Провадження № 2/337/1694/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

з участю секретаря Шварцер Г.М.

адвоката ОСОБА_1

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Феросплавник-5», третя особа: Восьма Запорізька Державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування та розподіл спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСББ «Феросплавник-5» в якому вказують, що 20 грудня 2005 року помер ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на усе належне йому майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири №268 в будинку №22 по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі. За життя ОСОБА_5 заповіт не складав, спадкування здійснюється за законом. Спадкоємицями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є позивачі: дружина ОСОБА_3, донька - ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_6, та відповідач - ОСОБА_4. До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Постановою державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори від 13.07.2017р. у видачі свідоцтв про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру №268 в будинку №22 по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі.

Також зазначають, що квартира АДРЕСА_1 розташована в будинку обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Феросплавник-5», до реорганізації ЖБК №288 «Ферросплавник-5». Зазначена квартира була надана ОСОБА_5, як члену ЖБК, на підставі ордеру №368 серія А-1Х від 26.07.1984 р. Пай за квартиру був повністю сплачений 20.10.1992 року, що підтверджується довідкою ЖБК від 20.07.2016р., в звязку з чим він є власником вказаної квартири, але за життя право власності не оформив.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не бажає оформлювати спадкове майно, а вони не мають змоги розпорядитись своїм спадковим майном просять поділити спадкове майно, що відкрилось після смерті ОСОБА_5, який помер 20 грудня 2005 року, виділив та визнав за ОСОБА_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимог визнав повністю.

Представник відповідача ОСББ «Феросплавник-5» в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають повністю.

Третя особа: державний нотаріус Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просить розглядувати справу у його відсутність.

Суд, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_5, як члену ЖБК №288 «Ферросплавник-5», на підставі ордеру №368 серія А-1Х від 26.07.1984 р. була надана квартира АДРЕСА_1. Пай за квартиру був повністю сплачений 20.10.1992 року, що підтверджується довідкою ЖБК від 20.07.2016р. №49.

Згідно зі ст. 15 Закону УРСР від 7 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність» (набрав чинності з 15 квітня 1991 року, втратив чинність згідно із Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V з 20.06.07р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня1991 року положення статті 15 Закону УкраїнськоїРСР «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року.

Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ч.3 ст. 384 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року.

З урахуванням того, що пай за квартиру членом ЖБК ОСОБА_5 був виплачений повністю у 1992 році, він набув право власності на квартиру.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом видане 3-ою Запорізькою нотконторою 27.03.2001р. р№2-954 ОСОБА_5 належить квартира №268 в будинку №22 по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі.

20 грудня 2005 року ОСОБА_5 помер, про що 21 грудня 2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції складений відповідний актовий запис №11485, та підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №030300.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру №268 в будинку №22 по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі. При житті заповіт ОСОБА_5 не складав, що вбачається з матеріалів спадкової справи відкритою після смерті ОСОБА_5, а тому спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є його дружина ОСОБА_3, та його діти: ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_6, та ОСОБА_4. Інших спадкоємців не має.

Згідно матеріалів спадкової справи з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_4 на спадщину не претендує, проти оформлення спадщини іншими спадкоємцями не заперечує.

13.07.2017 року державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори постановою відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки не було надано правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру №268 в будинку №22 по бул. Гвардійському в м. Запоріжжі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до частини 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, яким до дня смерті були внесені повністю пайові внески за квартиру, вона включається до складу спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, вирішити питання про оформлення спадщини на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливо у зв'язку із тим, що за життя ОСОБА_5 не отримав правовстановлюючий документ на квартиру, яка є спадковим майном, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, стаття 1267 ЦК України вказує, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріально, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось з них.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Таким чином, правочин про поділ спадщини здійснюється за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину, і оформляється договором між ними, у якій зазначаються належні їм реальні частки у спадщині. Даний договір може стосуватися як поділу усього спадкового майна, так і виділу частки одного чи кількох спадкоємців. При недосягненні згоди поділ здійснюється у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців.

Поділ спадщини і виділ частки спадкоємця здійснюються на підставі положень ст. ст. 364 - 367 ЦК України, що регулюють процедуру поділу (виділу частки) майна, що є об'єктом права спільної часткової власності з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

Для того, щоб усунути режим спільної часткової власності і відокремити своє спадкове майно від чужого, спадкоємцям, які прийняли спадщину, надано право на поділ спадкового майна із виділом у натурі частки із майна, що знаходиться у спільній частковій власності. Внаслідок поділу ідеальні частки перетворюються у реальні, які складаються з визначеної сукупності прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд переконався, що визнання усіма відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб.

На підставі викладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалися позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачі будучі спадкоємцями першої черги за законом, реалізували своє право на прийняття спадщини за законом після свого померлого ОСОБА_5, шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк та не здійснювала відмову від прийняття спадщини, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, іншим шляхом оформити право власності неможливо.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 321, 392, 364-367, 1216, 1217, 1218, 1223, 1267-1270, 1278 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виділити та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_3 в прядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 20 грудня 2005 року

Виділити та визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в прядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 20 грудня 2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.М. Нещеретна