У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеник Д.Д.,

суддів: Гулько Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_3, третя особа - Соснівський відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 24 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір. У той же день на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

13 лютого 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило право вимоги за вказаними договорами ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору факторингу та договору відступлення права вимоги від 13 лютого 2012 року.

Позивач зазначав, що Соснівським відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - Соснівський ВДВС Черкаського МУЮ) на вказаний предмет іпотеки накладено арешти: 17 жовтня 2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 15 жовтня 2010 року та 5 жовтня 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 6 вересня 2010 року в межах процедури примусового виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 175 554 грн 31 коп.

Позивач зазначав, що має намір звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру для погашення кредитної заборгованості, однак органами державної виконавчої служби арештовано вказане нерухоме іпотечне майно в межах виконавчого провадження.

З урахуванням зазначеного, позивач зазначав, що має пріоритет обтяження і просив зняти арешти з квартири АДРЕСА_1, які накладені Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 15 жовтня 2009 року та постановою про відкриття виконавчого провадження від 5 жовтня 2010 року, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 серпня 2016 року, у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кей-Колект», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ТОВ «Кей-Колект» не зверталося з вимогою про здійснення виконавчого напису нотаріуса та не направляло повідомлення іпотекодавцю про перехід права власності та застосування застереження про добровільну передачу предмету іпотеки іпотекодержателю. Відтак, звернення до суду із позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту є передчасним, оскільки ТОВ «Кей-Колект» не використало всіх належних та передбачених законом способів позасудового врегулювання спору з боржником.

З такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 24 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір.

У той же день на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - накладено арешти: 17 жовтня 2009 року на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження від 15 жовтня 2010 року та 5 жовтня 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 6 вересня 2010 року в межах процедури примусового виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 175 554 грн 31 коп.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу, за яким до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором від 24 жовтня 2006 року, та договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним 24 жовтня 2006 року із ОСОБА_3

Отже, у силу ст. ст. 514, 1077-1084 ЦК України ТОВ «Кей-Колект» є новим кредитором ОСОБА_3

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

17 жовтня 2009 року на підставі постанови Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ від 15 жовтня 2009 року зареєстровано арешт квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

5 жовтня 2010 року на підставі постанови Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 6 вересня 2010 року в межах процедури примусового виконання заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості в сумі 175 554 грн 31 коп. зареєстровано арешт квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, 19 грудня 2012 року зареєстровано обтяження - заборона на вказане нерухоме майно, підстава виникнення обтяження - договір купівлі-продажу права вимоги за договором іпотеки від 13 лютого 2012 року.

Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ч. 7 ст. 7 вказаного Закону).

В силу положень ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, заставодержатель, яким у силу переходу прав вимоги є ТОВ «Кей-Колект», має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

Суди у порушення вимог ст. ст. 214 - 215, 315 ЦПК України на зазначені вимоги закону уваги не звернули та дали оцінку тому, чи позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна; не перевірили доводів позивача про те, що зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконувалися, унаслідок чого у нього виникла заборгованість, а наявність арешту предмета іпотеки порушує права ТОВ «Кей-Колект» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 серпня 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик