Справа № 545/1261/16-ц
Провадження № 2/545/28/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого - судді Гальченко О.О.,

при секретарі Корба Р.В.,

з участю адвоката Мільгевської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом та уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 06.04.2016 року після усунення недоліків позову звернувся до суду із позовом до відповідача про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою ( а. с. 23 - 26 т. 1 ), згідно якого прохав припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) 1/2 частину із майна, що перебуває у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомого майна, а саме: частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій - 11,7 кв.м.; «2-2» кімната - 19,0 кв.м.; «2-3» коридор - 3,7 кв.м.; «2-4» санвузол - 2,6 кв.м.; 2-5 кухня - 9,7 кв.м.; загальною площею 46,7 кв.м.; житловою площею 19,0 кв.м.; надвірні будівлі та споруди : гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ.»І», ворота огорожі № 2, хвіртку № 3, хвіртку № 4, хвіртку № 5, огорожу № 7, огорожу № 8, огорожу № 9, огорожу № 10, колодязь пробивний № 11, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Встановити порядок користування земельною ділянкою в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) в користування земельну ділянку площею 0,09 га.

13.07.2016 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог ( а. с. 155 - 156 т. 1 ), посилаючись на те, що в провадженні Полтавського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 545/1261/16-ц за його позовом до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю майна, що є у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомого майна та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. Користуючись цим правом він вважає за необхідне уточнити свої позовні вимоги.

Враховуючи довідки видані органом місцевого самоврядування, а саме Терешківською сільською

радою про надання земельної ділянки площею 0,15 га. для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1,

заяв від позивача та попереднього співвласника - ОСОБА_2 про добровільний розподіл земельної ділняки площею 0,15 га. між собою, на підставі яких Терешківською сільрадою були прийняті рішення про поділ земельної ділянки між співвласниками на 0,07 га. та на 0,08 га.; тобто для обслуговування належної йому частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, Терешківською сільською радою виділено та закріплено за ним особисто земельну ділянку площею - 0.08 га.

Рішенням Полтавського райсуду Полтавської області про закріплення за попереднім співвласником земельної ділянки 0,07 га.

З чого вбачається, що йому одноособово виділено для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами земельну ділянку площею 0,08 га. за даресою: АДРЕСА_1, та прохав третю позовну вимогу, щодо порядку користування земельною ділянкою, не враховувати, тобто, він як позивач відмовляється від неї. Позовні вимоги виклав в наступній редакції : Припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) на 1/2 частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1. Виділити ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) 1/2 частину із майна, що перебуває у спільній частковій власності в окремий об»єкт нерухомого майна, а саме частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій - 11,7 кв.м.; «2-2» кімната - 19,0 кв.м.; «2-3» коридор - 3,7 кв.м.; «2-4» санвузол - 2,6 кв.м.; «2-5» кухня - 9,7 кв.м.; загальною площею 46,7 кв.м.; житловою площею 19,0 кв.м.; надвірні будівлі та споруди : гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ.І, ворота огорожі № 2, хвіртку № 3, хвіртку № 4, хвіртку № 5, огорожу № 7, огорожу № 8, огорожу № 9, огорожу № 10, колодязь пробивний № 11, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Виділити у користування ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 0,08 га.

06.03.2017 року позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог ( а. с. 246 - 247 т. 1 ), посилаючись на те, що в провадженні Полтавського райсуду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 545/1261/16-ц. за його позовом до ОСОБА_3 про виділ в окрему одиницю 1/2 частини нерухомого майна, що знаходиться у спільній частковій власності в окрему одиницю та визначення порядку користування земельною ділянкою, на підставі ст. ст. 27, 31 ЦПК України, вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог, в частині залишення без розгляду третьої позовної вимоги щодо виділення в користування ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,08 га., в той же час другу позовну вимогу викласти в наступній редакції : виділити в натурі належну ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та визнати право власності як на самостійний обєкт нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1, а саме : частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій -11,7 кв.м., «2-2» кімната - 19,0 кв.м., «2-3» коридор - 3,7 кв.м., «2-4» санвузол -2,6 кв.м., «2-5» кухня - 9,7 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., надвірні будівлі та споруди гараж літ. «Б», сарай літ. «В» , погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ. «1», ворота огорожі № 2, хвіртка № 3, хвіртка № 4, хвіртка № 5, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, колодязь пробивний № 11.

В зв»язку з викладеним остаточно прохав : Припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на 1/2частину домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1. Виділити в натурі належну ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 ) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та визнати право власності як на самостійний обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, а саме : частину житлового будинку літ. «А-1» з наступним складом приміщень : «2-1» передпокій - 11,7 кв.м., «2-2» кімната - 19,0 кв.м., «2-3» коридор - 3,7 кв.м., «2-4» санвузол - 2,6 кв.м., «2-5» кухня - 9,7 кв.м., загальною площею 46,7 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., надвірні будівлі та споруди : гараж літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «в», сарай літ. «Г», навіс літ. «г», літній душ літ. «Д», вбиральня літ. «Е», сходи літ. «1», ворота огорожі № 2, хвіртка № 3, хвіртка № 4, хвіртка № 5, огорожа № 7, огорожа № 8, огорожа № 9, огорожа № 10, колодязь пробивний № 11.

В судовому засіданні позивач та його представник згідно довіреності - ОСОБА_4 ( а. с. 66, 213 - 215 т.1 ) зменшені позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити на підставі наданого суду до позову в копії висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об»єкту нерухомого майна ПП «Полтавське Бюро Технічної інвентарізації «Інвентарізатор», який є єдиним вірним документом для розподілу домоволодіння

згідно «Інструкції поділу нерухомого майна ( виділ частки ) на окремі самостійні об»єкти нерухомого майна».

Категорично відмовились на пропозицію суду щодо призначення судово-будівельно-технічної експертизи та подальших її узгоджень відповідними установами, вважаючи це абсолютно не потрібним.

Адвокат відповідача ( а. с. 131 - 133 т. 1 ) зменшені позовні вимоги не визнала, пославшись, що не можливо вирішити позовні вимоги, так як такий виділ ( розподіл ) майна не є можливим, оскільки у справі відсутній відповідний висновок судово-будівельно-технічної експертизи, про що не заявлялось клопотання ні позивачем ні його представником і вони вважають цю дію не обов»язковою, надавши суду письмові заперечення на позов ( а. с. 13 - 15 т. 2 ). Крім того, згідно технічного паспорту дане домоволодіння містить самовільні побудови.

Решта сторін, що беруть участь у справі в судове засідання не з»явилися, хоча заздалегідь були повідомленні про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи. А саме відповідач та його представник ( а. с. 85 т. 1 ) з невідомих причин, хоча повідомлені належним чином, про що є підтвердження у вигляді повідомлення ( а. с. 187, 204, 217, 227, 234, 245 т. 1 ) та представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності ( а. с. 74 - 78, 85 - 87, 97, 100 - 108, 124 - 127, 153, 161, 168, 176 - 177, 184 - 186, 196, 216, 224 - 226, 235 - 237 т. 1, 12 т. 2 ). Тому, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених осіб по наявним матеріалам справи.

Судом встановлено обставини, на які послався позивач в зменшених позовних вимогах, а саме, що домоволодіння в АДРЕСА_1, знаходиться у власності позивача у розмірі в 1/2 частині з 25.01.1982 року ( а. с. 9 - 10 т. 1 ). Згідно технічного паспорту на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок від 01.03.2016 року у позивача маються самовільні побудови. В користуванні у сторін по справі маються певні приміщення в житловому будинку ( а. с. 12 т. 1 ). На даний час у позивача виникла потреба у виділенні його частки -1/2 нерухомого майна в окрему одиницю. Доказів щодо такого виділу в окрему одиницю відповідно до вимог закону позивачем не надано та не заявлено суду клопотання про призначення у справі судово-будівельно-технічної експертизи, а також на пропозицію суду позивач та його представник категорично відмовилися від призначення такої експертизи. Співвласником іншої 1/2 частини даного домоволодіння є відповідач. Тобто сторонам дане домоволодіння на праві спільної часткової власності.

Суд, заслухавши з»явившихся сторін, адвоката, дослідивши докази, якими обґрунтовується зменшені позовні вимоги, вважає, що вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з»ясованих обставин.

Згідно ст. 317 ЦК України зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Тому, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( ч. 2 ст. 183 цього Кодексу ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання ( ч. 2 ст. 364 ЦК України ).

Аналізуючи наведені норми закону виділ часток ( поділ ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом ( квартиру ) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ ( поділ ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ ( виділ ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі ( виділ частки ), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку., перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів, щодо можливості проведення робіт визначається «Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку

часток об»єктів нерухомого майна», затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55.

Так, згідно п. 1.2., 2,1., 2,4. «Інструкції поділ нерухомого майна ( виділ частки ) на окремі самостійні об»єкти нерухомого майна» здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу ( виділу ) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об»єкту поштової адреси.

Дане питання можливо вирішити виключно в межах судової будівельно-технічної експертизи щодо якої позивач та його представник категорично заперечили, пославшись на висновок в копії ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор», який до речі не узгоджений відповідними службами щодо технічної можливості здійснення такого виділу. Крім того, що позивач має самовільні побудови. Тому таке виділення суд вважає без висновку судово-будівельно-технічної експертизи та її подальшого узгодження відповідними службами є технічно неможливим. Позивач в силу ст. 60 ЦПК України не довів своїх вимог.

Керуючись ст. 15, 27, 31, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 317, 321, 356 ч. 1, 358, 364 ч. 1,2, 379, 380, 382 ЦК України, ст. 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 ( v0009700-96 ) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд, -

В И Р І Ш И В :

В зменшених позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, визнання права власнотсі як на самостійний об»єкт нерухомого майна - відмовити як безпідставних.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко