АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 648/167/17
Номер провадження 22-ц/791/1062/17 Головуючий в І інстанції Рибас А.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2В,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 13.04.2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року до суду із зазначеним позовом звернулося публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено договір №б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 21.10.2016 року має заборгованість у розмірі 181733,22 грн., з яких: 32245,85 грн. заборгованість за кредитом; 137873,84 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2483,38 грн. заборгованість по пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 8630,15 грн. штраф (процентна частина). У звязку з чим банк просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.11.2012 року в розмірі 181733,22 грн. та судові витрати у розмірі 2726 грн.

15.03.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист порушеного права споживача та визнання кредитного договору б/н від 23.11.2012 року недійсним, мотивуючи його тим, що на підтвердження своїх вимог банком не надано допустимих доказів належного виконання своїх обовязків, відкриття карткового рахунку та одержання картки позичальником, обізнаності позичальника щодо умов отримання кредитних коштів, розміру кредитного ліміту, строку кредитування, встановлених відсотків за користування кредитом, а також доказів того, що відповідач підписуючи анкету заяву розумів саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, та що ці умови не змінювалися. Крім того, посилаючись на п.п.5 та 10 ч.3 ст. 18, ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» вважає умови кредитного договору несправедливими, оскільки вони містять вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості) у разі невиконання ним зобовязань за договором, та встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладання договору, а також діяльність банку такою, що вводить в оману, оскільки під час пропонування продукції споживачу не було надано або надано у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору, та просив визнати кредитний договір б/н від 23.11.2012 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 недійсним. В подальшому позивач за зустрічним позовом доповнив підстави позову, що банком не дотримані вимоги ст.ст.1, 5.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.04.2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним кредитний договір №б/н від 23.11.2012 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5

Не погодившись з таким рішення суду ПАТ КБ «Приватбанк» подана апеляційна скарга, в якій зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором перед відповідачем виконав, а саме, надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. У свою чергу, відповідач умови договору щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконує, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів по картковому рахунку за вказаним договором. Відповідач активно користувався кредитною карткою протягом 2012-2015 років та частково здійснював погашення кредитної заборгованості. Зазначені обставини є важливими для встановлення факту отримання кредитних коштів та прийняття умов договору до виконання. Однак, судом всупереч вимогам ст.57-60,64 ЦПК України, зазначені докази не були прийняті судом як належні. Також відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. Висновки суду, що банк застосовує нечесну підприємницьку практику, а умови договору несправедливі є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Окрім того, позичальник протягом тривалого часу належним чином виконував зобовязання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами. На підставі чого, банк просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити. Стягнути з відповідача судові витрати.

Представниця ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_6, у судовому засіданні, на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_7, у судовому засіданні, проти задоволення скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 до не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належних та допустимих доказів щодо обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, а задовольняючи зустрічний позов суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не був обізнаний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку до укладення кредитної угоди, кредитний договір укладений з використанням нечесної підприємницької практики, а тому є недійсним. Однак, з такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки суд першої інстанції дійшов до них без належного та повного з'ясування обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи а також через порушення ним норм матеріального та процесуального права, , що має наслідком скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового апеляційним судом з підстав, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

З наданих представником ПАТ КБ «Приватбанк» матеріалів вбачається, що вперше кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 був підписаний 08.08.2007 року і за ним видавались кредитні картки :

- № 320906 08.08.2007 року зі строком дії до 08/11,

- № 159123 30.11.2009 року зі строком дії до 08/15,

- № 788152 11.08.2010 року зі строком дії до 06/14,

- № 143280 23.11.2012 року зі строком дії до 07/16 та

- № 232288 13.11.2013 зі строком дії до 05/17(а.с.149).

23.11.2012 року у звязку із зміною статусу платіжної картки з «Універсальної» на картку «Універсальна Gold» ОСОБА_5 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до умов якого отримав платіжну картку «Універсальна Gold» та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 17 000 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 28.11.2012 року розмір кредитного ліміту збільшено до 18 000 грн. (а.с.20). Підписання ОСОБА_5 23.11.2012 року анкети-заяви щодо видачі йому платіжної картки «Універсальна Gold», апеляційний суд розцінює як фактичну зміну умов, раніше укладеного між сторонами договору за згодою сторін, що не суперечить положенням ч.1 ст.651 ЦК України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 визнав, що поставив свій підпис під згодою з тим, що він до підписання договору ознайомився з його змістом і був згоден з його умовами. У підписаній ОСОБА_5 анкеті-заяві від 23.11.2012 року зазначено, що він згоден з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши цю заяву, позичальник ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку , які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Окрім того зобовязався регулярно знайомитись із змінами до Умов та правил надання банківських послуг, які розташовані на сайті банку www.privatbank.ua (а.с.21-22,171-172).

Встановивши факт ознайомлення відповідача-позивача зі змістом договору суд першої інстанції дійшов висновку про те, що надані суду Умови та правила надання банківських послуг не можуть бути належним та допустимим доказом укладення договору між сторонами, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг, надані банком не містять підпису ОСОБА_5 Однак, сама по собі заява-анкета містить всі дані, які дозволяють зробити висновок про те, що на час її підписання ОСОБА_5 була надана вся необхідна інформація, у тому числі, і у письмовому вигляді щодо змісту і умов договору, який укладався між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», яка дозволяла зробити усвідомлений вибір. Необхідність підписувати окрім цієї заяви, окремо Памятку клієнта, Умови та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи банку ні зазначеною заявою на законом не передбачена. Окрім того, факт усвідомлення змісту договору та згоди з його умовами також, побічно, підтверджується і тим, що відповідач тривалий час активно користувався платіжною карткою банку : здійснював безготівкові платежі, знімав готівку, повертав позичені кошти, про що свідчать виписки з банківського рахунку, надані представником ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.189-200). При цьому ОСОБА_5 претензій з приводу умов договору банку не заявляв, права свої не вважав порушеними.

Посилання суду першої інстанції на правову у позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 11.03.2015 року у справі 6-16цс15 стосовно правової ситуації у справі, що переглядається апеляційним судом, колегія суддів вважає недоречним, оскільки вищезазначена правова позиція була висловлена з приводу встановлення у договорі та застосування строку позовної давності, зокрема ч.1 ст.259 ЦК України. У справі ж, що переглядається апеляційним судом йдеться про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також про визнання цього договору недійсним. Тобто ч.1 ст.259 ЦК у даній справі не застосовується.

Відповідно до п.п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи не відповідність висновків обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або його зміни.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції обставини справи встановлені неповно, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» № СП-2010-256 від 06.03.2019 року, які є невідємною частиною, укладеного між сторонами договору видно, що у них містяться умови отримання кредиту, порядок зміни процентної ставки ( а.с.14-24). У наданій банком виписці з тарифів, які також є невідємною частиною договору визначений розмір відсотків, порядок їх нарахування, порядок та розміри нарахування пені (а.с.25). Розмір кредитного ліміту встановлений у заяві-анкеті і він станом на дату її підписання становив 17 000 грн. (а.с.21). Вид картки також визначений у заяві-анкеті. Факт встановлення кредитного ліміту та його зміну до 18 000 грн. підтверджено довідкою банку (а.с.10,150). Порядок зміни кредитного ліміту та відсотків за кредитом врегульовано в Умовах та правилах надання банківських послуг (п.1.1.3.2.3). Факт здійснення банком зміни нарахування відсотків підтверджується наданими ПАТ КБ «Приватбанк» документами (а.с.151-160). Факт повідомлення ОСОБА_5 про зміну розміру відсотків також підтверджено наданими доказами (а.с.169,170). Номер карткового рахунку, номери виданих платіжних карт, дата їх видачі та термін дії також підтверджені банком (а.с.10,149,150). Також банком надані виписки за рахунками, в яких відображений рух коштів на карткових рахунках з них вбачаються як розміри наданих банком ОСОБА_5 коштів так і порядок їх використання відповідачем-позивачем (а.с.126-148).

З огляду на наведене колегія суддів вважає помилковими висновки суду щодо не підтвердження банком своїх позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Так, апеляційним судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.10.2016 року мається заборгованість 181733,22 грн., яка складається з наступного: 32245,85 грн. заборгованість за кредитом; 137873,84 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2483,38 грн. заборгованість зі сплати пені та комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина); 8630,15 грн. штраф (процентна частина). Наведені факти окрім інших доказів підтверджуються наданим банком розрахунком (а.с.8-9), який ОСОБА_5 не спростований.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

ОСОБА_5 при підписанні ним заяви про отримання кредиту погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що складає між ними та банком договір, отримав кошти на картку та деякий час користувався ними, однак не виконував своїх зобовязань за кредитним договором, а тому має заборгованість у сумі 181733,22 грн., яка підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Помилковим також є висновок суду першої інстанції про недійсність укладеного між сторонами кредитного договору.

Визнаючи оспорюваний договір недійсним, суд першої інстанції, як на підставу для задоволення позову посилався на п.п.5,10,11 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, як вбачається із зустрічної позовної заяви (а.с.55-56) та доповнень до неї (а.с.64) ОСОБА_5 не посилався як на підставу недійсності оспорюваного ним договору на п.11 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Задовольнивши позов, у тому силі і з наведених підстав, суд першої інстанції вийшов за межі предявлених позовних вимог, що не допускається.

Крім того, відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Проте, умови договору, укладеного між сторонами не містять умов встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації. Договором визначені лише загальні підстави та умови нарахування штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань. Конкретна сума нарахованих штрафних санкцій визначається у кожному випадку окремо і її розмір залежить від поведінки сторін у зобовязанні. Тому суд першої інстанції, виходячи із суми, нарахованої банком у даній справі дійшов помилкового висновку про встановлення непропорційно великої суми компенсації саме у договорі хоча, як уже зазначалось вище таких умов, укладений між сторонами договір не містить.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 не мав на час укладення оспорюваного договору чіткої і зрозумілої інформації, для здійснення свідомого вибору та вільного волевиявлення щодо укладення правочину, і це ввело споживача в оману та є ознакою нечесної підприємницької практики є також помилковим, оскільки як відзначалось вище ОСОБА_5 користувався платіжною карткою ПАТ «КБ «Приватбанк» безперервно з серпня 2007 року. На час підписання оспорюваної угоди 23.11.2012 року він мав всю необхідну інформацію, що підтверджується текстом заяви-анкети. Також ОСОБА_5 підписавши заяву-анкету свідомо взяв на себе зобовязання регулярно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на сайті банку. Крім того, матеріали справи містять докази інформування позивача за зустрічним позовом про зміни у наданні банком послуг. Після здійснених банком змін ОСОБА_5 продовжував користування платіжною картою банку, що свідчить про його згоду із зміненими умовами. Отже у суду не було підстав для застосування положень п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вражає, що первинний позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 слід відмовити за необгрунтовністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 13.04.2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 181733,22 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 32245,85 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 137873,84 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2483,38 грн.; штрафу (фіксована частина) 500, 00 грн.; штрафу (процентна складова) 8630,15 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 5724,60 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3