У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Писаної Т.О.,

суддів: Гримич М.К., Закропивного О.В.,

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа - відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області, на дії та бездіяльність державного виконавця, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 1 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції в Херсонській області Хижняковою І.В. у порушення вимог ст. ст. 31, 47 Закону України «Про виконавче провадження» не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу позбавило її можливості добровільно виконати рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 3 червня

2015 року. Крім того, державним виконавцем не вирішено питання про зміну способу виконання рішення суду, унаслідок чого в результаті проведення виконавчих дій було зруйновано частину огорожі, що знаходиться на її земельній ділянці, та пошкоджено інше належне їй нерухоме майно, чим завдано матеріальних збитків.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області

від 1 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, просить постановлені ухвали суду скасувати й задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 18 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ст. ст. 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. ст. 37-38 Закону України «Про виконавче провадження», проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Установлено, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 3 червня 2015 року позов ОСОБА_6 до

ОСОБА_3 задоволено й усунено перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача за власний рахунок прибрати бетонну огорожу з частини земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6, та привести земельну ділянку у належний стан, який існував до встановлення бетонної огорожі.

8 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48668438 за виконавчим листом, виданим на виконання вищезазначеного рішення суду.

15 жовтня 2015 року проведено виконавчі дії по виконанню рішення

суду, та знесено бетонну огорожу, про що державним виконавцем складено відповідний акт, у якому зазначено про знесення бетонної огорожі за рахунок стягувача за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця від 2 грудня 2015 року виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 654/1794/14-ц, виданого на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 3 червня 2015 року, закрито.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржникові рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому листі, що відповідає вимогам ст. ст. 19, 31 Закону України «Про виконавче провадження», та підтверджується копіями рекомендованих поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи (а. с. 58, 59), дійшов правильного висновку про відповідність дій державного виконавця вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставність вимог ОСОБА_3, оскільки її права й законні інтереси у результаті здійснення виконавчих дій порушені не були.

При цьому судами правильно зазначено, що ОСОБА_3 приймала участь у розгляді цивільної справи, за наслідками якого видано виконавчий лист, з яким заявник була ознайомлена з моменту вступу рішення у законну силу, з 22 липня 2015 року, від добровільного виконання якого вона фактично ухилялася.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК Українирозглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області

від 1 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області

від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.О. Писана

Судді: М.К. Гримич

О.В. Закропивний

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко