Справа № 343/605/17
Провадження № 22-ц/779/1162/2017
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Горейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення оплати за виконану роботу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 07 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

04.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09.10.2016 року він по усній домовленості з відповідачем передав останньому на ремонт свій автомобіль «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідач взяв на себе зобов'язання відремонтувати належний йому транспортний засіб, а саме: провести зварювальні, рихтувальні та фарбувальні роботи в строк два місяці з часу передачі автомобіля. Він в свою чергу зобов'язався провести оплату виконаних робіт в сумі 500 доларів США, що станом на 03.04.2017 року еквівалентно 13 510,50 грн. Для виконання вказаних робіт він придбав кузовні деталі, які необхідно було замінити і передав їх відповідачу, а також в якості авансу передав йому 250 доларів США, що еквівалентно 6755,25 грн. Однак, незважаючи на те, що з моменту передачі транспортного засобу пройшло вже шість місяців, відповідач виконав лише 50% ремонту, тобто провів тільки зварювальні роботи. Він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням виконати роботи в повному обсязі, останній обіцяв все виконати, проте так нічого і не зробив. 22.03.2017 року він звернувся до відповідача з проханням повернути належний йому автомобіль, однак відповідач повідомив, що потрібно оплатити повну вартість виконаних робіт та відмовився повертати транспортний засіб. З цього приводу він звернувся до дільничного інспектора ОСОБА_6., яким було викликано наряд поліції. Працівники поліції прибули на місце події, проте повідомили, що нічого зробити не можуть, оскільки в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини і порекомендували йому звернутися в суд. В зв'язку з тим, що ОСОБА_3 відмовляється добровільно повернути належний йому автомобіль, позивач просив позов задовольнити та витребувати вказаний автомобіль у відповідача.

11.05.2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення оплати за виконану роботу, в обґрунтування якого зазначив, що між ним та ОСОБА_1 дійсно була домовленість про ремонт його автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1. За виконані роботи замовник зобов'язався оплатити йому 500 доларів США, що станом на 08.05.2017 року еквівалентно 13 255,00 грн. Також ОСОБА_1 зобов'язувався придбати всі кузовні деталі, які необхідно було замінити. По мірі придбання і передачі йому деталей для заміни він здійснював зварювальні роботи та роботи по заміні необхідних деталей. Таким чином він виконав всі роботи, про які вони домовлялися. Претензій до виконаних ним робіт ОСОБА_1 не мав, проте їх вартість не оплатив. Що стосується фарбувальних робіт, то між ним та відповідачем була домовленість про окрему оплату за ці роботи. Крім того, відповідач зобов'язувався придбати та передати йому необхідні для проведення цих робіт лакофарбові матеріали, які до цього часу не передав. Він повідомляв відповідача про необхідність виконання своїх зобов'язань щодо оплати за виконані роботи, однак останній в добровільному порядку оплату не проводить, що стало підставою для звернення в суд з даним позовом. У зв'язку з наведеним просив стягнути з ОСОБА_1 13 255,00 грн., що станом на 08.05.2017 року еквівалентно 500 доларам США, заборгованості з оплати за виконані роботи по ремонту належного ОСОБА_1 автомобіля.

Рішенням Долинського районного суду від 07 червня 2017 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_3 належний ОСОБА_1 автомобіль «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2001 року випуску, кузов НОМЕР_2, та передано його власнику ОСОБА_1; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 945,74 грн. сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13 255,00 грн. заборгованості по оплаті за виконані роботи по ремонту автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, та 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що спірними є встановлені судом першої інстанції обставини щодо об'єму виконаних робіт по ремонту його автомобіля, ціни та строку виконання таких робіт. Так, суд дійшов висновку, що рихтувальні та фарбувальні роботи не входили в суму 500 доларів США, а його твердження щодо передачі ним ОСОБА_3 авансу в розмірі 250 доларів США є голослівними. При цьому суд не вказав, з яких міркувань він виходив та якими доказами це підтверджено.

В судовому засіданні він та ОСОБА_3 надавали пояснення, проте суд взяв до уваги лише пояснення ОСОБА_3, при тому, що жодних доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень останній не надав.

На думку апелянта, суд помилково застосував до даних спірних правовідносин норму ст. 837 ЦК України, вказавши, що між сторонами був укладений договір підряду. Такого висновку суд дійшов без аналізу статей 626 ч. 1, 632 ч. 1, 638, 843 ч. 1, 844 ч. 1, 206 ч. 1, 208 ч. 1 п. 3 ЦК України. Суд не врахував, що сума укладеного між ним та ОСОБА_3 договору перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому такий договір повинен був бути укладеним у письмовій формі. Крім того, згідно наданих ним в судовому засіданні пояснень у ціну договору - 500 доларів США входили рихтувальні та фарбувальні роботи, а згідно пояснень ОСОБА_3 ціну договору неможливо було визначити, оскільки було виконано ряд робіт, які неможливо було визначити при огляді автомобіля (скриті роботи), а тому суму 500 доларів США він сказав приблизно та в судовому засіданні визнав, що про скриті роботи він ОСОБА_1 не повідомляв.

Також апелянт вказує, що при визначенні обсягу та вартості виконаних ОСОБА_3 робіт, суд посилається на письмовий перелік робіт, наданий ОСОБА_3, та не заперечення цього факту ОСОБА_1 Разом з тим, в судовому засіданні він вказав, що йому невідомо про виконання цих робіт, оскільки автомобіль знаходиться у ОСОБА_3 і оглянути його він не дозволяє та не повертає. ОСОБА_3 зазначив перелік робіт, однак не вказав які ціни за які роботи, а тому не зрозуміло яким чином суд визначив суму 500 доларів США, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 Також судом не враховано переданий ним ОСОБА_3 аванс в розмірі 250 доларів США.

Крім того, апелянт зауважує, що в момент передачі ним автомобіля ОСОБА_3, останній не попередив його, що не є суб'єктом підприємницької діяльності та не має права на виконання таких робіт. Наведені обставини також залишилися поза увагою суду.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.10.2016 року між сторонами в усній формі був укладений договір підряду, згідно якого позивач-відповідач ОСОБА_1 передав відповідачу-позивачу ОСОБА_3 свій автомобіль «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, для проведення ремонтних робіт за кошти в сумі еквівалентній 500 доларам США.

Однак, в подальшому між сторонами виникли розбіжності з приводу обсягу виконаних робіт, оскільки ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання за вказану суму провести зварювальні, рихтувальні й фарбувальні роботи та закупити лакофарбові матеріали, а останній наполягає, що за цю суму вони погодили тільки виконання зварювальних робіт та заміну кузовних деталей.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 відмовився повернути автомобіль його власнику ОСОБА_1, мотивуючи відмову тим, що останній не оплатив обумовлену договором вартість виконаних робіт по ремонту вказаного автомобіля.

Факт належності ОСОБА_1 автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2001 року випуску, кузов НОМЕР_2, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а. с. 3).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-позивач ОСОБА_3 утримує вищевказаний автомобіль без відповідної правової підстави, чого він сам не заперечив в судовому засіданні, а тому даний автомобіль слід витребувати у ОСОБА_3 і передати його власнику ОСОБА_1

Рішення суду в наведеній частині сторонами не оскаржується, а тому в силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач-позивач ОСОБА_3 повністю виконав роботи по ремонту автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, згідно договору підряду від 09.10.2016 року, претензій до якості виконання цих робіт у замовника немає, а позивач-відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо оплати вартості цих робіт не виконав, тому зустрічний позов підлягає до задоволення і з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 13 255,00 грн. заборгованості по оплаті виконаних робіт, що станом на 08.05.2017 року згідно встановленого Національним банком України курсу валют еквівалентно 500 доларам США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Сторони по даній справі визнали, що 09.10.2016 року між ними був укладений договір на проведення ремонтних робіт автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, за кошти в сумі еквівалентній 500 доларам США.

Судом встановлено, що на виконання укладеного сторонами 09.10.2016 року договору підряду ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 автомобіль «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, а останній виконав певний обсяг робіт по ремонту належного ОСОБА_1, а саме: провів демонтаж/монтаж: сидінь, внутрішнього покриття підлоги, дверних оббивок, оббивок порогів, стояків; задньої підвіски ходової частини із відновленням та частковою заміною різьбових з'єднань; баку паливного із відновленням та частковою заміною різьбових з'єднань; вихлопної системи із відновленням та частковою заміною різьбових з'єднань; бампера заднього; фаркопа; сигнальних фонарів; демонтаж/монтаж крил передніх; вирізання пошкоджених корозією порогів лівого та правого, арок задніх коліс з виготовленням ремонтних вставок, виготовленням підсилювачів порогів та їх заміни; виготовлення та заміна панелі задньої; виготовлення кронштейнів кріплення баку паливного та їх зварка; виготовлення кронштейнів кріплення вихлопної системи і їх зварка; виконання ремонту (часткової заміни) днища багажника; проведення ремонту (виготовлення та заміна) нижніх полок каркасів усіх чотирьох дверей; виготовлення та заміна вставок зовнішніх панелей усіх чотирьох дверей (з демонтажем і монтажем дверей); заміна задніх лонжеронів, задніх бризговиків (стаканів), виготовлення та заміна: внутрішніх підсилювачів задніх крил, бокових панелей днища багажника (лодочки) з визначенням геометрії кузова перед їх монтажем; підготовка, ґрунтовка, обробка герметиками та антикорами.

Даний факт підтверджується письмовим переліком виконаних робіт і фотоматеріалами, долученими ОСОБА_3 до матеріалів справи (а. с. 24-26, 36), та не заперечується самим ОСОБА_1

Однак, своїх зобов'язань щодо оплати виконаних ОСОБА_3 робіт ОСОБА_1 не виконав, посилаючись на те, що у визначену вартість ремонтних робіт також входили рихтувальні та малювальні роботи, які ОСОБА_3 не виконав.

Його твердження про те, що на виконання вказаного договору підряду він надав ОСОБА_3 аванс в розмірі 250 доларів США, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. ОСОБА_3 заперечив наведену обставину, а тому суд першої інстанції вірно вважав їх голослівними.

Крім того, для визначення вартості відновлювального ремонту вищевказаного автомобіля із урахуванням виконаних робіт відповідачем-позивачем ОСОБА_3 заявлялося клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник в засіданні суду першої інстанції щодо призначення експертизи заперечили.

Інших доказів щодо вартості виконаних ОСОБА_3 робіт по ремонту його автомобіля на спростування погодженої між сторонами вартості таких робіт в розмірі, що еквівалентний 500 доларам США, ОСОБА_1 не надав.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши всі надані сторонами докази в сукупності, врахувавши визнані сторонами факти, зокрема факт укладення договору підряду на проведення ремонтних робіт автомобіля «MAZDA-626», реєстраційний номер НОМЕР_1, за кошти в сумі еквівалентній 500 доларам США, правильно дійшов висновку про те, що вимоги зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення оплати за виконану роботу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Доводи апелянта про те, що суд без достатніх та належних доказів дійшов висновку, що рихтувальні та фарбувальні роботи не входили в суму 500 доларів США зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта, що спірними є встановлені судом першої інстанції обставини щодо об'єму виконаних робіт по ремонту його автомобіля, ціни та строку виконання таких робіт, оскільки суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази на обґрунтування своїх вимог та заперечень, правильно дійшов висновку, що позивач-відповідач ОСОБА_1 не спростував об'єм виконаних робіт ОСОБА_3 по ремонту його автомобіля та ціну виконаних робіт.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що йому невідомо про виконання вказаних ОСОБА_3 робіт по ремонту автомобіля, оскільки автомобіль знаходиться у ОСОБА_3 і оглянути його він не дозволяє та не повертає, оскільки ОСОБА_4 не заперечив пояснень ОСОБА_3 про те, що він дивився машину, закрив її і ключі від машини знаходяться в нього. Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 сам вказав, що ОСОБА_3 виконані тільки зварювальні роботи, а рихтувальні та малювальні роботи, вартість яких увійшла в домовлену ціну500 доларів США, не виконані останнім.

Наведеним спростовуються доводи апелянта, що не зрозуміло яким чином суд визначив суму 500 доларів США, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_3, оскільки останній, зазначивши перелік виконаних ним робіт, не вказав які ціни за які роботи ним пораховані, адже сторони погодили, що вартість ремонтних робіт становитиме 500 доларів США.

Посилання апелянта, що поза увагою суду залишилось і те, що в момент передачі ним автомобіля ОСОБА_3, останній не попередив його, що не є суб'єктом підприємницької діяльності та не має права на виконання таких робіт, не спростовують правильність судового рішення, оскільки не є суттєвими для вирішення спірних правовідносин.

Не є підставою для скасування судового рішення і посилання апелянта на недотримання сторонами вимог п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України щодо письмової форми договору, укладеного між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, оскільки договір між сторонами був вчиненим, що засвідчує їх поведінка. ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 автомобіль для ремонту, а останній його прийняв та вчинив роботи по ремонту автомобіля. Отже, дії сторін свідчать про їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і їм дана відповідна оцінка. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Проскурніцький П.І.