АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3916/17 Справа № 188/44/17 Головуючий у 1 й інстанції - Курочкіна О. М. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 взявши у позивача за Договором позики грошей від 20 жовтня 2015 року гроші у сумі 16000,00 грн., взяв на себе зобов'язання повернути ці гроші частками згідно п. 4.1. та згідно п. 4.2. (графіка погашення боргу) Договору позики грошей, грошові кошти взяті у борг відповідачем повинні сплачуватись в термін до 20-го числа кожного місяця, починаючи з 20 листопада 2015 року такими сумами: з першого по тридцять п'ятий платіж по 450,00 грн. в місяць, тридцять шостий платіж - 250,00 грн. - 20 жовтня 2018 року. Однак, на день подання даного позову, ОСОБА_3 не здійснив жодного платежу за Договором позики грошей, чим порушив взяті на себе зобов'язання що до повернення позики в строки та в порядку, що встановлені договором, в зв'язку з чим за період з 20 листопада 2015 року по 20 лютого 2017 року утворилася за відповідачем заборгованість в розмірі 7200,00 грн. згідно розрахунку.

У зв'язку з чим, з урахуванням всіх уточнень, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики грошей від 20 жовтня 2015 року за період з 20 листопада 2015 року по 20 лютого 2017 року у розмірі 7200,00 грн. та заборгованість по процентам за договором позики грошей від 20 жовтня 2015 року за період з 20 листопада 2015 року по 19 грудня 2016 року в розмірі 62415,00 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не було надано розписок в підтвердження отримання відповідачем позики і оригіналу договору та дійшов висновку що умовами укладеного між сторонами договору позики і нормами діючого законодавства не передбачено часткове стягнення в судовому порядку несплачених щомісячних платежів за позикою.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 629, 1046 ЦК України, довір є обов'язковим для його виконання сторонами.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав кошти в розмірі 16000,00 грн. з терміном повернення до 20 жовтня 2018 року.

Положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики від 20 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 власноруч було складено розписку про отримання коштів від позивача у розмірі 16000,00 грн., копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктами 4.2, 4.4 Договору позики від 20 жовтня 2015 року встановлено, що заборгованість сплачується Позичальником шляхом здійснення на розрахунковий рахунок Позикодавця 36 щомісячних платежів, які повинні сплачуватись в термін до 20-го числа кожного місяця, починаючи з 20 листопада 2015 року.

В разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі Позичальник сплачує проценти за користування позикою в розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховуються до дня повного розрахунку Позичальника з Позикодавцем.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором позики від 20 жовтня 2015 року, утворилась заборгованість за вказаним договором, яка в період з 20 листопада 2015 року по 20 лютого 2017 року становить 7200,00 грн., а також, заборгованість по відсоткам за користування коштами, яка в період з 20 листопада 2015 року по 19 грудня 2016 року становить 62415,00 грн.

Отже, як вбачається із аналізу вищенаведених норм та встановлених колегією суддів обставин, при перегляді оскаржуваного рішення, право позивача на повернення заборгованості, яка виникла станом на момент звернення із позовом, за договором позики та відсотків за користування коштами передбачено положеннями ст. ст. 1048, 1050 ЦК України та Умовами самого Договору позики від 20 жовтня 2015 року, підписаними сторонами в добровільному порядку, а тому вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відсутності належних доказів в обґрунтування вимог ОСОБА_2, зокрема оригіналу спірного договору, то даний факт спростовується висновками самого суду першої інстанції, оскільки згідно описової та мотивувальної частин рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року, оригінал Договору позики від 20 жовтня 2015 року, укладеного між сторонами, було надано позивачем та оглянуто судом в судовому засіданні, після чого повернуто ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що термін дії договору не закінчився і триває до 20 жовтня 2018 року.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає відмову ОСОБА_2 у задоволенні його вимог щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за Договором позики від 20 жовтня 2015 року необґрунтованою, а висновки про те, що умовами укладеного між сторонами спірного договору та діючими нормами законодавства не передбачено часткове стягнення в судовому порядку несплачених щомісячних платежів і відсотків за їх прострочення невідповідними фактичним обставинам справи.

Оскільки суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, то з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає, також, стягненню і судові витрати по сплаті судового збору в порядку встановленому ст. 88 ЦПК України.

А тому, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2017 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики грошей від 20 жовтня 2015 року за період з 20 листопада 2015 року по 20 лютого 2017 року у розмірі 7200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по процентам за договором позики грошей від 20 жовтня 2015 року за період з 20 листопада 2015 року по 19 грудня 2016 року в розмірі 62415,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1622,75 грн., з яких: 772,45 грн. - судовий збір за подання позовної заяви та 850,30 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова