АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.,

суддів Поливач Л.Д.,

ПоліщукН.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Теком» до ОСОБА_2; третя особа: Моторне транспортне страхове бюро України про стягнення шкоди в порядку суброгації, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ПрАТ СК «Теком» в особі представника звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останньої 14 052 грн. 60 коп. та судових витрат.

08 лютого 2017 року судом задоволено клопотання про залучення до справи в якості третьої особи МТСБУ (а.с.88-89).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року, позовні вимоги - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ СК «Теком» шкоду в порядку суброгації в сумі 14 052 грн. 60 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн., а всього стягнуто - 15 430 грн. 60 коп. (а.с.134-137).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову до ОСОБА_2 та задовольнити позов, стягнувши з МТСБУ 13 958 грн. 60 коп. і судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що вона заперечує проти позову, оскільки МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам; участь страховиків у МТСБУ є умовою для здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.39.1 ст.39 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, для задоволення вимог позивача, суду необхідно було залучити до участі у справі МТСБУ в якості відповідача.

Подана позовна заява суперечить меті здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - захисту майнових інтересів страхувальника.

_____________________________________________

Справа № 755/90/17

№ апеляційного провадження 22-ц/796/7614/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Отже, позовні вимоги про відшкодування нею, ОСОБА_2, в порядку суброгації завданої шкоди не мають законних підстав, оскільки з моменту ДТП і до позбавлення членства МТСБУ - СК «Скайд» пройшло 6 місяців, тобто на момент ДТП договір діяв і СК «Скайд» знаходився та знаходиться в селі Старі Петрівці по вул. Дніпровській, 4-А, оф.3, а суми у розмірі 50 000 грн. достатньо для покриття збитку. Крім того, ПАТ СК «Скайд» не знаходиться в процесі ліквідації, а тому несе відповідальність за діяльність, пов'язаною з його заснуванням та зобов'язанням. У такому разі, МТСБУ несе повну фінансову відповідальність за свого члена.

До суду апеляційної інстанції ні скаржник, ні інші особи (їх представники), які беруть участь у справі, не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, крім того, ПрАТ «СК «Теком» надіслало на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході судового розгляду, 17 грудня 2015 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «DAEWOO MATIZ», державний номерний знак НОМЕР_1, по б-ру Л. Українки, 2, в м. Києві, не вибрала безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, що рухався попереду (а.с.10).

За наслідками вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, отримав механічні пошкодження заднього лівого крила та задніх лівих дверей (а.с. 11; 12).

Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2016 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а.с. 8; 9)

Як вбачається з Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 008-03 Д/Т/АТ строком дії з 20 січня 2015 року по 19 січня 2016 року, ПрАТ СК «Теком» забезпечено цивільно-правову відповідальність наземного транспорту - «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» (а.с. 40-44).

На підставі Договору оренди транспортного засобу № 13/01/15 від 13 січня 2015 року та Додаткової угоди № 1 від 12 січня 2016 року, орендодавцем ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» передано орендатору ТОВ «УПЕК Трейдінг» в оренду транспортний засіб «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, строком до 13 січня 2017 року, та Наказом № 10/1 ТОВ «УПЕК Трейдінг» орендований транспортний засіб було закріплено з 13 січня 2015 року за водієм ОСОБА_6 (а.с. 45-47; 48)

21 грудня 2015 року ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» та ОСОБА_6 звернулись до ПрАТ СК «Теком» із заявою про настання страхового випадку, що відбувся 17 грудня 2015 року на бульварі Лесі Українки в місті Києві за участю автомобіля «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіля «DAEWOO MATIZ», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 11; 12).

25 січня 2016 року ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» звернувся до ПрАТ СК «Теком» із заявою про виплату на рахунок СТО ТОВ «АВТ Баварія» страхового відшкодування внаслідок страхового випадку, що відбувся 17 грудня 2015 року із забезпеченим транспортним засобом «BMW730», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 13)

Як вбачається з Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 064/16, складеного 26 січня 2016 року судовим експертом ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «BMW 730», державний номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 17 грудня 2015 року, становить 13 958,60 грн. (а.с. 23-39).

На підставі Страхового акту № 1111/Хф від 15 березня 2016 року, яким нараховано розмір страхового відшкодування без урахування зносу на день настання події, ПрАТ СК «Теком» прийнято рішення про виплату на користь ТОВ Лозівський ковальсько-механічний завод» страхового відшкодування в розмірі 14 052,60 грн. (а.с. 15).

На підставі вищезазначених документів, ПрАТ СК «Теком» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «АВТ Баварія» в сумі 14 052,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 906 від 23 березня 2016 року. (а.с. 16)

27 жовтня 2016 року ПрАТ СК «Теком» звернувся до ПАТ СК «Скайд», яким на момент досліджуваної ДТП було забезпечено транспортний засіб «DAEWOOMATIZ», державний номерний знак НОМЕР_1, а також 08 листопада 2016 року ПрАТ СК «Теком» звернувся до ОСОБА_2 із письмовою претензію про стягнення матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги у розмірі 14 052,60 грн. (а.с. 51-57).

Разом з тим, відповідачка відмовилась сплатити вищевказану суму в добровільному порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності позовних вимог про стягнення в порядку суброгації з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 14 052 грн. 60 коп., сплаченого останнім на користь потерпілого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась з вини відповідачки ОСОБА_2, отримавши таким чином право вимоги на відшкодування внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно вимог ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. (Постанова Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16)

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із статтею 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Провівши аналіз вищенаведених норм діючого законодавства України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому спірні правовідносини між сторонами у справі, яка переглядається, регулюють саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» (Постанова Верховного Суду України від 18 травня 2016 року, Справа № 6-2809цс15).

Згідно роз'яснень пункту 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Зправового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25 грудня 2013 рокуу справі № 6-112цс13 вбачається, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).

Такий випадок встановлено ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В ході розгляду справи встановлено, що ПАТ «СК «Скайд» 31 травня 2016 року позбавлена членства МТСБУ, втратила статус страховика, як фінансова установа, разом з тим, не визнана банкрутом та не ліквідована, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, наведене свідчить по те, що у МТСБУ немає підстав для здійснення регламентної виплати ПрАТ «СК «Теком» на підставі статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Тобто, питання щодо заміни відповідача у справі або залучення співвідповідача вирішується судом за клопотанням саме позивача,а не відповідача.

А отже, доводи скаржника про те, що для задоволення вимог позивача необхідно залучити до участі у справі МТСБУ в якості відповідача, оскільки саме МТСБУ є гарантом обов'язку захисту інтересів заподіювача шкоди, є безпідставними, а тому відхиляються колегією суддів.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

Н.В.Поліщук