Справа 688/3007/16-ц
№ 2/688/35/17
Рішення

іменем України

28 квітня 2017 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівки

цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2,

до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк»

про визнання кредитного договору недійсним, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 16.05.2013 року у розмірі 24 318 грн. 82 коп., укладеному між банком та відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач на підставі анкети-заяви «Умови та правила надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» відповідно до вказаного вище договору отримав кредит у розмірі 12 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобовязувався належним чином прийняти, використовувати і повернути банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти, комісії) у терміни, встановлені кредитним договором. Відповідач, власник карти, зобовязаний був слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 6.7. Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором, і, таким чином відповідач свої зобовязання перед банком не виконав, у звязку з чим у нього склалась заборгованість за кредитом. Станом на 14.03.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 24 318 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 12 036 грн.83 коп. - заборгованість за кредитом; 9 047 грн.76 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 600 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1 134 грн. 23 коп. штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 протиправно, всупереч умов надання споживчого кредиту, не повертає позивачу кредит, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Не погодившись з вимогами банку, відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву, яку неодноразово уточнював, про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 000 евро.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Разом з тим, в письмових клопотаннях останній просив справу розглядати за їх відсутність, позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов не визнали, підтримали зустрічний позов ОСОБА_1 до банку про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 000 евро. При цьому зазначив, що ОСОБА_1 взагалі не укладав спірний кредитний договір та не отримував кредитні кошти. Враховуючи, що банк підтвердив факт втрати в архівах банку спірного кредитного договору, просили суд відмовити ПАТ «А-Банк» в задоволенні позову; а оскільки ОСОБА_1 та його сімї банком була нанесена моральна, матеріальна шкода та шкода його здоровю, останній просив задовольнити його вимогу про стягнення з банку 2 000 000 евро моральної шкоди (а.с.152, 203, 213).

Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог частин 2,3,4 статті 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

14 вересня 2016 року Шепетівський міськрайонний суд звернувся до ПАТ «А-Банк» з вимогою про надання оригіналу кредитного договору та забезпечення явки представника банку в судове за сідання.

Однак листом від 05.11.2016 року за № 20.1.0.0.0/7-20161018/1745 ПАТ «А-Банк» повідомив, що на вимогу суду надати оригінали договору про приєднання до умов та правил банківських послуг від 16.05.2013 року, укладеного з відповідачем ОСОБА_1, для огляду в судове засідання не має можливості, оскільки на превеликий жаль даний кредитний договір був загублено в архівах банку (а.с.172).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема оригіналу Анкети-заяви № б/н від 15 травня 2013 року, а також інших документів кредитної справи з його особистим підписом.

Отже, суд приходить висновку, що ПАТ «А-Банк» розпорядилося своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У спорі, пов'язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань.

Отже, позивач належними та допустимими доказами мав довести факт укладення кредитного договору б/н від 16 травня 2013 року міжПАТ «А-Банк» та ОСОБА_1, наявність у останнього невиконаних зобов'язань за таким договором, і лише після доведення факту порушення його прав, вимагати усунень цих порушень від винної особи.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

На підтвердження наявності між ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором б/н від 16.05.2013 року та непогашеної за даним кредитним договором заборгованості у сумі 24 318 грн. 82, ПАТ «А-Банк» до позовної заяви додано копію Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 7-9), копію Анкети-заяви б/н від 16 травня 2013 року (а.с. 5) та розрахунок заборгованості станом на 14 березня 2016 року (а.с. 3-4).

Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, вбачається, що заява-анкета про надання послуг - це звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку або надання інших банківських послуг на умовах цих умов та правил. У випадку приєднання до даних Умов та Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним умовам та правилам, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком по цим Умовам та Правилам. Ідентифікація-встановлення особи клієнта на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів при його зверненні до банку для здійснення банківських операцій чи отримання інформації по рахункам клієнта в порядку, встановленому договором чи чинним законодавством.

Таким чином, кредитний договір повинен складатися із письмової Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року, надані позивачем як доказ, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, а тому ці Умови не можна вважати належним доказом укладення між сторонами кредитного договору.

Крім того, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У анкеті-заяві відсутні дані, що позичальник отримав Пам'ятку клієнта, що містить основні умови обслуговування та кредитування, а також Тарифи і поставив свій підпис.

В матеріалах справи відсутня Пам'ятка клієнта, докази на підтвердження того, що підписуючи заяву-анкету відповідач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року та тарифи, на які посилається позивач та вони були надані відповідачу.

У анкеті-заявіПАТ «А-Банк» про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг позичальник просив оформити платіжну картку кредитка «Універсальна» та не зазначено з яким бажаним кредитним лімітом.

Додані позивачем матеріали не містять дані про те, що позивачем був відкритий картковий рахунок відповідачу та видана йому відповідна картка і її отримання відповідачем, а також копія цієї картки.

До анкети-заяви позивач додав Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, тарифний план 55 днів», проте зазначена довідка не є підтвердження укладеного з відповідачем договору без номера та його умов, оскільки у довідці зазначено інший тип картки та інший розмір відсотків за користування кредитом, ніж той, який вказує позивач.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обективному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається із доказів, поданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, правочин на оформлення та відкриття кредитної картки суду не надано, не надано доказів про відкритий картковий рахунок у відповідача та номер карткового рахунку, доказів про отримання кредитної картки відповідачем, не наданий доказ про повноваження спеціаліста по кредитам укладати від імені Банку договори, який підписаний уповноваженими особами, не надано доказів про ознайомлення саме з цими Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, про що не йдеться у заяві-анкеті, а тому на думку суду позивачем позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, та приймаючи до уваги те, що відповідач оспорює факт укладання спірного кредитного договору та отримання кредитних коштів, суд приходить висновку, що в задоволенні вимог ПАТ «А-Банк» необхідно відмовити.

З наведених підстав, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, а щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, тоОСОБА_1 і в цій частині зустрічний позов не доведений за відсутності належних та допустимих доказів і зустрічний позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 207, 526, 530, 610, 612, 627, 634, 638, 639, 1055 ЦК України, керуючись ст..ст.10, 11 , 14, 15, 59, 60,212-215,218,223 ЦПК України,

суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2,

до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть оскаржити рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: