, проживають окремо.

На примирення сторони не згодні.

За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція сторін з приводу розірвання шлюбу та їх небажання та продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ»я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім»я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Сторони підтвердили, що такої домовленості до звернення до суду вони не досягли.

За змістом ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в т.ч. щодо її матеріального утримання,і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Тобто, законом покладено обов»язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття на обох батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати своїх неповнолітніх дітей, зобов"язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими.

В той же час, звертаючись до суду, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 60% від усіх видів заробітку відповідача.

Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Виходячи з цих обставин, задоволення вимог позивачки, з відповідача на її користь підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору, сплаченого нею за позовну вимогу про розірвання шлюбу, та 640, 00 гр. в частині стягнення аліментів на користь держави.

Керуючись ст.ст.104,110,112-113,180-182,184 Сімейного кодексу України,ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60,212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 02 листопада 2002 року в відділі РАГС Подільського РУЮ у м. Києві / а./з. № 892/ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

Залишити позивачці прізвище ОСОБА_2.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Києва, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05 липня 2017 року і до досягнення повноліття старшою дитиною.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640, 00 гр. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: Л. А. Шереметьєва