АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/524/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1903/17Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Триголова В.М.

за участю секретаря: Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 (представника позивача ОСОБА_4) до ОСОБА_5, Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року представник за довіреністю ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом в інтересах та від імені позивача ОСОБА_2, який було уточнено у травні 2016 року представником позивача за довіреністю ОСОБА_3

У позовній заяві, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача - ОСОБА_6, який за життя склав заповіт, розпорядившись всім належним йому майном на користь відповідача ОСОБА_5, що не відповідає вільному волевиявленню заповідача, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення й порушує права позивача ОСОБА_2, як непрацездатного спадкоємця першої черги за законом, яка відповідно до ст. 1269 ЦК України у встановлений строк прийняла спадщину померлого, сторона позивача просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6, посвідчений секретарем Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 28.01.2011 року, та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 20,4 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб вхідний «В, в», колодязь питний 31, та земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та на земельні ділянки площею 0,61 га та 0,27 га (загальною площею 0,88 га) для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин справи, що потягло за собою ухвалення необґрунтованого рішення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 з 27 жовтня 1979 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданим 27 жовтня 1979 року Крутобалківським сільським ЗАГС Новосанжарського району на підставі актового запису за № 16.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 18 березня 2011 року Крутобалківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області на підставі відповідного актового запису за № 9, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За життя, 28 січня 2011 року ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями, приватизовану земельну ділянку-пай в розмірі 4,23 га та приватизовану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, заповів ОСОБА_5.

Вказаний заповіт було укладено на дому в АДРЕСА_1 в присутності свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та посвідчено секретарем Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Момот М.Г. за реєстровим № 19.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 22.09.2011 року за № 656, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року по АДРЕСА_1. Разом з ним в господарстві з 14.12.2005 року зареєстрована, постійно проживала та вела спільне господарство ОСОБА_5.

18 серпня 2011 року ОСОБА_2 подала Новосанжарській державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини чоловіка ОСОБА_6 згідно закону.

Постановою виконуючого обов'язки в порядку заміщення державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Чернявського Ю.В. від 22.03.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_6 на житловий будинок з господарськими побудовами по АДРЕСА_1, та ненадання витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,88 га для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери відсутні, що розташовані на території с. Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області, право на які посвідчено державними актами про право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно, виданими Крутобалківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 27 листопада 2002 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових та фактичних підстав для визнання заповіту ОСОБА_6 недійсним та визнання за ОСОБА_2 права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін.

Підставою недійсності правочину згідно ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлено ст.ст. 1247, 1248 ЦК України.

Вказаним вимогам закону заповіт ОСОБА_6 від 28 січня 2011 року, посвідчений секретарем Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Момот М.Г., відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на час вчинення заповіту ОСОБА_6 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, оспорюваний заповіт не містить розпоряджень, що суперечать чинному законодавству, складений із додержанням обов'язкової письмової форми, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем, що сторонами по суті не заперечується та свідчить про відповідність волевиявлення внутрішній волі заповідача. Належних та допустимих доказів пороку волі заповідача позивачем по справі не надано та відповідних обставин суду не доведено.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо відсутності у заповіті фрази про те, що «заповіт підписано особисто», яка б була написана власноручно заповідачем є надуманими, не ґрунтуються на вимогах закону та факту особистого підписання заповідачем ОСОБА_6 вказаного заповіту не спростовують.

Як вбачається з тексту заповіту, який на прохання заповідача ОСОБА_6 записаний секретарем сільської ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, заповіт зі слів заповідача був записаний вірно, вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним особисто, про що свідчить відповідний власноручний напис та підпис, належність якого заповідачу ОСОБА_6 сторонами не оспорюється.

Присутність при посвідченні заповіту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, обраних заповідачем особисто, не суперечить вимогам ч. 1 ст. 1253 ЦК України та не впливає на дійсність заповіту.

Посвідчення заповіту поза приміщенням виконавчого органу Крутобалківської сільської ради секретарем Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області Момот М.Г., яка була уповноважена на вчинення нотаріальних дій відповідно до рішення Крутобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 11 серпня 2009 року та розпорядження № 3 Крутобалківського сільського голови від 12 серпня 2009 року, відповідає вимогам ч. 3 ст. 1247, ст. 1251 ЦК України, ст.ст. 11, 38, 42, 52 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 2, 8, 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994 року,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 року № 256/466 (далі - Інструкція), що діяли на час вчинення оспореного правочину. Отже, за своїм змістом та формою оскаржуваний заповіт відповідає вимогам закону і підстав для визнання його недійсним по справі не встановлено і суду не доведено.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 щодо порушення оскаржуваним заповітом права позивача ОСОБА_2 на обов'язкову частку у спадщині є безпідставними, оскільки такого розпорядження заповіт ОСОБА_6 не містить.

Інші доводи апеляційної скарги представника позивача ґрунтуються на припущеннях і до уваги колегією суддів не беруться.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

За приписами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно матеріалів справи позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку спірного нерухомого майна, як обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_6, позивач в установленому законом порядку не заявляла та відповідних обставин суду не доводила, натомість позовні вимоги позивача у справі ґрунтуються на недійсності заповіту ОСОБА_6 та відповідно виникненні у неї права на спадкування за законом, що виключає застосування положень ст. 1241 ЦК України.

За вказаних обставин колегія судів не вбачає підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на обов'язкову 1/2 частку спадкового нерухомого майна, що не є предметом спору по даній справі, та за відсутності підстав визнання недійсним заповіту ОСОБА_6 від 28 січня 2011 року на користь ОСОБА_5 відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач не набула права на спірне майно в порядку спадкування за законом, тому відмова суду першої інстанції у задоволенні заявлених позовних вимог є законною та обґрунтованою.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених позовних вимог і тих обставин, що були встановлені судом та не спростовані апелянтом по справі, і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: підпис С.Б. Бутенко

Судді: підпис В.П. Пікуль

підпис В.М. Триголов

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко