УхвалА

іменем україни

2 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївської області про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа - ОСОБА_5, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище скаргою, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року зобов'язано ОСОБА_5 не чинити йому перешкоди у підключенні системи водопостачання та водовідведення до належних йому житлових квартир за № 3 та № 4 на підставі відповідних технічних умов без надання погодження у підвальному приміщенні під літ. «Впд» у будинку АДРЕСА_2 На виконання вказаного рішення апеляційного суду 9 листопада 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження.

Під час здійснення дій щодо виконання зазначеного виконавчого документа державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва головного територіального управління юстиції у Миколаївської області (далі - Заводський ВДВС м. Миколаєва) 15 та 19 квітня 2016 року складено акти, на підставі яких 13 травня 2016 року винесено постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення суду.

Вважав, що зазначена постанова державного виконавця є неправомірною, оскільки рішення суду фактично не виконано. Доступ до підвальних приміщень йому було надано на нетривалий час та лише у присутності державного виконавця. Вчинити всі необхідні дії по підключенню системи водопостачання та водовідведення йому не вдалося. Відповідно до робочого проекту мережі водопроводу та каналізації до квартири АДРЕСА_1 були складені технічні умови, на підставі яких, відповідно до виконавчого листа, можливе підключення до водовідведення та каналізації. Зазначав, що виконання даних робіт було узгоджено з комунальним підприємством «Миколаївводоканал» 12 травня 2016 року, а отримав він його 13 травня 2016 року, тобто в день, коли виконавче провадження було закінчене.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця від 13 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м. Миколаєва 9 листопада 2015 року, повернути до Заводського ВДВС м. Миколаєва для продовження виконання рішення суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року, з урахуванням ухвали від 24 травня 2017 року про виправлення описки, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано неправомірною та зобов'язано державного виконавця скасувати постанову від 13 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 9 листопада 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, усунення перешкод у користуванні мережами водопостачання та водовідведення, відшкодування моральної шкоди. У решті вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року в частині зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження змінено. Скасовано постанову державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаєва від 13 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого 9 листопада 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва. В іншій частині ухвалу районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, задовольняючи скаргу ОСОБА_4 (апеляційний суд змінив рішення районного суду в частині зобов'язання державного виконавця скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження), вірно застосувавши положення ст. ст. 383, 387 ЦПК України, ст. ст. 49, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що фактичного виконання у повному обсязі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року згідно з виконавчим документом не відбулося, оскільки доступ до підключення систем водопостачання та водовідведення ОСОБА_4 було надано, проте після їх підключення у належній йому квартирі водопостачання відсутнє, що не може вважатися належним виконанням рішення суду, яке ухвалене з метою забезпечення скаржника водою та системою водовідведення. Отже, постанова державного виконавця від 13 травня 2016 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчим документом, виданим 9 листопада 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва, винесена передчасно та є неправомірною.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик