АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/7600/2017 Головуючий у 1 інстанції - Савицький О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Майданець К.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2017 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69, 3 кв.м № АДРЕСА_1, що належать відповідачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2017 року в задоволені заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» та накласти арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 69, 3 кв.м № АДРЕСА_1, що належать відповідачу.

В скарзі посилався на те, що ухвала винесена з порушенням норм права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову. Зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом не в повній мірі досліджено підстави позовних вимог та надані докази на підтвердження позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 152 види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи в задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення позову є неспівмірними та не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може, оскільки суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не дотримався вищенаведених роз`яснень Пленуму Верховного Суду.

Так, суд першої інстанції не встановив обставини, які підлягали встановленню при вирішенні питання про забезпечення позову, постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України.

Суд не зазначив з чого він виходив, роблячи висновок, про не співмірність заходів забезпечення позову, відсутності реальної загрози утруднення чи неможливості виконання рішення суду за заявленими позовними вимогами.

Суд в своїй ухвалі не зазначив зміст позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду, не спростував доводи позивача з приводу можливості відчуження майна відповідачем з метою не виконання рішення суду.

Посилання суду, як на підставу для відмови в задоволенні заяви, що доводи заяви не є співмірними та не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, без наведення обґрунтованих мотивів такого висновку, не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову .

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, порядок розгляду заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а питання щодо забезпечення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 травня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді