Справа № 559/1750/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ходак С.К.,

при секретарі Свирида М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смизької селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09 серпня 2009 року помер - ОСОБА_2, який на день смерті був постійним мешканцем с. Берег Дубенського району Рівненської області.

При житті спадкодавець ОСОБА_2 09 квітня 2009 року в Берегівськвій сільській раді Дубенського району Рівненської області за реєстраційним № 11 склав на нього, позивача по справі, заповіт на земельну ділянку згідно державного акта серії ЯЕ № 220509 виданого Дубенською районною державною адміністрацією 09 квітня 2009 року.

Згідно ст. 1268 ЦК України в спадщину вступив своєчасно шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_2, що стверджується довідкою виданою Смизькою селищно радою Дубенського району Рівненської області від 18.07.2017 року за № 1047.

До спадкового майна увійшли земельні ділянки загальною площею З, 03 га згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЕ № 220509 реєстраційний № 69 від 09.04.2009 року, який виданий ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області.

При зверненні в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом на підставі ст. 1270 ЦК України, було відмовлено з причин того, що в паспорті громадянина України відсутня відмітка про його реєстрацію на день смерті спадкодавця в будинку в якому був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 і було запропоновано звернутись до суду про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 рою № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі у оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття.

Окрім того, позбавлений можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки ( державного акта ) по їх втраті.

В зв'язку з втратою державного акта на земельну ділянку помістив оголошення в місцевій газеті про його втрату і недійсність.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яке померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи.

Враховуючи, що до нього як спадкоємця за заповітом перейшло право на земельні ділянки, та яке не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов пре визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Згідно поданої позовної заяви, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність.

Від представника відповідача надійшла заява, згідно якої позовні вимоги визнав, просить справу розглядати у його відсутність.

В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2009 року помер - ОСОБА_2 (а.с.5). При житті спадкодавець ОСОБА_2 09 квітня 2009 року в Берегівськвій сільській раді Дубенського району Рівненської області за реєстраційним № 11 склав на ОСОБА_1 заповіт на земельну ділянку згідно державного акта серії ЯЕ № 220509 виданого Дубенською районною державною адміністрацією 09 квітня 2009 року (а.с.8, 10, 11). ОСОБА_1 в спадщину вступив своєчасно, шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем та прийняття спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_2, що стверджується довідкою виданою Смизькою селищною радою Дубенського району Рівненської області від 18.07.2017 року за № 1047 (а.с.9). При зверненні позивача в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за заповітом на підставі ст. 1270 ЦК України, нотаріусом було відмовлено з причин того, що в паспорті громадянина України позивача відсутня відмітка про його реєстрацію на день смерті спадкодавця в будинку в якому був зареєстрований останній, по вул. Колгоспна, в будинку № 32 с. Берег Дубенського району Рівненської області та у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.13).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 рою № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі у оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов пре визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.392, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Смизької селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим 09 серпня 2009 року, на час відкриття спадщини по вул.Колгоспна, 32 в с.Берег Дубенського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельні ділянки загальною площею 3,03 га, згідно державного акту на земельну ділянку серії ЯЕ №220509 реєстраційний №69 від 09.04.2009 року, який виданий ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Берегівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 09 серпня 2009 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: