Справа № 309/3460/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.,

секретарі: Шукаль О.Я.

за участі представника - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Хустської районної державної адміністрації в особі начальника Русин Павла Павловича, Рокосівської сільської ради Хустського району про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідачів про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Посилається на те, що з 20 червня 1995 року працювала завідувачем Рокосівського дошкільного навчального закладу. За період перебування на посаді завідувача ДНЗ до неї жодного разу не застосовувались заходи дисциплінарних стягнень. Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації № 518-к від 12.09.2016 року її звільнено з посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків на підставі п. 1 ст. 41 КзпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки в оскаржуваному наказі не зазначено чому порушення вважається грубим, не зазначено обставини при яких нібито вчинено порушення та не зазначено негативних наслідків, тобто яку шкоду завдано уявним порушенням. При притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідач не встановив чи був насправді факт порушення трудової дисципліни з боку позивача, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини за яких його вчинено, причинно-наслідковий зв'язок між діями працівника та настанням негативних наслідків.

Враховуючи наведене та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач, її представник просили суд визнати незаконним наказ відділу освіти, молоді та спорту Хустської районної державної адміністрації № 518-к від 12 вересня 2016 року, яким її звільнено із займаної посади у зв'язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов'язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та поновити на посаді завідувача Рокосівського дошкільного навчального закладу, стягнути з відповідача Рокосівської сільської ради на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та з Русин П.П. 10 000 гривень в якості компенсації за завдану моральну шкоду.

Рішенням Хустського районного суду від 15 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, вказує на те, що звільнення відбулося без згоди профспілкової організації членом якої була позивач.

Заслухавши суддю-доповідача, сторни та представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно наказу по Хустському районному відділу народної освіти від 20 червня 1995 року № 425 була переведена з посади старшої медсестри Рокосівського д/садка № 2 з 01 липня 1995 року на посаду завідуючої.

30 червня 2006 року начальником відділу освіти Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області Русин П.П. було затверджено посадову інструкцію завідувача Рокосівського дошкільного навчального закладу ОСОБА_2, з якою вона під особистий розпис ознайомлена. (а.с. 45-46).

Розділом 3 даної посадової інструкції визначено посадові обов'язки завідувача дошкільного навчального закладу. Згідно п. 3.5 завідувач вирішує наукові, навчально-методичні, адміністративні, фінансові, господарські та інші питання, що виникають у процесі діяльності закладу. Згідно п.3.9 завідувач встановлює посадові оклади працівників закладу в межах власних фінансових засобів з урахуванням обмежень, визначених державними та місцевими програмами, а п.3.10 визначає надбавки та доплати до ставок і посадових окладів працівників закладу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

У спірних правовідносинах апелянтом (позивачкою) було порушено покладені на неї трудові обов'язки, передбачені посадовою інструкцією та Статутом ДНЗ, що виявилось у невиконання вимог наказу від 31.08.2016 року № 191 «Про створення комісії по тарифікації працівників закладів освіти Хустського району на 2016 - 2017 навчальний рік», що могло привести до затримки нарахування та виплати заробітної плати, а відтак порушення конституційних прав працівників Рокосівського ДНЗ і це підтверджується наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконання наказу від 31.08.2016 року № 191 «Про створення комісії по тарифікації працівників закладів освіти Хустського району на 2016 - 2017 навчальний рік» з метою належного контролю за проведенням та складанням тарифікаційних списків працівників закладів освіти району затверджено графік здачі тарифікаційних списків керівниками освітніх установ Хустського району у якому встановлено датою здачі тарифікаційних списків 07.09.2016 року.

Оскільки, апелянт перебувала на довготривалому лікарняному, з вищезазначеним наказом та графіком була ознайомлена в.о. завідувача Рокосівського ДНЗ ОСОБА_7, яка і внесла відповідний запис до Книги реєстрації вхідної документації, а також після виходу з лікарняного ОСОБА_2 на роботу повідомила її про необхідність виконати наказ відділу освіти, молоді та спорту від 31.08.2016 року № 191 та встановлення графіку здачі тарифікаційних списків. Разом з тим, після виходу на роботу з лікарняного ОСОБА_2 ( як керівника) - прямий обов'язок володіти і регулювати документацію, яка надійшла до закладу за час її перебування на лікарняному.

Дане порушення стосується трудових обов'язків працівника. Трудові обов'язки визначаються в посадовій інструкції, положенні, Статуті, трудовому договорі (контракті) тощо та не може бути підставою для звільнення невиконання працівником дій, які не входять до кола його обов'язків.

Натомість, позивачкою грубо -порушені вимоги пункту 8.2 Статуту: Безпосереднє керівництво роботою дошкільного навчального закладу здійснює його завідувач, який згідно Закону України „Про дошкільну освіту", призначається і звільняється з посади органом управління освітою.

В апеляційній скарзі не міститься доказів на підтвердження того, що ніби то ОСОБА_8 не повідомила ОСОБА_2 про необхідність виконати наказ відділу освіти, молоді та спорту від 31.08.2016 року № 191, оскільки станом на 05.09.2016 року ОСОБА_8 підготувала проект тарифікаційних списків, але ОСОБА_2 не прийняла їх до уваги.

Відповідно до листка непрацездатності Серія АДД №238274 (зазначено: стати до роботи 03.09.2016 року) та встановлено в судовому засіданні, що апелянт вийшла на роботу 05.09.2016 року, однак позивачка грубо проігнорувала вимоги наказу від 31.08.2016 року №191 тарифікаційний список та інші документи для перевірки та затвердження до відділу освіти, молоді та спорту не здала 07.09.2016 року.

В супереч вимог передбачених ст., ст. 57; 58; 59; 60; 61 та 63 ЦПК України позивач не надала жодних обґрунтувань у позовній заяві та під час розгляду в судовому засіданні щодо спростування доказів відповідача.

Бухгалтерією Рокосівської сільської ради проведено вчасно нарахування заробітної плати працівникам, взявши на свій ризик даного нарахування по минулій тарифікації.

Як наслідок, щоб не допустити затримки чи/або не виплати заробітної плати працівникам закладу, тобто до порушення конституційних прав працівників дошкільного закладу, начальником відділу освіти було прийнято рішення про звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі п.1ст.41 КЗпП України.

Таким чином, позивач не вживала заходів щодо повідомлення керівництву відділу освіти, молоді та спорту про можливу несвоєчасну здачу тарифікаційних списків працівників, не вживала жодних заходів, які б свідчили про те, що нею вчиняються бодай якісь дії, щоб усунути виявлені недоліки найближчим часом, тим самим підтвердила свою бездіяльність як керівника.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта про те, що судом першої інстанції начеб то не оцінено лист голови районної профспілкової організації № 11 від 23.01.2017 року, стосовно звільнення апелянта без погодження з профспілковим комітетом.

Колегією встановлено, що позивач являється членом профспілки Хустської районної профспілкової організації працівників освіти і науки України. Однак, згідно статті 43-1 КЗпП звільнення за пунктом 1 статті 41 КЗпП зазначених категорій працівників (керівника підприємства, установи, організації його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, тощо) за одноразове грубе порушення трудових обов'язків допускається без згоди профспілкового органу.

Не заслуговує на увагу і витяг колективної угоди від 19.01.2011 року № 5, який міститься у листі від 23.01.2017 року укладено між сторонами: Відділом освіти Хустської РДА та районним комітетом працівників освіти і науки, оскільки дана Колективна угода від 19.01.2011 року № 5 втратила чинність в січні 2016 року, так як була укладена терміном на 5 років.

Вирішуючи питання про те, чи є те чи інше порушення трудових обов'язків грубим, необхідно взяти до уваги абзац 2 пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів». Вказаним положенням Постанови передбачено, що суд, вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним чи могло бути завдано шкоду. Верховний Суд України не вважає за необхідне давати роз'яснення щодо цього, залишаючи право оцінки порушення як грубого на розсуд роботодавця та/чи судів, що розглядають трудові спори.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді