Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/21730/16-ц

Імям України Провадження 2/200/120/17

13 липня 2017 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Козловій Ю.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, треті особи територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради та виконавчий комітет Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» у грудні 2016 року звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, прохаючи у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0304/0908/71-012 від 26 вересня 2008 року, яка станом на 24 жовтня 2016 року становить 73067 доларів 29 центів США, та складається із заборгованості за кредитом у сумі 56354 долара 30 центів США, за відсотками у сумі 16712 доларів 99 центів США, звернути стягнення на предмет іпотеки кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із ОСОБА_5 України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним) експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідача на його користь судові витрати (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 10 травня 2017 року до участі у розгляді справи залучено, як третіх осіб без права самостійних позовних вимог на стороні відповідача - територіальну громаду м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради та виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради (а.с. 88-89).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 вересня 2008 року ОСОБА_2 уклала із ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 0304/0908/71-012 на суму 61400 доларів США на придбання житла, зі сплатою за користуванням кредитом 9,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, із кінцевим терміном повернення до 25 вересня 2033 року включно. Свої зобовязання ПАТ «Сведбанк» виконав, видавши відповідачці кошти у обумовленому договором розмірі, на які нею було придбано житло - кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську. Виконання зобовязання за цим кредитним договором забезпечено договором іпотеки № 0304/0908/71-012-z від 26 вересня 2008 року, відповідно до вимог якого відповідач надала у іпотеку своє нерухоме майно кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі і договором, який укладено із ОСОБА_2 У порушення умов кредитного договору, свої зобовязання відповідач виконує неналежним чином, внаслідок чого, станом на 24 жовтня 2016 року за нею утворилася заборгованість у розмірі 73067 доларів 29 центів США, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 56354 долара 30 центів США, заборгованості за відсотками у сумі 16712 доларів 99 центів США та пені у сумі 9385 доларів 79 центів США. Керуючись принципами розумності та справедливості, він не прохає суд стягнути неустойку. На письмове звернення до відповідача про дострокове погашення заборгованості вона не відповіла. З цих підстав прохає суд стягнути заборгованість шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з його продажем у передбачений законодавством спосіб, стягнути з відповідачки судові витрати по справі. ОСОБА_5 України «Про мораторій» до відповідачки застосувати неможливо, оскільки вона має у власності інше житло, тому що їй на праві спільної часткової власності належить ? частина кв. № 42 у б. № 26 по вул. Поштовій у м. Павлограді Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що йому відомо про те, що наразі в Україні діє мораторій на звернення стягнення на нерухоме майно, яким забезпечено виконання кредитних договорів в іноземній валюті. Однак судова практика йде по тому шляху, що і раніше суди задовольняють позови шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, але ці рішення, внаслідок мораторію, тимчасово, до його скасування, не виконуються. У судовому засіданні йому стало відомо про те, що відповідач відчужила свою частку у кв. № 42 у б. № 26 по вул. Поштовій у м. Павлограді Дніпропетровської області, що не є перешкодою для ухвалення судом рішення. При задоволенні цього позову банк буде чекати на скасування зазначеного мораторію.

Відповідач позов не визнала. Пояснила, що у 2008 році працювала у ПАТ «Сведбанк» у м. Дніпропетровську. Через те, що вона сама із м. Павлограда і у м. Дніпропетровську житла не мала, скористалася пропозицією банку та отримала кредит на купівлю житла. На той час кредити у гривні банком не видавалися, так як голова правління та власник банку ОСОБА_6 заборонив видавати кредити у національній валюті. Враховуючи її розмір тодішньої зарплати в банку, вона мала можливість щомісячно погашати кредит та сплачувати кошти за користування ним у сумі, що становила близько 600 доларів США. Однак після інфляції та знецінення національної валюти вона втратила таку можливість, так як її заробітна плата не дозволяє їй повертати кредит та оплачувати кошти за користування ним. Вона не має іншого житла, крім закладеного в іпотеку, так як ту частку, яка належала їй у квартирі, що вона приватизувала з батьками та сестрою у м. Павлограді Дніпропетровської області, вона відчужила. Вважає, що з цих підстав, а також внаслідок дії мораторію на примусове відчуження житла, яке придбано на кредитні кошти в іноземній валюті, а також через оцінку ціни її квартири не незалежним експертом, у позові слід відмовити.

Представник відповідача також позов не визнала, прохала відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Пояснення надала аналогічні поясненням своєї довірительки. Додатково пояснила, що відповідачка не отримала від позивача письмової вимоги про дострокове погашення кредиту, так як ним таку вимогу було направлено до м. Павлограда, а вона мешкає у своїй спірній квартирі у м. Дніпропетровську. Вона не визнає наданої представником позивача ціни спірної квартири, так як вважає, що експертна оцінка проведена не незалежним експертом. Розрахунок заборгованості вважає невірним, так як у ньому не вказано, яка сума кредиту залишилась неповернутою, який розмір відсотків слід сплатити, яким чином позивачем здійснено розрахунок. Відповідач відчужила свою частку, яка належала їй на праві спільної часткової власності у кв. № 42 у б. № 26 по вул. Поштовій у м. Павлограді Дніпропетровської області, а тому при вирішенні спору до неї, як до особи, що не має ніякого іншого житла, крім іпотечного, слід застосувати норми ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у вирішенні спору покладалася на розсуд суду, пояснивши, що у випадку задоволення позову та можливого відчуження, на виконання рішення суду, спірної квартири, відповідач може звернутися до міської ради для надання їй житла з переселенського фонду.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих сторонами межах, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між ПАТ «Сведанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0304/0908/71-012 на суму 61400 доларів США на придбання житла, зі сплатою за користування кредитом 9,5% річних за весь час фактичного користування кредитом, із кінцевим терміном повернення до 25 вересня 2033 року включно, який забезпечено іпотечним майном у вигляді кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську (а.с. 40-45). Згідно з п.п. 2.2, 3.1, 8.2-8.3 цього договору, відповідач зобовязалася щомісячно, шляхом аннуїтетних платежів, до 26 числа, здійснювати погашення кредиту, а також відсотків та комісії, а при порушенні своїх зобовязань зобовязалася, при нарахуванні позивачем, сплатити пеню. У відповідності до п.п. 6.1.3 цього договору, при порушенні з боку відповідача зобовязань за договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки. 26 вересня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську, що належать відповідачеві на праві власності (а.с. 44-45). 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі і договором, який укладено із ОСОБА_2 (а.с. 11-39). Враховуючи те, що відповідач не виконує умови розрахунків за кредитним договором, ПАТ «Альфа-Банк» 02 листопада 2016 року направив ОСОБА_2 на адресу її мешкання - кв. № 54 у б. № 42 на ж/м Тополя-2 у м. Дніпропетровську, письмову вимогу, у якій вимагав погасити заборгованість у тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги чи добровільно передати банку предмет іпотеки (а.с. 57-58). Внаслідок невиконання вимоги банк звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, борг відповідача, станом на 24 жовтня 2016 року, становить 73067 доларів 29 центів США, та складається із заборгованості за кредитом у сумі 56354 долара 30 центів США, за відсотками у сумі 16712 доларів 99 центів США, пені у сумі 9385 доларів 79 центів (а.с. 56). Ціна предмету іпотеки станом на 23 червня 2017 року, згідно з наданим суду висновком, становить 370591 гривня (а.с. 112-169). Судові витрати по справі становлять 28099 гривень 72 копійки (а.с. 4).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із вимогами ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день простроченого виконання. Згідно з вимогами ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання і при цьому порушенні настають правові наслідки встановлені договором чи законом. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати кредитні кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Нормою ст. 33 ОСОБА_5 України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекотримач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно із вимогами ст. 39 ОСОБА_5 України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначається: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмету іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення публічних торгів, або застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього ОСОБА_5, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмету іпотеки, початкова ціна предмету іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, за заявою іпотекотримача, вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житло, будинок або житлове приміщення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 40 ОСОБА_5 України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому за винятками, встановленими законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1 ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави і, згідно зі ст. 4 ОСОБА_5 України « Про заставу», та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 ОСОБА_5 України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає, як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовуються, як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, що загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири і 250 кв.м. для житлового будинку.

З наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Відповідач ОСОБА_2 уклала із банком, який продав кредит позивачеві, кредитний договір на придбання нерухомого майна - квартири, який забезпечено договором іпотеки, предметом якого і є придбана квартира. Умови кредитного договору належним чином не виконує - у відповідності до умов цього договору отримані кредитні кошти не повертає, відсотки та комісію за користування ними у встановленому у договорі розмірі не сплачує. На письмову вимогу банку достроково погасити кредит чи передати іпотечне майна на погашення заборгованості не відреагувала. Внаслідок цього у банка зявилося право на дострокове стягнення кредитних коштів, відсотків за користування ними та пені, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке він і реалізував, звернувшись до суду. Не дивлячись на те, що позивач не надавала згоди на стягнення свого боргу за рахунок вказаного нерухомого майна, яке є предметом застави за споживчим кредитом, що наданий їй у іноземній валюті, що це нерухоме житлове майно використовується нею, як місце її постійного мешкання (зареєстрована у ньому), суд вважає застосувати звернення стягнення на предмет іпотеки, яке однак не може бути виконано до моменту припинення дії ОСОБА_5 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 39, 40 ОСОБА_5 України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст.ст. 526, 530, 536, 549, 554, 553, 610, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 15, 30, 60, 75-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити у повному обсязі.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0304/0908/71-012, який укладено 26 вересня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, яка, станом на 24 жовтня 2016 року, становить суму у 73067 доларів 29 центів США, з яких 56354 долара 30 центів США - це неповернуті кредитні кошти, а 16712 доларів 99 центів США - це заборгованість по відсотках, на підставі договору іпотеки, який укладено 26 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк», звернути стягнення на предмет іпотеки за цим договором однокімнатну квартиру № 54 у будинку № 42 на житловому масиві Тополя-2 у м. Дніпрі, ціною у 370591 гривня, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу цієї квартири з публічних торгів у спосіб та із застосуванням процедури продажу, що встановлена у ст. 38 ОСОБА_5 України «Про іпотеку», із початковою ціною продажу у 370591 гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» судовий збір у сумі 28099 гривень 72 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко