АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан - Дніпро»

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири - задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/4 частину квартири 102, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та визнавши право власності на цю частку за ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 залишок грошової компенсації вартості 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 17 341 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Меридіан - Дніпро» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 1983 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія НОМЕР_1. За час перебування у шлюбних відносинах в сторін народилось двоє дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

17 листопада 2003 року сім'я реалізувала своє право на приватизацію житла та отримала свідоцтво про право власності на квартиру 102, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова буд. 4а.

Свідоцтво про право власності було зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що отримано відповідний витяг №2367787 від 21 грудня 2003 року.

Згідно витягу кожному з співвласників квартири, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в рівних долях належить по 1/4 частці квартири.

23 травня 2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис № 245 від 23 травня 2007 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу спільне проживання є неможливим.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна від 04 листопада 2015 року № 25: квартира АДРЕСА_1, за технічними показниками 1/4 частина не може бути виділена в натурі.

Ринкова вартість спірної квартири згідно висновку про оцінку майна від 02 листопада 2015 року становить 149 364 грн., відповідно вартість 1/4 частини спірної квартири становить 37 341 грн.

В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_2 про отримання ним 19 вересня 2007 року 20 000 грн. в якості компенсації за 1/4 частину спірної квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України; у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачі визнали позовні вимоги в повному обсязі, а тому є можливість припинити право власності позивача на 1/4 частину в спірній квартирі, визнавши право власності на цю частину за ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3 залишок грошової компенсації за 1/4 частину спірної квартири в розмірі 17 341 грн.

Проте в повному обсязі з такими висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року по цивільній №2-2143/06, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06. 2007 року задоволено позов ВАТ «Комерційний банк «Причорномор'я» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 716839,66 грн. та державного мита в сумі 1700,00 гривень, всього 718539,66 грн.

На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року справі № 2-2143/06 судом видано 26.07.2007 року виконавчий лист № 2-2143 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Причорномор'я» боргу в сумі 718539,66грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року по цивільній справі №201/1763/16ц у виконавчому провадженні з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року замінено стягувача ВАТ «КБ «Причорномор'я» на його правонаступником - ТОВ «МЕРИДІАН-ДНІПРО».

Таким чином, ТОВ «МЕРИДІАН-ДНІПРО» відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року є правонаступником ВАТ «КБ «Причорномор'я» зі стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 718539,66 грн. та набуло статус стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року встановлено, що виконавче провадження було відкрито 06.08.2007 р. та станом на серпень 2016 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року боржником не виконано.

Оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року залишається невиконаним та має бути виконано відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.08.2016 року на користь ТОВ «МЕРИДІАН-ДНІПРО», рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2015 року по цивільній справі № 201/16698/2015 порушує права стягувана - ТОВ «МЕРИДІАН-ДНІПРО».

Так внаслідок відчуження ОСОБА_2 належного йому майна (1/4 квартири) шляхом визнання на підставі суду першої інстанції права власності на це майно за іншою особою (ОСОБА_3), ТОВ «МЕРИДІАН-ДНІПРО» позбавлено можливості звернути стягнення на вказане майно з метою його продажу для погашення заборгованості ОСОБА_2 перед стягувачем.

Окрім того, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, яке полягає у тому, що судом не застосовано до спірних правовідносин положення законодавства, які підлягали застосуванню.

Так під час розгляду справи № 2-2143/06 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості та після у зазначеній справі рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року на майно боржника було накладено арешти. Так, на належну ОСОБА_2 частку у квартирі АДРЕСА_1 та на всю вказану квартиру в цілому було накладено наступні арешти: арешт № 203, накладений на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпроперовська від 30.06.2005 року; арешт №229, накладений на підставі постанови від 04.07.2005 р. державного виконавця Бабушкінського управління юстиції; арешт шляхом заборони проводити будь-які дії: купівля-продаж, міна, оренда, дарування, обмін та інше, накладений на підставі ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07.04.2006 року; арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника від 11.04.2006 р. державного виконавця ДВС у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ВіркоС.Г.

Відповідності до п. 5) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Тобто, починаючи з 30 червня 2005 року (з моменту накладення першого за часом арешту) ОСОБА_2 не мав права розпоряджатися належною йому 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан - Дніпро» підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири - відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 309, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан - Дніпро» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича