Справа № 182/7193/15-ц
Провадження № 2/0182/1238/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.09.2015 року звернулась до суду з позовом (а.с.3,4), який уточнювала (а.с.96,97) та яким просила визнати за нею право власності на частину спільного сумісного майна подружжя, а саме на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

30.04.2005 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6. Дітей від цього шлюбу немає.

У період шлюбу 13.03.2006 року ними за спільні кошти було придбано житловий будинок з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області. Вказаний житловий будинок було оформлено на ОСОБА_6

Вони з ОСОБА_6 вселилися в даний житловий будинок., за спільні кошти зробили в будинку ремонт, придбали нові вхідні броньовані двері, металопластикові вікна, здійснили поліпшення подвіря.

Оскільки вказаний житловий будинок був придбаний нею з ОСОБА_6 у період зареєстрованого шлюбу за їх спільні гроші, то згідно зі ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. А отже вона, як дружина ОСОБА_6, має право на 1/2 частину вказаного житлового будинку.

Спільне життя з ОСОБА_6 не склалося і шлюб між ними за їх обопільною заявою було розірвано 29.12.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 181, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія І-КИ № 183869 від 29.12.2012 року.

20.09.2014 року ОСОБА_6 помер. До дня смерті він був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_6 вони не здійснили поділ спільного майна, в тому числі і житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області.

У встановлений законом строк вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області, як спільного сумісного майна подружжя.

Державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_6, який помер 20.09.2014 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області, у звязку з тим що шлюб між нею та ОСОБА_6 було розірвано, а згідно пункту 1.1 глави 11 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину», про що було надано лист-розяснення 1243/02-14 від 16.06.2015 року. Для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Як зясувалося під час розгляду справи ОСОБА_6 за життя склав заповіт, згідно якого належне йому майно заповів відповідачу по справі ОСОБА_4, яка є онукою померлого та дочкою третьої особи ОСОБА_5 (сина померлого).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позові вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.20,98).

Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с.99).

Від третьої особи ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності проти задоволення позову не заперечує (а.с.100).

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 був зареєстрований шлюб, після чого ОСОБА_9 було присвоєно прізвище «Дорофєєва» (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що 13.03.2006 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 був укладений Договір купівлі-продажу житлового будинку № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за № 464, згідно з умовами якого вказаний житловий будинок перейшов у власність ОСОБА_6 (а.с.9,13-16). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_6 в КП «НМБТІ» 19.04.2006 року, номер запису: 223 в книзі: 38, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10440794 від 19.04.2006 року (а.с.10). Окрім того, право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_6 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.04.2006 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 44500135 від 25.09.2015 року (а.с.6,7).

29.12.2012 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с.12).

20.09.2014 року ОСОБА_6 помер (а.с.8).

Згідно довідки від 01.10.2014 року, виданою квартальним комітетом № 7 (а.с.61) ОСОБА_6 на день смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірний житловий будинок, на 1/2 частину якого претендує позивач, придбаний 13.03.2006 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми законодавства, що діяло на час придбання квартири.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він був придбаний у період шлюбу. А тому незалежно від того, що спірний житловий будинок був зареєстрований на імя ОСОБА_6, він належить позивачу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у рівних частках.

Щодо майна померлого 20.09.2014 року ОСОБА_6 Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 407/2014 (а.с.52-72), з якої вбачається наступне.

ОСОБА_6 за життя склав заповіт від 05.06.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстровано в реєстрі за № 337, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також майно та ті майнові права, які належатимуть йому на день смерті, він заповів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50,51,72).

17.03.2015 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 20.09.2014 року (а.с.53,54), в якій зазначила, що спадкоємцем, передбаченим ст.1261 ЦК України, є син померлого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. Спадкоємців, передбачених ст.1266 ЦК України, немає.

03.10.2014 року позивач звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя (а.с.60).

Однак, державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності після смерті колишнього чоловіка, ОСОБА_6, який помер 20.09.2014 року, на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області, у звязку з тим що шлюб між позивачем, ОСОБА_3, та ОСОБА_6 було розірвано, а згідно пункту 1.1 глави 11 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину», про що було надано лист-розяснення 1243/02-14 від 16.06.2015 року. Для вирішення цього питання їй було рекомендовано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с.5,69).

07.12.2015 року державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відповідачу ОСОБА_4 відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо житлового будинку з надвірними будівлями № 243 по вулиці Славянська в м. Нікополь Дніпропетровської області про причині того, що спадкоємиця не надала правовстановлюючий документ на зазначене майно та існує спір (а.с.71). Як вбачається з вказаної постанови, оригінал правовстановлюючого документу та будинкова книга знаходиться у ОСОБА_3, яка претендує отримати свідоцтво про право власності, як колишня дружина.

Зі спадкової справи та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 42878679 від 08.02.2016 року (а.с.49) вбачається, що після смерті ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Інших осіб, що мають право претендувати на спадщину судом не встановлено.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити та визнати за нею право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на: 1/2 частину житлового будинку літ. «А» загальною площею 50,2 кв.м., в тому числі житловою площею 28,3 кв.м., допоміжною площею 21,9 кв.м., з надвірними будівлями: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», підвал літ. «Д», спорудження І, 1-5, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вулиця Славянська, будинок № 243.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.60,68,69,70 СК України, ст.ст.368,370,392 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на: 1/2 частину житлового будинку літ. «А» загальною площею 50,2 кв.м., в тому числі житловою площею 28,3 кв.м., допоміжною площею 21,9 кв.м., з надвірними будівлями: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В», гараж літ. «Г», підвал літ. «Д», спорудження І, 1-5, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вулиця Славянська, будинок № 243.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_1