Справа № 209/2642/13-ц
Провадження № 2/209/1290/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2017 року м. Кам?янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Маслова Д.В.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда, -

встановив:
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття; стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткові витрати в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу одного місяця; стягнути з відповідача понесені нею витрати за отримання правової допомоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 15.02.1991 року, 21.02.2007 року за ініціативою відповідача їх шлюб було розірвано, а 25.09.2009 року вони повторно зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: повнолітнього ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом з дитинства. Влітку 2012 року відповідач виїхав з міста на заробітки до лісорозробки в Росії, пояснюючи позивачу, що в нього є намір заробити грошей та підтримувати родину матеріально, але він ухиляється від своїх обов`язків і не надає їй матеріальної допомоги на утримання молодшого сина, який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та допомоги, навчається за індивідуальною формою навчання на дому, хоча вона зверталася до відповідача за допомогою неодноразово. Позивач зазначає, що для того, щоб підтримати сина морально, дати можливість бути пристосованим до самостійного життя у майбутньому, бути соціально адаптованим, вона намагається, щоб у нього був зв`язок із зовнішнім світом, для цього придбала новий комп`ютер, телевізор, взявши їх за кредитним договором, які виплачує сама, без допомоги відповідача. Вона робить все можливе для життя та здоров`я сина, оплачує послуги лікарів-консультантів, масажиста, забезпечує повноцінне харчування, задовільні санітарно-гігієнічні умови. Вважає, що працездатний батько дитини має змогу і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина і зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, пов`язаних з його хворобою.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, письмово надав заперечення про позову, в яких зазначив, що визнає позовні вимоги частково і погоджується з ними в частині стягнення з нього аліментів до досягнення сином повноліття, проте не погоджується із розміром аліментів та із стягненням додаткових витрат, оскільки відсутні підстави для стягнення з нього алміентів у твердій грошовій сумі, оскільки він є пенсіонером і отримує пенсію в розмірі 1793,22 грн., це є його єдиний стабільний дохід, тому вважає за необхідне стягувати з нього аліменти в розімрі 1/4 частини від всіх видів доходів. Позовні вимоги про стягнення додаткових витрат в розмір 500 грн. щомісячно не визнає та вважає не обґрунтованими, оскільки не підтверджені ніякими доказами. Зазначає, що на даний час не має житла, у зв`язку з чим вимушений наймати тимчасове житло та нести велики затрати. В період з 28.08.2012 року по 06.02.2017 року, перебуваючи за кордоном, на його прохання його мати перераховувала позивачу грошові кошти в сумі 440 грн. щомісяця на утримання сина ОСОБА_6 .
Представник відповідача - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, однак не заперечував, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина та додаткові витрати на його утримання, які повинні бути підтверджені позивачем та в розмірі, що не будуть перевищувати 50 % призначеної відповідачу пенсії, тобто 896,06 грн.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що від шлюбно-сімейних відносин сторони мають, на момент подання позову 31 травня 2013 року, неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №112 від 06 вересня 1996 року (а.с.9), копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 611 від 25 вересня 2009 року (а.с.10), копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 58 від 18 серпня 2009 року (а.с.11), довідкою про склад сім`ї ТОВ "Інфо-Ком" від 13.05.2013 року та акт про проживання ТОВ "Крона" № 410 (а.с.7, 14).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом з дитинства з діагнозом вроджена деформація грудної клітки, навчається у 8-му класі КЗ СЗШ № 21 м.Дніпродзержинська за індивідуальною формою навчання, що підтверджується копією довідки ВКК № 233 від 07.06.2012 року (а.с.12), копією виписки з медичної карти від 22.05.2009 року (а.с.13), довідкою КЗ СЗШ № 21 м. Дніпродзержинська № 160 від 13.05.2013 року (а.с.5).

Обставина придбання ноутбуку та телевізора ОСОБА_1 в кредит підтверджується копіями заяв в банк №97526129 від 03.06.2012 року (а.с.15) та №89822745 (а.с.18). Обставина придбання зазначентих речей для потреб дитини не заперечувалась представником відповідача в судовому засіданні.

Згідно копії довідки виданої Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області за вих. №2295 від 03 березня 2017 року ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 1792,12 грн. щомісячно, сума пенсії за період з 01.06.2013 року по 31.01.2015 року складає 35862,40 грн. (а.с.44).
В судовому засіданні були досліджені матеріали виконавчого провадження з примусового виконання за виконавчим листом №209/2642/13-ц виданий 14.11.2013 року на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 вересня 2013 року, згідно яких вбачається часткове виконання вказаного рішення (а.с.45, 46, 49-51).
В судовому засіданні ані позивачем, ані представником відповідача не було надано доказів щодо іншого заробітку ОСОБА_3 .
Суд не приймає до уваги твердження відповідача та його предстаника, про те, що ОСОБА_3 несе витрати, пов`язані з наймом житла, оскільки суду не були наданні докази, які підтверджували цей факт.

Згідно ст.180 СК України (в редакції 09.12.2012 року), згідно якої, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч.1 ст.184 СК України зазначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідно до ст.180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частинами 1, 2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Верховною Радою України через прийняття Постанови №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено визнання державою права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1, 2, 3 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд відзначає, що вирішення даної справи відбувається із врахуванням певної особливості. А саме тієї обставини, що суд фактично в 2017 році розглядає справу про встановлення розміру аліментів на період, який вже сплив на час розгляду справи. При цьому справа стосується саме встановлення розміру аліментів та додаткових витрат, а не стягнення їх заборгованості. Тому, питання виконання заочного рішення суду у даній справі яке було скасоване, може прийматись до уваги при виконанні даного рішення суду, але в процесі його виконання.

Виходячи з обставин справи, періоду подання позовної заяви, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, матеріальний стан батька, відповідач є фізично здоровим, пенсіонером та має регулярний, сталий дохід у вигляді пенсії, тому суд вважає, що з відповідача повинні стягуватись аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, відповідно до ч.1 ст.183 СК України.

При визначенні розміру додаткових витрат на утримання дитини-інваліда суд враховує, те що дитина є інвалідом з дитинства, потребує лікувально-фізкультурного комплексу, масажів, корегуючих викладок та санаторно-курортного лікування зазначеного у виписці з медичної картки хворого ОСОБА_7 , позивачем вже була придбана техніка для розвитку дитини, те що утримувати дитину повинні обидва батьки, суд, вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача розміру додаткових витрат підлягають до задоволення у розмірі 500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем наданий суду договір від 31 травня 2013 року, укладений між адвокатом Кущ Л.О. та Васильєвою О.В. про надання правової допомоги, підготовки та складання запитів, позовної заяви "про стягнення аліметів на утримання н/л дитини та стягнення додатковиї витрат на утримання дитини-інваліда", за що оплачено 500 гривень. З наданих позивачем документів не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, не є такі документи доказом оплати відповідних сум, тому це є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача.

При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі сумі 344,10 гривень на користь держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 185 СК України (в редакції 09.12.2012 року), ст.ст.3, 10, 61, 88, 158, 174, 212- 215, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на утримання дитини-інваліда - задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , остяння відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , остання відома адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 (інші відомості суду не відомі), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2013 року, і до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття., щомісяця, починаючи з 31.05.2013 року, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості суду не відомі).
Стягувати додаткові витрати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , остяння відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , остання відома адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 (інші відомості суду не відомі), на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, щомісяця, починаючи з 31.05.2013 року, на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості суду не відомі) до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , остяння відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , остання відома адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 (інші відомості суду не відомі), судовий збір в сумі 344 (триста сорок чотири) грн. 10 коп. на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.В. Маслов