УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Мирошниченка Ю.М. при секретарі Ковальовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 травня 2017 року частково задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

08 червня 2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного рішення, посилаючись на те, що йому не було відомо про розгляд справи в суді, будь-яких судових повісток він не отримував, про існування судового рішення дізнався в канцелярії суду 02 червня 2017 року. Зазначив, що жодних документів, отримуючи кредитну картку не підписував, не знав, що за користування коштами будуть нараховуватись якісь проценти та комісія, а також він не згодний із сумою заборгованості.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заяву та просили скасувати заочне рішення, посилаючись на неотримання відповідачем судових викликів, а також на незгоду з нарахуванням процентів.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засідання заперечувала проти скасування судового рішення, стверджувала, що відповідачу неодноразово направлялись судові повістки, які повертались із позначкою «із закінченням терміну зберігання», що є сповіщенням належним чином.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2017 року частково задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по кредиту в розмірі 38658,88 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1504 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Зі змісту статті 232 ЦПК України випливає, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна мати місце у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Вказана правова позиція при перегляді заочного рішення підтверджується в листі Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи спростовується матеріалами справи.

З відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 03-07-2040 від 13.03.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, про що також свідчить відмітка у паспорті відповідача із зазначенням місця реєстрації. Ту ж саму адресу заявник зазначив як місце свого проживання у заяві про скасування заочного рішення.

Судом 21.03.2017 р., 13.04.2017 р., 24.04.2017 р. спрямовувались на зазначену адресу відповідача судові повістки рекомендованою поштою з повідомленням, які повертались до суду із позначкою «із закінченням терміну зберігання». На повернутих до суду конвертах працівником пошти зазначалось, що адресатові залишались повідомлення про необхідність отримати відправлення у відділенні пошти. Однак, ОСОБА_1 не виконав дій, спрямованих на отримання зазначених конвертів, у вязку з чим вони і повернулись у звязку із закінченням терміну зберігання.

Статтею 13 ЦК України встановлено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Судом встановлено, що відповідач не навів поважних причин неявки до суду, причин неотримання судових повісток та не надав доказів, які мають значення для справи та ухвалення рішення, протилежного заочному.

За таких обставин справи, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити заявникові, що відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя: ОСОБА_3