Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 2-4003/11 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Провадження №22-ц/778/2377/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Кочеткової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря : Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ПАТ «ТАСкомбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначено, що 19.09.2005 року між АБ «Муніципальний», правонаступником якого відповідно до власного статуту є ПАТ «ТАСкомбанк» та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №КФ/ІД(06)04-05. За умовами вказаного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 32000,00 доларів США строком до 18.09.2020року.

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 19.09.2005року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне виконання ним своїх зобовязань за кредитним договором.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 взяті на себе зобовязання за договором кредиту не виконує, у звязку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 375084,09 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ТАСкомбанк» 375084,09 грн. заборгованості за кредитним договором №КФ/ІД(06)04-05 від 19.09.2005 та судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення по справі залишено без задоволення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення по справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, як з поручителя, оскільки вважає, що порука є припиненою.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_3 є те, що банк не підтвердив, що є правонаступником Акціонерного банку «Муніципальний» та те, що кредит надано саме в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Також, судом стягнуто пеню з 02.03.2009р. по 14.09.2011р., при цьому не враховано вимоги ч.2 ст.258 ЦК України про застосування строку позовної давності в один рік до стягнення пені та штрафу. Крім того, банком було збільшено відсоткову ставку до 14,5% без узгодження із ним, як поручителем. Банк не повідомив поручителя про зміну істотних умов договору, що є підставою для припинення поруки.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судової повістки (а.с.150-151; 161;162).

Відповідач ОСОБА_5 не зявився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 не зявився до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив. Приймає участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції через свого представника.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 скаргу підтримала, просить її задовольнити з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів скарги заперечував та пояснив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

Заслухавши у засіданні суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» розяснено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

У даній справі предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ПАТ «ТАСкомбанк» щодо солідарного стягнення з ОСОБА_3, як з поручителя, заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, а тому судовою колегією не переглядається.

Встановлено, що 19.09.2005 року між АБ «Муніципальний» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №КФ/ІД(06)04-05, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 32000 доларів США зі сплатою 14% річних на строк до 18.09.2020 року (п.п. 1.1., 1.2. іпотечного договору а.с.10-13).

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 19.09.2005 року між АБ «Муніципальний» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №П(06)06-05 (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем за період з 05.12.2009 року по 14.09.2011 року утворилась заборгованість на загальну суму 375 084 грн.09 коп.( а.с.56-59).

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що у звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором у позивача виникло право на стягнення заборгованості по кредиту як з боржника, так і з поручителя в солідарному порядку.

Однак, висновок щодо відповідальності поручителя за неналежне виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором зроблено судом першої інстанції без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2005року між АБ «Муніципальний», правонаступником якого відповідно до Статуту є ПАТ «ТАСкомбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №П(06)06-05, за умовами якого останній зобовязався відповідати по зобовязанням позичальника ОСОБА_5 ( а.с.14).

Відповідно до розділу 1 Статуту ПАТ «ТАСкомбанк» виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», який в свою чергу виступає правонаступником ВАТ «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт», який свою чергу виступає правонаступником Акціонерного банку «ТАС-Бізнесбанк», який в свою чергу виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного банку «Муніципальний» ( а.с.17).

Отже, твердження апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи даних щодо правонаступництва позивача стосовно прав та зобовязань Акціонерного банку «Муніципальний» є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції стягнуто пеню не в межах строку спеціальної позовної давності , є неприйнятними.

Із змісту ст. ст. 257, 267 ЦК України випливає, що заява про застосування строку позовної давності має бути подана стороною до суду першої інстанції.

Відповідної заяви відповідач ОСОБА_3 до суду першої інстанції не подавав.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір поруки є припиненим, оскільки банком було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором з 2010 року до 14,5% без узгодження із ОСОБА_3, як поручителем та Банк не повідомив поручителя про зміну істотних умов договору, узгоджуються з фактичними обставинами справи та положеннями ЦК України.

Частиною 1 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року ( із змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Пунктом 6 договору поруки від 19.09.2005року, укладеного між АБ «Муніципальний» та ОСОБА_3 передбачено, що поручитель згодний зі зміною умов кредитного договору, в тому числі з тими, які будуть здійснені у майбутньому та призведуть до збільшення обєму відповідальності поручителя зі зміною строку погашення кредиту, процентів та комісій, а також розміру процентів та комісій, й продовжує нести обовязок по договору у випадку внесення банком та боржником змін до умов кредитного договору. Банк зобовязаний письмово проінформувати поручителя про зміну умов кредитного договору, повязаних зі зміною строків погашення кредиту, процентів, комісій, а також розміру процентів та комісій ( а.с.14).

Отже, положення договору поруки не містять інформації про те, що зміна та доповнення умов основного кредитного договору повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, що не свідчить про відмову поручителя від узгодження можливих змін.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-100цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором 25 серпня 2010 року відбулося підвищення відсоткової ставки з 14,00 % до 14,50 % (арк.с.56-59)

Банк у порушення умов договору поруки письмово не проінформував поручителя про зміну умов кредитного договору повязаних із розміром процентів.

Заперечення представника банку про те, що поручителю надсилався лист, де він повідомлявся про зміну відсоткової ставки за кредитним договором, укладеним між банком та боржником, проте матеріали кредитної справи знищені за збігом терміну зберігання, тому такі докази надати неможливо, не приймаються судовою колегією .

Банк звернувся з даним позовом до суду у вересні 2011 року ( а.с.4).

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Банком не надано ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів щодо виконання приписів п.6 договору поруки.

Таким чином, змінюючи у сторону збільшення розмір процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя, кредитор встановив нові умови за невиконання зобовязань позичальника, що всупереч положенням ч. 1 ст. 559 ЦК України, збільшує обсяг відповідальності поручителя.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог банка про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3, тому рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_3 державного мита у розмірі 1700,00 грн. та. витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн. на користь ПАТ «ТАСКомбанк» також підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року по цій справі в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором №КФ/ІД(06)04-05 від 19.09.2005 в розмірі 375084,09 грн. та понесених судових витрат 1700,00 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на користь ПАТ «ТАСКомбанк» з ОСОБА_3, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №№КФ/ІД(06)04-05 від 19.09.2005 року у розмірі 375084,09 коп. та судових витрат 1700,00 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.М.Кримська

Судді: І.В.Кочеткова

ОСОБА_2