Справа № 569/8405/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом ,який 19.04.2017 уточнив заявою про збільшення позовних вимог, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ОСОБА_2 04.10.2014. було укладено договір оренди квартири. За цим договором ОСОБА_1, як власник передав Орендарю ОСОБА_2 в оренду квартиру загальною площею 55 кв. м, котра знаходиться по вул. Білякова 10/85 у м. Рівне, а Орендар прийняв це майно та зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату та комунальні послуги, а після припинення цього договору повернути орендоване майно Власнику в належному стані.

У п. 1.1. Договору сторони визначили, що термін оренди складає 6 місяців з моменту прийняття квартири, що орендується.

Згідно умов п. 6.5. Договору, якщо жодна із сторін по закінченню дії договору не заявить про намір його розірвати, даний Договір пролонговується автоматично терміном на 1 рік на таких же умовах.

Орендована квартира була передана позивачем та прийнята відповідачем за актом приймання-передачі приміщення від 08.10.2014 р. із зазначенням відповідного обладнання переданого в оренду разом з квартирою.

У п. 2.1, 2.2. Договору сторонами визначено розмір витрат та порядок сплати оренди та комунальних послуг.

Однак, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем по орендній платі, а саме: з 08 лютого 2015 року - по 08 березня 2015 року.

Наприкінці квітня ОСОБА_3 залишив орендовану квартиру без попередження, не повернувши її за актом прийому - передачі, мотивувавши такий вчинок раптовим звільненням з роботи, проте обіцяв розрахуватись при першій можливості, проте заборгованість відповідач так і не погасив.

На адресу Відповідача Позивачем була направлена претензія з вимогою погасити заборгованість по орендній платі за період з 08.02.2015 р - по 08.03.2015 р. та передати орендовану квартиру Позивачу в належному стані за актом прийому - передачі.

Проте, претензія Відповідачем була проігнорована.

У договорі оренди квартири від 04.10.2014 р. зазначено, що в користування передана квартира, яка знаходиться по вулиці Білякова 10/85 у місті Рівне. Таким чином, даний спір виник з договору, у якому зазначено місце його виконання, і виконувати такий договір можна лише за місцем знаходження нерухомого майна, що передане в користування.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 орендовану квартиру, що розташована по вул. Білякова 10/85 у м. Рівне;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі на суму 2500 грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК збільшив позовні вимоги та вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по орендній платі, інфляційні витрати в сумі 1820,00 грн. та пеня за період з 08.03.2015 року по 31.03.2017 року у відповідності до розрахунку за даними Держкомстату України виходячи із таблиці індексів споживчих цін в Україні за період з 01.03.2015 р - по 31.03.2017 р, в сумі 1265,00 грн. Збільшив вимогу в частині моральної шкоди та просив стягнути її в сумі 2000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах доводів позовної заяви. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість по орендній платі в сумі 2500 грн., інфляційні витрати в сумі 1820 грн., пеню у сумі 1265 грн. станом на 31.03.2017р. , та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Підтримав подані до суду письмові заперечення згідно яких вважає що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано доказів щодо існування у нього перед ним заборгованості по орендній платі, а саме, що позивачем на адресу відповідача надсилалися претензії або листи з вимогою сплатити заборгованість за оренду квартири. Не долучено квитанцій про відправку будь-якої кореспонденції на його імя позивачем, а також самої претензії на яку посилається у позові. Докази невиконання зобовязання по сплаті орендної плати відсутні. Позивачем не надано доказів того, що квартира перебуває у його власності. Крім того, вважає, що позивач винен йому 2500 грн., авансовий платіж сплачений при укладенні договору оренди квартири. Також не визнав вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Просив відмовити в задоволенні позову оскільки на момент закінчення дії договору оренди квартири у нього боргу перед позиваем не було.

Заслухавши пояснення позивача, відповідаа, свідка, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що 04.10.2014 р. було укладено договір оренди квартири. За цим договором ОСОБА_1, як власник квартири (п.1.1 Договору, договір купівлі-продажу від 12.01.1999р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в БТІ в травні 2000р.) передав Орендарю ОСОБА_2 в оренду квартиру загальною площею 55 кв. м. по вул. Білякова 10/85 у м. Рівне, а Орендар прийняв це майно та зобов'язався своєчасно сплачувати орендну плату та комунальні послуги, а після припинення цього договору повернути орендоване майно Власнику в належному стані.

У п. 1.1. Договору сторони визначили, що термін оренди складає 6 місяців з моменту прийняття квартири, що орендується.

Згідно умов п. 6.5. Договору, якщо жодна із сторін по закінченню дії договору не заявить про намір його розірвати, даний Договір пролонговується автоматично терміном на 1 рік на таких же умовах.

Орендована квартира була передана позивачем та прийнята відповідачем за актом приймання-передачі приміщення від 08.10.2014 р. із зазначенням відповідного обладнання переданого в оренду разом з квартирою.

У п. 2.1 орендна плата за користування приміщенням становить 2500 грн. щомісячно, згідно п 2.2. Договору комунальні послуги підлягають до оплати окремо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав , що разом з ОСОБА_3 орендували квартиру АДРЕСА_1. За оренду квартири сплачував кошти ОСОБА_3 ОСОБА_1, щомісячно, готівкою, без складання розписок. В квартирі проживали до 08.04.2016р. На запитання позивача показав, що туалет в квартирі суміщений з ванною.

Проте, з наданого суду плану квартири вбачається, що дані допоміжні приміщення є окремими. За наведених обставин суд критично оцінює показання свідка стосовно проживання в орендованій квартирі, та обізнаності щодо сплати орендної плати, та до уваги їх не бере.

З оглянутого судом акту затоплення квартири від 04.04.2015р. вбачається, що 04.04.2015 р. мало місце затоплення квартири АДРЕСА_2 у наслідок не закриття крану холодної води в квартирі АДРЕСА_3, яку на той час, зі слів власника квартири ОСОБА_1, орендував ОСОБА_3

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ст.530 ЦК України, зобов'язання підлягає виконанню у встановлений зобов'язанням строк /термін/.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачем не надано, а судом не встановлено достовірних та належних доказів на підтвердження доводів відповідача, щодо відсутності у нього заборгованості перед позивачем за договором оренди квартири.

Таким чином, у звязку з порушенням зобовязань за договором у ОСОБА_2 виникла заборгованість перед ОСОБА_1 по орендній платі, а саме за період з 08 лютого 2015 року - по 08 березня 2015 року, в сумі 2500 грн., яка підлягає до стягнення за рішенням суду.

Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між сторонами виникли грошові зобовязання за якими, як встановлено судом, відповідач допустив заборгованість, а відтак з ОСОБА_2 підлягають до стягнення крім суми боргу інфляційні втрати, та 3% річних від простроченої суми на день постановлення рішення суду.

Так, за період з 08 березня 2015 по 11 липня 2017 року - 856 днів прострочення за які підлягають до стягнення інфляційні втрати в сумі 1502,86 грн. , та пеня в сумі 1760,00 грн. (з розрахунку 856 (днів) х 0,2% ( компенсація за кожень день прострочення згідно п.2.6 Договору)

А всього підлягає до стягнення 5762 ,86 грн. з розрахунку : 2500 грн. (борг по орендній платі) + 1502,86 грн. (інфляційні втрати станом на 30.06.2017р.) + 1760,00 грн. (пеня станом на 30.06.2017р.) = 5762,86 грн.

Як було встановлено судом, відповідач залишив орендоване житло, після 08.04.2015р. квартирою не користувався, тому договір припинив свою дію з 08.04.2015р.з цього часу позивач безперешкодно користується своєю власністю, тому позов в частині зобовязання повернути ОСОБА_1 орендовану квартиру до задоволення не підлягає.

Оскільки договором оренди не передбачалося відповідальності орендаря за порушення умов договору у виді моральної шкоди, тому вимога в частині стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Судові витрати в порядку ст. 88 ЦПК України в сумі 576 грн.29 коп. підлягають до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України.

На підставі викладеного, ст.ст. 23, 526,527,610,629 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 223, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за квартиру в сумі 5762 (пять тисяч сімсот шістдесят дві) грн.86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати в сумі 576 (пятсот сімдесят шість) грн. 29 коп. в прибуток Державного бюджету України.

В задоволенні вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 орендовану квартиру, та в частині стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас