Номер провадження№ 2/331/879/2017
05.07.2017 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Світлицької В.М.
при секретарі Богач А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар», ОСОБА_4 кооперативу «Корсар 2012» про визнання недійсним договору, -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар», ОСОБА_4 кооперативу «Корсар 2012» про визнання недійсним договору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.01.2015 року між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар» та ОК «Корсар 2012» укладений договір про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01. Зазначають, що положення договору суперечать вимогам законодавства, вимогам розумності і справедливості, є несправедливими, ущемляють їх права та інтереси, а тому підлягають визнанню недійсними. Посилаючи на зазначені обставини, просять суд визнати дійсним з моменту укладання договір № 01/01 від 28.01.2015 р. про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкових територій, укладений між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» та ОК «Корсар 2012».
В судове засідання представник позивачів не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають, проти винесення заочного рішення не заперечують. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник відповідача ОСОБА_4 кооперативу «Корсар 2012» в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх присутності, позовні витмоги визнає, проти задоволення позову та винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв суду не надавав, причини неявки не відомі. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається зі статуту ОСОБА_4 кооперативу «Кормар 2012» він первинно зареєстрований 29.03.2013 року, де одними із засновників та учасників є ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Згідно з п. 2.1 статуту, кооператив створений з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу, на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Метою діяльності кооперативу також є ефективне управління, експлуатація та належне утримання нежитлових приміщень і споруд, що належать на праві власності членам кооперативу, на території комплексу, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, б. 15-Г.
Відповідно до п. 2.3 статуту, кооператив зобовязаний контролювати та забезпечувати безперебійну роботу інженерних, комунально-експлуатаційних мереж та обладнання, утримання в належному стані місць загального користування; забезпечувати згідно чинного законодавства своєчасне надходження від членів кооперативу платежів, встановлених рішенням загальних зборів та/або передбачених договорами на управління, утримання та обслуговування комплексу.
Згідно з п. 4.4.5 статуту, член кооперативу зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі, в тому числі платежі на поточні витрати, незалежно від умов користування житловими і нежитловими приміщеннями або окремими обєктами, спорудами на території комплексу.
28.01.2015 року між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар» та ОК «Корсар 2012» укладено договір про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01, згідно з умовами якого ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар» зобовязався за завданням замовника забезпечити нерухоме майно водо-, тепло-, електропостачанням, каналізаційними послугами, охороною, відеоспостереженням, послугами по озелененню та утриманню території та майна СОК загального користування, а також іншими послугами, повязаними з експлуатацією (утриманням) нерухомого майна, території та майна СОК загального користування, а замовник зобовязався своєчасно та у повному обсязі оплачувати виконавцю вказані послуги.
Відповідно до визначення термінів в договорі, спортивно-оздоровчий комплекс (далі - «СОК») - комплекс будівель та споруд, рухомого майна, які розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Луначарського, 15-Г.
Територія та майно СОК загального користування (або обєкти загального користування) - земельна ділянка, на якій знаходиться СОК, та інше майно (рухоме та нерухоме), що належить Виконавцю та (або) іншим особам, і яким можуть користуватися Замовник, власники Нерухомого майна, члени їх сімей, їх відвідувачі.
Відповідно до п. 2.1 договору про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01 від 28.01.2015 року визначено, що сторони домовились, що вартість послуг виконавця визначається у наступному порядку: у разі, якщо нерухоме майно обладнане засобами обліку прслуг, то вартість таких наданих замовнику послуг визначається виконавцем виходячи із показань засобів обліку та встановлених цін на відповідні послуги виконавцями, продавцями (постачальниками) таких послуг; у разі, якщо нерухоме майно не обладнане засобами обліку послуг (у т.ч. у разі, якщо засоби обліку послуг встановлені, але не опломбовані виконавцем або якщо пломби були зірвані чи пошкоджені, та (або) не пройшли своєчасну повірку) або якщо замовник, власники нерухомого майна, члени їх сімей, їх працівники, представники, довірені особи з будь-яких причин не надають працівникам виконавця доступ до засобів обліку для зняття показань, або з інших причин неможливо точно визначити обсяг наданих послуг, то вартість таких наданих замовнику послуг визначається виконавцем самостійно пропорційно площі нерухомого майна та (або) на підставі даних про фактичне споживання нерухомим майном послуг у попередні або аналогічні періоди; у разі, якщо надання певних послуг здійснюється виконавцем самостійно та (або) залученими виконавцем третіми особами (у т.ч., але не виключно, послуги з охорони та відеоспостереження, зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів та будь-яких інших відходів, по прибиранню місць загального користування, з посадки та догляду за газонами, деревами, іншими зеленими насадженнями, з улаштування системи поливу газонів та інших зелених насаджень), то вартість таких послуг визначається виконавцем самостійно. При цьому під вартістю послуг, які надаються виконавцем самостійно, розуміються також всі витрати виконавця на утримання свого персоналу, придбання виконавцем для надання послуг необхідного обладнання, інструментів, іншогомайна, його обслуговування та ремонт, на оренду приміщень для офісу виконавця та для зберігання виконавцем обладнання, інструментів, іншого майна, яке (-і) необхідне (-і) виконавцю для надання послуг за цим договором.
Згідно з п.2.2 договору сторони домовились, що виконавець має право змінювати вартість послуг, які передбачені цим Договором.
Відповідно до п.2.4 договору виконавець має право в односторонньому порядку змінити порядок здійснення авансових та остаточних платежів, про що виконавець зобовязаний письмово повідомити замовника не пізніше ніж за (один) місяць до запровадження відповідних змін.
Згідно з п.2.5. договору замовник зобовязаний відшкодовувати (компенсувати) виконавцю 78% податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме на те нерухоме майно, яке належить виконавцю на праві власності і використовується Виконавцем для надання послуг, які передбачені цим договором.
Відповідно до п. 2.6 договору замовник зобовязаний відшкодовувати (компенсовувати) всі витрати виконавця, повязані з утриманням у належному стані (у т.ч. санітарному) земельної ділянки, яка прилягає до тієї земельної ділянки, яка вказана у п. 2.5 цього договору, і передана виконавчим комітетом Запорізької міської ради виконавцю під благоустрій.
Згідно з п. 2.7. договору замовник має відшкодовувати (компенсувати) виконавцю всі витрати, повязані з утриманням (експлуатацією) каналізаційної станції (у тому числі, але не виключно, обслуговування мереж водопроводу і каналізації, очищення колодязів від жирів, збір за спеціальне водокористування в частині використання води і т.д.).
Відповідно до п.2.8. договору за користування замовником належною виконавцю трансформаторною підстанцією та за технічне забезпечення виконавцем електропостачання замовника замовник зобовязується щомісяця авансовими платежами сплачувати виконавцю плату в розмірі 5000,00 грн., у т.ч. ПДВ 20%, а також відшкодовувати (компенсувати) всі витрати виконавця, повязані з утриманням (експлуатацією) трансформаторної підстанції, ліквідаціями аварій.
Згідно з п. 2.9. договору замовник зобовязується відшкодовувати (компенсовувати) виконавцю вартість будь-якого ремонту (у т.ч. поточного, капітального) майна, вказаного у п. 2.7, 2.8 цього договору, у разі потреби такого майна у відповідному ремонті.
Згідно з п.2.11 договору замовник зобовязується відшкодовувати (компенсувати) виконавцю 78% всіх інших податків, зборів, обовязкових платежів, які не вказані у цьому договорі, якщо виконавець повинен буде їх сплачувати у звязку з виконанням цього договору.
Згідно з ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх .
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним .
Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним .
Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення .
Згідно з ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу (правова позиція Верховного Суду України, викладена постанові від 11.05.2016 року у справі № 6-3020цс15).
Аналізуючи цю норму, можна зробити висновок, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за наявності одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Зі змісту оскаржуваного договору вбачається, що його основні умови (вартість послуг, порядок їх розрахунку та оплати) є несправедливими, суперечать вимогам закону.
Згідно з п.2.5. договору замовник зобовязаний відшкодовувати (компенсувати) виконавцю 78% податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме на те нерухоме майно, яке належить виконавцю на праві власності і використовується виконавцем для надання послуг, які передбачені цим договором.
Відповідно до п. 2.11 замовника зобовязаний відшкодовувати виконавцю 78% податків, зборів, обовязкових платежів.
Згідно з п.п. 16.1.4, п. 16.1. ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Отже, податковим кодексом України чітко визначено коло осіб, які є платниками податків та яких саме. Платники податків здійснюють свій обовязок по сплаті податків самостійно зі свого прибутку.
ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» фактично поклало цей обовязок на ОСОБА_4 кооператив «Корсар 2012», що суперечить загальним засадам оподаткування.
Згідно з п.2.7. договору замовника має відшкодувати (компенсувати) виконавцю всі витрати, повязані з утриманням (експлуатацією каналізаційної станції (у т.ч., але не виключно, обслуговування мереж водопроводу і каналізації, очищення колодязів від жирів, збір за спеціальне водокористування в частині використання води і т.д.).
Відповідно до листа КП «Водоканал» від 30.06.2016 р. № 6357 ОСОБА_4 кооператив «Корсар 2012» використовує питну воду виключно на господарсько-побутові потреби, а промислові стоки (жири та інші домішки) відсутні. Тому, суд приходить до висновку, що покладення на ОК «Корсар 2012» обовязку по відшкодуванню витрат ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар» на очищення колодязів від жирів є несправедливим.
Згідно з умовами п.2.8. договору, замовник зобовязаний сплачувати плату за користування трансформаторною підстанцією та за технічне забезпечення виконавцем електропостачання замовника.
Відповідно до умов п. 10.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, споживачі електричної енергії мають право: 1) на приєднання власних електроустановок до мереж електропередавальної організації або іншого власника електромереж у порядку, передбаченому законодавством України; 9) отримання відшкодування в межах обґрунтованих витрат на утримання технологічних електричних мереж, які спільно із споживачем використовуються іншим суб'єктом господарювання.
З огляду на зазначені вимоги законодавства, суд приходить висновку, що умова договору про здійснення плати за користування трансформаторною підстанцією є несправедливою та суперечить вимогам п. 6.29. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28.
Згідно з умовами п. 2.10 договору, розмір адміністративно-господарських витрат визначено в твердій грошовій сумі. До складу цих витрат включаються, у тому числі, але не виключно: витрати виконавця на утримання свого персоналу (сплата заробітної плати), оренду приміщення для офісу виконавця, оплату банківських послуг, купівлю паливно-мастильних матеріалів, екологічний податок. Визначена договором сума адміністративно-господарських витрат підлягає щомісячній індексації відповідно до даних Державної служби статистики України або іншого державного органу, уповноваженого визначати індекс інфляції (індекс споживчих цін).
Умови даного пункту договору суперечать вимогам закону, оскільки виплата заробітної плати своїм працівникам є обовязком виконавця і на третіх осіб не може бути покладено здійснення компенсації цих витрат. ОСОБА_4 корператив «Корсар 2012» не здійснює суборенду офісу, не користується автотранспортом виконавця, а тому, покладення на нього обовязку відшкодовувати витрати виконавця на оренду офісу та паливно-мастильні матеріали є несправедливим.
Стосовно екологічного податку слід зазначити, що згідно ст. 240 Податкового кодексу України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання); утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк. ОСОБА_4 кооператив «Корсар 2012» не є платником вказаного податку. Тому, включення цієї статті витрат до складу адміністративно-господарських витрат, які має сплачувати ОСОБА_4 кооператив «Корсар 2012» є несправедливим.
Стосовно індексації слід зазначити наступне, що згідно з вимогами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України 17.07.2003 р. № 1078, індексації підлягають лише грошові доходи населення.
Згідно з ст.ст. 2, 6 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок обєднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про кооперацію», метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.
Основними завданнями кооперації є підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав.
Для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси.
Згідно з ст. 20 Закону України «Про кооперацію», для забезпечення статутної діяльності кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди. Пайовий фонд - майно кооперативу, що формується за рахунок паїв (у тому числі додаткових) членів та асоційованих членів кооперативу. Неподільний фонд створюється в обов'язковому порядку і формується за рахунок вступних внесків та відрахувань від доходу кооперативу. Цей фонд не може бути розподілений між членами кооперативу, крім випадків, передбачених законом. Порядок відрахувань до неподільного фонду частини доходу визначається статутом кооперативу.
Відповідно до п. 2.1 статуту ОСОБА_4 кооперативу «Корсар 2012», метою діяльності кооперативу є ефективне управління, експлуатація та належне утримання нежитлових приміщень і споруд, що належать на праві власності членам Кооперативу, на території комплексу, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Луначарського, б. 15-Г.
Згідно з п. 2.3 статуту, кооператив зобовязаний контролювати та забезпечувати безперебійну роботу інженерних, комунально-експлуатаційних мереж та обладнання, утримання в належному стані місць загального користування; нести інші обовязки, що не суперечать чинному законодавству та цьому статуту; забезпечувати згідно чинного законодавства своєчасне надходження від членів кооперативу платежів, встановлених рішенням загальних зборів та/або передбачених договорами на утримання та обслуговування комплексу; тощо.
Таким чином, оскаржуваний договір про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території № 01/01 від 28.01.2015 р. укладений ОСОБА_4 кооперативом «Корсар 2012» на виконання його статутних цілей, для задоволення особистих потреб фізичних осіб членів кооперативу. Оплата за даним договором здійснюється виключно за рахунок членських внесків членів кооперативу, в тому числі позивачів.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що права позивачів є порушеними.
Згідно з ч. 1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно з ст. ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
У відповідності до ст. ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача понесені ними судові витрати.
Керуючись, ст.ст. 10, 11, 57, 59, 60, 208, 212-215, 224-228, 292, 294 ЦПК України, -
Визнати недійсним з моменту укладення договір № 01/01 від 28.01.2015 р. про надання послуг з утримання нежитлових приміщень, споруд і прибудинкової території, укладений між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб Корсар» та ОСОБА_4 кооперативом «Корсар 2012».
Стягнути з Товариства обмеженою відповідальністю «Спортивно-оздоровчий комплекс яхт-клуб «Корсар», ОСОБА_4 кооперативу «Корсар 2012» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовій збір у розмірі 960,00 грн. з кожного.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.М. Світлицька