РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Повний текст)

09.11.2017 року Першотравневий районний суд

Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Хоружому Є.В.

за участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю, визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю, визнання права власності, посилаючись на наступне.

З 1985 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 2004 року. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. При розірванні шлюбу розподіл майна між ними не здійснювався. Після розірвання шлюбу вони фактично не розходилися і залишилися проживати спільно, примирилися і відновили в цьому ж 2006 році подружні стосунки. Вони зареєстровані та проживають спільно однією сім'єю більше пятнадцяти років в спірному житловому будинку за адресою: смт. Ялта, вул. Суворова, буд. 30б, тобто перебувати в фактичних шлюбних відносинах. У таких відносинах вони знаходяться і по теперішній час, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет.

Житловий будинок в смт. Ялта по вул. Суворова 30б, був побудований сторонами у період шлюбу, а в період перебування у фактичних шлюбних відносинах сторонами була побудована автозаправна станція, розташована в Мангушському районі Донецької області в с. Мелекіно по вул. Морскій 12. В свідоцтвах про право власності на будинок і АЗС, власником вказано її чоловіка - відповідача ОСОБА_2

Однак, позивачка вважає, що їй належить 1/2 частина спірного майна, а тому звернулася до суду з даним позовом та у своїх позовних вимогах просить суд: встановити факт її спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу з 22.10.2004 року по теперішній час, визнати за позивачкою та відповідачем право спільної сумісної власності на будинок № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області та на автозаправну станцію, яка розташована в Мангушському районі Донецької області в сМелекіно по вул.Морскій 12, а також визнати право власності по 1/2 частини за кожним - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області та на автозаправну станцію, яка розташована в Мангушському районі Донецької області в сМелекіно по вул.Морскій 12.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали вимоги позовної заяви та не заперечували проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що сторони перебувають в фактичних шлюбних стосунках з 2004 року.

Заслухавши позивачку, відповідача та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 грудня 1989 року по 22 жовтня 2004 року ( а.с. 5-6).

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що незважаючи на розірвання шлюбу, вони продовжують проживати однією сім'єю з ОСОБА_2 з 2004 року та ведуть спільне господарство по теперішній час. За рахунок спільних коштів придбали спірне нерухоме майно.

Ці обставини також було підтверджено допитаним у якості свідка ОСОБА_6

Актом обстеження, складеним депутатом Ялтинської селищної ради ОСОБА_7 від 2 березня 2013 року, підтверджено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 спільно проживають в домоволодінні № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області, протягом 16 років ( а.с. 7).

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 грудня 2006 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2006 року ОСОБА_2 належить автозаправна станція, розташована по вул. Морскій 12, в с.Мелекіно Мангушському районі Донецької області (а.с. 8-9). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 1 лютого 2011 року йому ж належить домоволодіння № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області ( а.с. 10-11).

Згідно з записами домової книги в житловому будинку № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області, ОСОБА_1 зареєстрована з 17 серпня 2007 року; ОСОБА_2 - з 11 грудня 2001 року (а.с. 12-16).

Отже, в ході судового засідання повністю підтвердився факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу з 22.10.2004 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу .

Відповідно до ст. 60 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У судовому засіданні було встановлено, що позивачка та відповідач 08 грудня 1989 року зареєстрували шлюб, який було розірвано 22 жовтня 2004 року, але з дати розірвання шлюбу сторони не припиняли шлюбні відносини, проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу, як подружжя, вели сумісне господарство, та за цей час ними було збудовані: домоволодіння №30б по вулиці Суворова у смт.Ялта та автозаправна станція у с. Мелекіно, вул.Морська,12. Таким чином, вищезазначене майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які проживали спільно з 22 жовтня 2004 року по теперішній час, але без реєстрації шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70, 74 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання однією сімєю, визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без реєстрації шлюбу з 22.10.2004 року по теперішній час.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на будинок № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області та на автозаправну станцію, яка розташована в Мангушському районі Донецької області в с. Мелекіно по вул.Морскій 12.

Визнати право власності по 1/2 частини за кожним - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок № 30б по вул. Суворова в смт. Ялта Мангушського району Донецької області та на автозаправну станцію, яка розташована в Мангушському районі Донецької області в с. Мелекіно по вул.Морскій 12.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Демочко