Номер провадження: 22-ц/785/6119/17
Номер справи місцевого суду: 522/1839/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

при секретарі Ярахмедові Є,О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Приморського районного суду м ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним правочину і визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

27.01.2017 року, ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення №3 по вул. Успенській (колишня вул. Чичерина) №109 в м. Одесі між нею та ОСОБА_3 і визнання за нею права власності на спірне нежиле приміщення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.01.2017 року відкрито провадження у справі.

10.03.2017 року позивачка уточнила позов і просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення №3 по вул. Успенській (колишня вул. Чичерина) №109 в м. Одесі між нею та ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на спірне нежиле приміщення, а також припинити реалізацію продажу арештованого спірного нерухомого майна й подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації продажу з електронних торгів нежилого приміщення танакладення арешту на спірне приміщення.

Позивачка і відповідачка не були присутні у судовому засіданні 21.03.2017 року в суді першої інстанції під час вирішення заяви про забезпечення позову, що підтверджується довідкою суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову й накладено арешт на нежиле приміщення №3 по вул. Успенській (колишня вул. Чичерина) №109 в м. Одесі та зупинено передачу на реалізацію спірного нерухомого майна.

В апеляційній скарзі представник публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі-Банк), який не є стороною у справі і який вважає, що ухвалою суду порушені його права як іпотекодержателя спірного нерухомого майна, просить ухвалу суду від 21.03.2017 року скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на незаконність ухвали суду та порушення прав Банка на спірне іпотечне майно.

Представник Банка у засіданні колегії суддів скаргу підтримала.

Позивачка і відповідачка не зявились у засідання колегії суддів.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали на підставі ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України.

За змістом ст. 312 ч.1 п.2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і приймає ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Позивачка заявила у суді вимоги про визнання дійсним правочину і визнання права власності на нерухоме майно, і, уточнивши позов, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення №3 по вул. Успенській (колишня вул. Чичерина) №109 в м. Одесі між нею та ОСОБА_3, визнати за нею право власності на спірне нежиле приміщення, а також припинити реалізацію продажу арештованого спірного нерухомого майна (а.3-8,23-27 виділених матеріалів).

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивачки про забезпечення позову виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір і є підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду у справі, заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами (а.31,32 виділених матеріалів).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Суд, задовольняючи заяву позивачки про забезпечення позову виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір і є підстави для забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду у справі, заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами (а.32,32 зворот виділених матеріалів).

З виділених матеріалів справи вбачається, що між позивачкою і відповідачкою 10.01.2016 року укладено у простій письмовій формі попередній договір про купівлю-продаж спірного нежилого приміщення, 10.01.2016 року відповідачка видала розписку про отримання від позивачки грошових коштів у розмірі 50 000 доларів США на виконання попереднього договору від 10.01.2016 року (а.16-18 виділених матеріалів).

Разом з тим, до апеляційної скарги Банка додані: договір кредиту №2007/13-2.06/697 від 15.11.2007 року між Банком і ОСОБА_4 за умовами якого позичальник отримав кредиту розмірі 280 000 доларів США на строк до жовтня 2032 року зі сплатою 13% річних за користування кредитним коштами (а.59-62 виділених матеріалів).

В день укладення кредитного договору, з майновим поручителем підлягав укладенню іпотечний договір про передачу в іпотеку квартири №3 загальною площею 130,1 м2 по вул. Успенській,109 (п.1.3.1 кредитного договору, а.59 виділених матеріалів).

За іпотечним договором від 15.11.2007 року, ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку квартиру №3 загальною площею 130,1 м2 по вул. Успенській,109, яка належала їй на праві власності на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2007 року (п.1.1. іпотечного договору, а.64-66 виділених матеріалів).

Іпотечний договір зазначає, що сторони погодились з тим, що одночасно з нотаріальним посвідченням цього договору нотаріус накладає, згідно з чинним законодавством, заборону відчуження предмета іпотеки і зазначене обтяження підлягає державній реєстрації (п.п. 1.11, 1.14 іпотечного договору).

Крім того, за умовами іпотечного договору, ОСОБА_3, зокрема зобовязалась : без письмової згоди іпотекодержателя, що оформлюється додатковою угодою до цього договору, не відчужувати предмет іпотеки, а такожє не передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; без письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати перебудови або перепланування предмета іпотеки. Іпотекодержатель у свою чергу має право вимагати від будь-яких третіх осіб припинення зазіхань на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязаня задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом зверення стягнення на предмет іпотеки(п.п. 2.1.4, п. 2.1.6, 2.4.1 іпотечного договору).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності за ОСОБА_3Є визнано право власності на нежиле приміщення (влаштування входу) за №3 в будинку №109 по вул. Успенській в ОСОБА_5 (а.67,68 виділених матеріалів).

Зі змісту заочного рішення суду від 30.03.2010 року не вбачається, що Банк, як іпотекодержатель спірного нерухомого майна надавав письмову згоду на здійснення у спірній квартирі ремонтно-будівельних робіт з елементами перепланування.

ОСОБА_3, достовірно знаючи про умови і зобовязання укладеного між нею та Банком іпотечного договору від 15.11.2007 року, без письмової згоди Банка, 10.01.2016 року уклала із ОСОБА_2 у простій письмовій формі попередній договір про купівлю-продаж спірного приміщення.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та зупинення передачі на реалізацію спірного нерухомого майна, яке з 15.11.2007 року перебуває під обтяженням /в іпотеці/ Банка, порушив права іпотекодержателя, який за Законом має першочергове право задовольнити свої вимоги стосовно майна, обтяженого іпотекою (ст. 3 Закону України Про іпотеку).

Оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову залишено поза увагою та обставина, що з 2007 року спірне нерухоме майно знаходиться в іпотеці Банка, і, у зв'зку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову у даній справі порушуються права іпотекодержателя - Банка, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із прийняттям нової ухвали з підстав, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2017 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_6 Сєвєрова