АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г. Д.,

з участю прокурора Козлової Ю.Г., представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи Фуштея М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - Головне управління Державної фіскальної служби України в Чернівецькій області, про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою заступника прокурора Чернівецької області на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 червня 2017 року,

встановила:

У лютому 2017 року заступник прокурора Чернівецької області в інтересах держави в особі Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину.

Зазначав, що відповідач ОСОБА_3 як громадянин України з метою ухилення від сплати митних платежів, які підлягали сплаті у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України ним як резидентом України, за період з 28 вересня 2013 року по 12 травня 2014 pоку умисно, використовуючи паспорт громадянина Молдови, ввіз на митну територію України сім транспортних засобів в режимі тимчасового ввезення терміном на 1 рік, які у подальшому в установлений строк за межі України не вивіз.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України, у зв'язку із закінченням строку давності та провадження по справі закрито.

Посилаючись на вказані обставин, умисне ухилення відповідача від сплати митних платежів, які підлягали сплаті у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України для вільного використання, прокурор просив у рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином, стягнути з ОСОБА_3 859 528 грн 53 коп. - розміру обов'язкових несплачених платежів.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 червня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернівецької області просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Позовні вимоги прокурора обґрунтовуються наявністю ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 жовтня 2016 року, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, у зв'язку із закінченням строку давності та провадження.

Норма ч. 1 ст. 212 КК України передбачає відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов'язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, ухвала про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності не звільняє прокурора від обов'язку доказування завдання відповідачем шкоди певними діями.

Зазначена ухвала є лише одним з доказів, який має оцінюватися у сукупності з іншими доказами.

Тому доводи апелянта про те, що наявність такої ухвали підтверджує факт скоєння відповідачем умисних дій з ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, а відповідно доводить факт спричинення відповідачем майнової шкоди державі у розмірі несплачених обов'язкових платежів є необґрунтованими.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 одночасно є громадянином України, Республіки Молдова та Республіки Румунія.

У період з 28 вересня 2013 року по 12 травня 2014 року він як громадянин Республіки Молдова в режимі тимчасового ввезення терміном на 1 рік ввіз на митну територію України сім легкових автомобілів марки DAIMLER CHRYSLER MB211, р.н.НОМЕР_1; BMW Х5, р.н.НОМЕР_2; VOLKSWAGEN POLO, р.н. НОМЕР_3; FORD MAVERICK» р.н.НОМЕР_4; «OPEL OMEGA», р.н.НОМЕР_5; LAND ROVER, р.н.НОМЕР_6; MITSUBISHI PAJERO, р.н.НОМЕР_7, які у подальшому за твердження позивача не вивіз.

Під час ввезення відповідачем автомобілів уповноважені особи митниці не вбачали перешкод для цього, у подальшому вживали заходів з притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за перевищення встановленого відповідно до цього Митного кодексу України строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України (ст. 481 МК України) (а.с.122-146, 163-183).

У справі відсутні відомості про те, що відповідач ввіз автомобілі через митний кордон України з приховуванням від митного контролю (ст. 483 МК України).

Тому твердження прокурора про неправомірне ввезення автомобілів з метою ухилення від сплати обов'язкових платежів є недоведеним.

За подальше порушення відповідачем зобов'язання вивезти автомобілі після спливу річного строку відповідач може нести адміністративну відповідальність (ст. 481 МК України) чи іншу відповідальність.

Легальність ввезення відповідачем вказаних вище автомобілів унеможливлює стягнення з нього шкоди, яка нібито завдана ним скоєнням кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 212 КК України.

Отже, із заявлених прокурором підстав позов не може бути задоволений, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у позові є по суті правильним.

Апелянт посилається на норми ст. ст. 293, 296, 345, 351, 354 МК України як підставу для нарахування у зв'язку з незаконним ввезенням відповідачем транспортних засобів обов'язкових платежів та їх стягнення в рахунок відшкодування шкоди.

Проте встановлений указаними норма порядок та підстави нарахування платежів не дотримані.

Згідно зі ст. 296 МК України, на яку посилається прокурор, у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України або вивезення їх з цієї території суми належних до сплати митних платежів нараховуються за ставками, встановленими на день переміщення цих товарів через митний кордон України, а якщо такий день встановити неможливо, - на день виявлення факту такого ввезення (вивезення).

У разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Однак у справі, яка переглядається, не встановленого незаконного ввезення чи вивезення відповідачем транспортних засобів.

У справі також встановлено, що відповідачеві не надсилалося рішення-повідомлення про необхідність сплати обов'язкових платежів відповідно до правил ст. 58 ПК України й за відповідачем не обліковується борг зі сплати обов'язкових платежів (а.с. 64,87).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, є по суті правильним, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк