Справа № 361/6160/14-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/2580/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 29.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Березовенко Р.В., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки майна в натурі.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю та виділити в натурі 1/2 частину житлового будинку № 4 по вул. Партизанській у с. Рожни, Броварського району, Київської області, а саме: виділити з житлового будинку літера А житлове приміщення №2 площею 14,2 м.кв., приміщення №3 (кухня) площею 7,7 м.кв., всього по будинку 21,9 кв.м., вартістю 66010 грн., а також навіс Е вартістю 8030 грн. та колонку К вартістю 14718 грн., у вигляді окремої квартири вартістю 88758 грн., що становить 36/100 часток від цілого домоволодіння.

Позовні вимоги мотивувала тим, що їй та її сестрі ОСОБА_4 на праві власності в порядку спадкування після ОСОБА_5, належить по 1/2 частині вказаного житлового будинку.

На даний час 1/2 частина будинку перейшла до відповідачки в порядку спадкування після ОСОБА_6, який в свою чергу успадкував дану частку у майні після смерті ОСОБА_4

Відповідачка користується всім будинком, без її на те згоди, не впускає її на подвір'я, навіть у присутності дільничного інспектора, тим самим порушує її право на користування і розпорядження на власний розсуд належною їй часткою, чинить перешкоди у користуванні даним будинком як власністю, в звязку з чим вона звернулась до суду з даним позовом, який просила задовольнити.

Справа слухалась судами неодноразово.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2015 року в частині вирішення позовних вимог про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності скасовано. В іншій частині судові рішення залишені без змін.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення її позовних вимог. Зазначила, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 20 травня 1976 року, заяви про прийняття спадщини, свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6 прийняв спадщину після дружини ОСОБА_4, якому було видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після померлої дружини ОСОБА_4, однак є спадкоємцем всього майна спадкодавця з часу відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер 13 квітня 2013 року.

Свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження, заявою про прийняття спадщини від 23 січня 2014 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 січня 2014 року встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6 та після його смерті, як спадкоємець першої черги - донька, прийняла спадщину.

Їй було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, та на грошові кошти на рахунках у банку.

Свідоцтва про право на спадщину за законом вказаним спадкоємцям на спадкове майно частину спірного будинку не видавалось.

У матеріалах справи відсутні будь - які відомості щодо отримання будь - ким іншим, свідоцтва про право на спадщину на дане майно - частину спірного будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, с. Рожни, вул. Партизанська, 4, яка за життя належало ОСОБА_4

Виходячи з того, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що у разі прийняття спадщини спадкоємцем, він приймає спадщину в обсязі всього спадкового майна, враховуючи те, що інших спадкоємців у особи, за якою зареєстровано право власності на частину будинку, немає, то слід вважати, що відповідачка, як єдина спадкоємиця майна, що залишилось від ОСОБА_6С, в тому числі і майна, яке залишилось йому після смерті його дружини ОСОБА_4, є належним відповідачем у даній справі.

З технічного паспорту від 15 вересня 2014 року встановлено, що житловий будинок № 4 по вул. Партизанській в с. Рожни, Броварського району, Київської області складається з житлової кімнати площею 15,1 кв.м., житлової кімнати - площею 14,2 кв.м., кухні - площею 7,7 кв.м., кухні - площею 9,4 кв.м., кладової - площею 3,2 кв.м., загальна площа становить 49,6 кв.м., житлова площа складає 29,3 кв.м.

У висновку експерта № 17440/14-43/6880/6881/15-43 від 26 травня 2015 року зазначено: «згідно вимог пунктів 2.22, 2.23, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» розділ житлового будинку (літера А) та господарських будівель і споруд по вул. Партизанській, 4 в с. Рожни, Броварського району, Київської області загальною площею 37, 0 кв.м., з виділом позивачу 1/2 частки домоволодіння неможливий через недостатню загальну площу в будинку.

Технічно виділ 1/2 частки вказаного житлового будинку можливий при умові відступу від ідеальних часток співвласників та з урахуванням проведення ремонтних робіт з посилення конструкцій та/або добудовою з метою приведення частин будинку одночасно з розподілом у відповідність будівельним нормам».

Зокрема, з технічної точки зору виділ позивачу 1/2 частки спірного будинку можливий при умові відступу від ідеальних часток співвласників та з урахуванням необхідності проведення певних ремонтних робіт, за таким варіантом: одному співвласнику виділяється частина будинку загальною площею 21,9 кв.м., що складається з житлової кімнати №2 площею 14,2 кв.м., кухні №3 площею 7,7 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами - навісом Е, колонкою К, що становить 36/100 часток від цілого, вартістю 88 758грн.; другому співвласнику виділяється частина будинку, що складається з житлової кімнати №1 площею 15,1 кв.м., кухні №1, кладової №11, з надвірними будівлями та спорудами - сараями Б, б, б-1, В, в1, погребу в1, вбиральнею Д, що становить 64/100 часток, вартістю 156 822 грн.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

У частині 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Так як учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспівмірною шкодою господарському призначенню слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, і при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Згідно роз'яснень, наданих судам у пп. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

При поділі житлового будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Відповідно до вимог ст. 152 ЖК України обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчогокомітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Вирішуючи такі спори, суд з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін на судовий захист повинен відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, зокрема, висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, а у необхідних випадках: висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання і перепланування жилого будинку; дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17440/14-43/6880/6881/15-43 від 26 травня 2015 року запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку та передбачено проведення його переобладнань: закласти дверний проріз між приміщеннями, влаштувати вхідні двері в частину будинку, що виділяється позивачу.

На виконання вимог ст. 152 ЖК України стороною позивача до суду надано рішення виконавчого комітету Рожнівської сільської Броварського району Київської області від 30 червня 2016 року, яким надано дозвіл на проведення робіт по переобладнанню та переплануванню житлового будинку по вул. Партизанська, 4, в с. Рожни, Броварського району, Київської області.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2016 року зазначено: задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про виділ їй житлового приміщення №2, площею 14, 2 кв.м., приміщення №3 площею 7, 7 кв. м., а також навісу позначеного літ. «Е» та колонку «К», площею 10, 3 кв.м., в будинку №4 по вул. Партизанській в с. Рожни, Броварського району, Київської області, суд на порушення вимог процесуального закону не встановив чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, які фактично залишились в користуванні відповідачки.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом першої інстанції на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, розяснено можливість сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В матеріалах цивільної справи відсутні відповідні технічні висновки про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, висновок про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, правилам пожежної безпеки та інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-водо та енергопостачання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Так як Броварський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір повно та всебічно досліди і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: