2-о/225/294/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вмотивоване)

13 липня 2017 року. м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Андреєва В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Торецький міський сектор Головного управління міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2017 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 1956 року по теперішній час, в тому числі станом на 13.11.1991 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.1956 року він народився на території України, Запорізька область, смт.Куйбишеве. 17.11.1980 року відділом внутрішніх справ Куйбишевського райвиконкому Запорізької області йому було видано паспорт громадянина СССР серії V-ЖС №737225. 25.12.1992 року він був зареєстрований як громадянин України. З 18.09.1991 року ОСОБА_1 постійно проживав за місцем своєї реєстрації за адресою: Донецька обл., м.Макіївка, кв.ГвардейськийАДРЕСА_1. 04.07.1995 року він переїхав та став мешкати за адресою: м.Торецьк, смт.Новгородське, вул.Берегова, бул.82, де проживає по теперішній час. Взимку 2017 року, у результаті обстрілів смт.Новгородське його паспорт був втрачений. На теперішній час виникла необхідність в отриманні паспорта громадянина України, у зв'язку з бажанням адаптуватися у суспільстві, стати повноцінним громадянином України, зареєструватися на постійному місці проживання.

Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Торецького міського сектору Головного управління міграційної служби України в Донецькій області до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник народився 23.07.1956 року на території України, Запорізька область, смт.Куйбишеве. 17.11.1980 року відділом внутрішніх справ Куйбишевського райвиконкому Запорізької області йому було видано паспорт громадянина СССР серії V-ЖС №737225. Паспорт громадянина СССР серії V-ЖС №737225 був втрачений у результаті обстрілів смт.Новгородське.

В даний час заявник має намір отримати паспорт громадянина України замість втраченого паспорту громадянина СССР. З цією метою у судовому порядку необхідно встановити факт постійного проживання заявника на території України, у томі числі станом на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Суд зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Зокрема, громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини 2 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

За приписами п.9 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи за станом на 13 листопада 1991 року на території України, для встановлення належності до громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст.256 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Факт постійного проживання заявника по справі на території України станом на 13 листопада 1991 року підтверджується ОСОБА_2 вуличного комітету, з якого вбачається, що заявник фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.07.1995 року по теперішній час. Згідно відомостям, що містяться в копії паспорту ОСОБА_1, він з 18.09.1991 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.ГвардейськийАДРЕСА_1. Суд вважає, що вказані документи є належними доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Таким чином, оскільки встановлення вказаного факту має значення для оформлення заявником у подальшому паспорту громадянина України, враховуючи, що викладені в заяві обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Торецький міський сектор Головного управління міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 13 листопада 1991 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: