Ухвала

іменем україни

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ситнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина», ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором фінансової безпроцентної допомоги (позики), за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 жовтня 2012 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Букофрут» (далі - ТОВ «Букофрут»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» (далі - ТОВ «Дьолер Буковина»), було укладено договір фінансової безпроцентної допомоги № 4, відповідно до умов якого ним було надано ТОВ «Букофрут» кошти у сумі 200 тис. грн строком до 30 жовтня 2013 року.

Крім того, 5 листопада та 24 грудня 2012 року між ними було укладено ще два договори фінансової безпроцентної допомоги № № 10, 14, відповідно до яких ТОВ «Букофрут» було передано кошти у розмірі 355 тис. грн та 200 тис. грн. відповідно, строком на дванадцять календарних місяців кожен.

На забезпечення повернення кредиту між ним та ОСОБА_7 30 жовтня, 5 листопада, 24 грудня 2012 року було укладено договори поруки, за якими ОСОБА_7 зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання усіх зобов'язань ТОВ «Букофрут».

2 вересня 2013 року між ним та ТОВ «Букофрут» було укладено додаткові угоди до зазначених договорів позики, якими визначено умови відповідальності сторін за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання.

ТОВ «Букофрут» не виконало своїх договірних зобов'язань, у зв'язку з цим станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 1 757 172 грн 03 коп.

У зв'язку з цим ОСОБА_6 просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором позики від 30 жовтня 2012 року № 4 у розмірі 159 777 грн 04 коп.; за договором позики від 5 листопада 2012 року № 10 у розмірі 1 025 400 грн 48 коп. та 571 994 грн 51 коп. за договором позики від 24 грудня 2012 року № 14.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 вересня 2016 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Дьолер Буковина» на користь ОСОБА_6 за договором позики від 30 жовтня 2012 року № 4 суму боргу у розмірі 25 тис. грн, 3 % річних від простроченої заборгованості у сумі 1 563 грн 69 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 15 825 грн, штраф у розмірі 100 тис. грн, пеню у розмірі 17 388 грн 35 коп., що в загальній сумі становить 159 777 грн 04 коп.; за договором позики від 5 листопада 2012 року № 10 суму боргу у розмірі 355 тис. грн, 3 % річних від простроченої заборгованості у сумі 22 029 грн 45 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 224 715 грн, штраф у розмірі 177 500 грн, пеню у розмірі 246 156 грн 03 коп., що в загальній сумі становить 1 025 400 грн 48 коп.; за договором позики від 24 грудня 2012 року № 14 суму боргу у розмірі 200 тис. грн, 3 % річних від простроченої заборгованості у сумі 11 605 грн 47 коп., грошові кошти з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 125 200 грн, штраф у розмірі 100 тис. грн., пеню у розмірі 135 189 грн 04 коп., що в загальній сумі становить 571 994 грн 51 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_6 про стягнення штрафів: за договором позики від 30 жовтня 2012 року № 4 у розмірі 100 тис. грн; за договором позики від 5 листопада 2012 року № 10 у розмірі 177 500 грн; за договором позики від 24 грудня 2012 року № 14 у розмірі 100 тис. грн скасовано, та у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 вересня 2016 року в частині стягнення солідарно з ТОВ «Дьолер Буковина», ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованості за договорами позики від 30 жовтня 2012 року № 4, від 5 листопада 2012 року № 10, від 24 грудня 2012 року № 14 в частині визначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню за кожним договором, змінено. Визначено загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з ТОВ «Дьолер Буковина», ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 за договором позики від 30 жовтня 2012 року № 4 у розмірі 59 777 грн 04 коп.; за договором позики від 5 листопада 2012 року № 10 у розмірі 847 900 грн 48 коп.; за договором позики від 24 грудня 2012 року № 14 у розмірі 471 994 грн 51 коп. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення не відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 30 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Букофрут», правонаступником якого є ТОВ «Дьолер Буковина», було укладено договір фінансової безпроцентної допомоги № 4, відповідно до умов якого позивач (позикодавець) передав ТОВ «Букофрут» (позичальнику) кошти у сумі 200 тис. грн строком до 30 жовтня 2013 року (а. с. 6).

5 листопада 2012 року між цими ж сторонами було укладено договір про надання фінансової безпроцентної допомоги № 10, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику кошти у розмірі 355 тис. грн із кінцевим терміном повернення до 5 листопада 2013 року (а. с. 7).

24 грудня 2012 року між сторонами було укладено договір про надання фінансової безпроцентної допомоги № 14, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 200 тис. грн із кінцевим терміном повернення до 24 грудня 2013 року (а. с. 8).

2 вересня 2013 року між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 до вказаних договорів, якими встановлено відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у виді штрафу у розмірі 50 % від суми, вказаної у п. 2 договору, обов'язку сплатити пеню за весь час прострочення виконання зобов'язання, інфляційні та 3 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за договорами про надання фінансової безпроцентної допомоги між позивачем та відповідачем ОСОБА_7 30 жовтня, 5 листопада та 24 грудня 2012 року було укладено договори поруки, за умовами яких поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником умов вищезазначених договорів.

Установлено, що позичальник не виконав своїх договірних зобов'язань, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 1 757 172 грн 03 коп., яка складається із суми заборгованості за договорами, 3 % річних від прострочених сум заборгованості, інфляційних втрат, штрафу та пені. Указану суму заборгованості суд першої інстанції стягнув у повному обсязі. Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції в частині стягнення неустойки у вигляді штрафу у розмірі 377 500 грн, оскільки вважав, що стягнення цієї суми разом із пенею є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення.

Однак з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин у справі, належним чином не перевірили заперечень відповідача ТОВ «Дьолер Буковина» щодо пред'явленого до нього позову, не надали оцінки наявним у справі заявам про прощення боргу від 23 жовтня 2013 року (а. с. 104, 207, т. 1), не вирішили питання щодо допиту у справі в якості свідка ОСОБА_8 та не з'ясували, чи підписував він замість ОСОБА_6 заяву про прощення боргу. При цьому суди не надали оцінки висновку експертного почеркознавчого дослідження від 27 липня 2016 року № 6805/6806, проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса (а. с. 197-210, т. 1), не вирішили питання щодо призначення у справі повторної почеркознавчої експертизи для з'ясування питання, чи була заява про прощення боргу від 23 жовтня 2013 року від імені ОСОБА_6 підписана ОСОБА_8

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Дьолер Буковина» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 6 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 31 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.М. Ситнік Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: