Справа № 212/5533/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, відповідно до вимог ст. 197 ч.2 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу звукозаписувальними технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого посилався на те, що 19 серпня 2013 року відповідач взяв у позивача в борг 96 000 грн. на придбання транспортного засобу та зобовязався повернути вказану грошову суму до 20 серпня 2016 року, що підтверджено договором грошової позики від 19.08.2013, укладеного між сторонами. На підтвердження укладеного договору та отримання грошей відповідач надав позивачу відповідну розписку. Однак, не дивлячись на взяті зобовязання, ОСОБА_2 у встановлений договором строк грошові кошти не повернув, в звязку з чим позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу 96 000 грн. та понесені витрати на оплату судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за відсутності відповідача та його представника, позовні вимоги визнав, підтвердив отримання позики, але пояснив, що на сьогоднішній день не має змоги ї повернути.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

19 серпня 2013 року між сторонами у справі було укладено Договір позики, згідно умовам якого ОСОБА_1 (позикодавець) надав ОСОБА_2 (позичальнику) позику у сумі 12 000 доларів США, що на день укладення договору становить 96 000 гривень, а Позичальник зобовязується її повернути в строк до 20 серпня 2016 року (а.с. 4).

Як вбачається з розписки від 19.08.2013 відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику у розмірі 12 000 доларів США, що на день укладення Договору становить 96 000 грн., для придбання транспортного засобу та зобовязався повернути позику в строк до 20.08.2016 (а.с. 5).

Договір та розписка підписані відповідачем, що свідчить про прийняття ним умов, що передбачені Договором позики.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Наявність розписки (чи іншого боргового документа) у боржника підтверджує виконання ним своїх обов'язків. Відповідно ж наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про невиконання боржником свого обов'язку, в тому числі і щодо повернення боргу.

Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, грошових коштів отриманих у борг за Договором позики у строк та в порядку, що в ньому встановлені позивачу не повернув, у звязку з чим підлягає стягненню сума боргу в розмірі 96 000 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а отже на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати на оплату судового збору в сумі 960 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 57-60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, заборгованість за договором позики в сумі 96 000 (девяносто шість тисяч) гривень та судовий збір в сумі 960 (девятсот шістдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 13 листопада 2017 року.

Суддя: О. В. Колочко