АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 649/181/17 Головуючий в І інстанції: СоловйовВ.В.
Номер провадження: 22-ц/791/1113/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_1,

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.10.2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки ОСОБА_2 зобовязання за договором належним чином не виконує, позивач просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість за договором, яка станом на 31.01.2017 року становить 11065,47 грн., з яких 2893,60 грн. - заборгованість за кредитом; 5430,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1737,99 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 503,12 грн. штраф (процентна складова) та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 березня 2017року у задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку. Зокрема товариство зазначило, що суд дійшов необґрунтованого висновку щодо пропуску позивачем строків позовної давності звернення до суду.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 27 жовтня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до заяви позичальника банк надав відповідачу кредит у розмірі 2900,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Цією заявою відповідач надала згоду на те, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає договір між нею та Банком про надання банківських послуг.

Своїм підписом також підтвердила отримання повної інформації про умови кредитування в ПАТ «КБ «Приватбанк».

Пунктом 5.4 Правил користування кредитною карткою визначено, що строк погашення процентів по кредиту здійснюється щомісячно за попередній місяць, а строк погашення кредиту в повному обємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (в поле МONTH).

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

Сторонами договору не визначено строк позовної давності звернення до суду, а отже, відповідно положень ст.257 ЦК України цей строк є загальним та встановлюється тривалістю у три роки.

Із довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» встановлено, що ОСОБА_2 за договором від 30 вересня 2008року видано картку №414138, строк дії якої сплинув у вересні 2012року та картку №259602 від 22 жовтня 2012року із терміном дії до липня 2016року.

В судовому засіданні відповідач не заперечувала, що належним чином взятих на себе зобовязань по договору не виконувала.

За наданим банком розрахунком станом на 31.01.2017 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 11065,47 грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що банком пропущений строк позовної давності, оскільки останній платіж за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 здійснений 01 березня 2014 року, а банком поданий позов по справі 05 березня 2017року.

Проте погодитися із висновком суду не можна.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України, зокрема, у справах №6-116цс13 від 06 листопада 2013року, №6-14цс14 від 19 березня 2014року, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах строку позовної давності за кожним із платежів.

Ухвалюючи рішення, поза увагою суду залишилася та обставина, що строк дії кредитного договору був пролонгований сторонами та відповідав строку дії виданої відповідачу картки, який закінчився 31.07.2016року, а відтак не можна погодитися із висновком суду про пропуск позивачем строку позовної давності, з огляду на подання позову 05.03.2017року.

З урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, який обумовлений погашенням боржником чергового щомісячного платежу, за період з березня 2014року по березень 2017року у загальному розмірі 7354,49грн., з яких 2893,60грн. заборгованість за кредитом; 1979,22грн. (2893,60грн. х 22,80% х 3роки) проценти за користування кредитними коштами; 1737,99грн. комісія; 500грн. штраф (фіксована частина); 243,64грн. штраф (процентна складова у розмірі 5% від заборгованості).

При цьому слід окремо зазначити, що матеріали справи не містять обєктивних та допустимих доказів на підтвердження зміни банком процентної ставки за договором, а відтак не можна прийняти до уваги посилання про встановлення із 31.12.2012року процентної ставки на рівні 30% (наданий позивачем розрахунку заборгованості).

Матеріали справи свідчать, що при подачі позову та апеляційної скарги ПАТ «КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у розмірі 3360грн. На підставі ч.1, 5 ст.88 ЦПК суд апеляційної інстанції вважає за необхідно присудити до стягнення із ОСОБА_2 на користь банку судові витрати у розмірі 2398,40грн. - пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7354,49 грн. та судові витрати у розмірі 2398,40 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_1