Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, внесення змін в контракт, покладення зобов'язання, за касаційною скаргою Фонду державного майна України на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що наказом Фонду державного майна України

від 07 червня 2016 року № 1106 її було призначено на посаду генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (далі - ДП «Криворізька теплоцентраль»). 08 червня 2016 року укладено контракт

№ 4-2016 на період роботи з 08 червня 2016 року по 08 червня 2019 року.

Наказом Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року

№ 1862 її було звільнено із займаної посади на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України(поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу) та припинено дію контракт № 4-2016 від 08 червня 2016 року.

Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 17 жовтня 2016 року

№ 214-к трудовий договір (контракт) припинено.

Зазначала, що її звільнення було проведено із порушеннями норм трудового законодавства, а саме: наказ про її звільнення було видано у період її непрацездатності; порушено норми ч. 3 ст. 184 КЗпП України щодо заборони звільнення жінок, які мають дітей до трьох років; роботодавцем не було запропоновано рівноцінну за розміром окладу та функціональними обов'язками посаду.

Посилаючись на вказані обставини та, з урахуванням уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просила визнати протиправним та скасувати наказ Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року № 1862 в частині: п. 1 «звільнити ОСОБА_4 з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу», визнати протиправним та скасувати наказ ДП «Криворізька теплоцентраль» про припинення трудового договору (контракту) від 17 жовтня 2016 року № 214-к; поновити її на посаді директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з 12 жовтня 2016 року; змінити в контракті № 4-2016 від 08 червня 2016 року укладеного між ОСОБА_4 та Фондом державного майна України назву посади «генеральний директор» на «директор»; допустити її до роботи для виконання службових обов'язків, передати печатки, штампи, документацію необхідну для виконання обов'язків; допустити негайне виконання рішення суду, стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого

2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року № 1862 «Про виконання рішення суду» в частині пункту 1, відповідно до якого ОСОБА_4 звільнено з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу.

Визнано протиправним та скасовано наказ ДП «Криворізька теплоцентраль» № 214-к від 17 жовтня 2016 року про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на посаді генерального директора

ДП «Криворізька теплоцентраль».

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_4 витрати на оплату правової допомоги: з Фонду державного майна України у сумі 4 547 грн 60 коп., ДП «Криворізька теплоцентраль» - 4 547 грн 60 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Фонд державного майна України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних у кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачем при звільненні позивача із роботи було порушено вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП України та ст. 184 КЗпП України.

Даний висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, доказам, які містяться в матеріалах справи, та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_4 з 20 листопада 2002 року по 17 жовтня 2016 року працювала у ДП «Криворізька теплоцентраль».

07 червня 2016 року наказом Фонду державного майна України №1106 ОСОБА_4 було призначено на посаду генерального директора у ДП «Криворізька теплоцентраль» на умовах укладання контракту.

08 червня 2016 року між Фондом державного майна України та

ОСОБА_4, як генеральним директором ДП «Криворізька теплоцентраль», укладено контракт на термін з 08 червня 2016 року по 08 червня 2019 року.

ОСОБА_4 є багатодітною матір'ю, має чотирьох дітей, дві доньки малолітні: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_2.

З 11 жовтня 2016 року по 15 жовтня 2016 року позивач була тимчасово непрацездатною та перебувала на лікарняному у зв'язку з доглядом за донькою ОСОБА_5.

З 16 жовтня 2016 року по 18 жовтня 2016 року ОСОБА_4, як генеральний директор ДП «Криворізька теплоцентраль», перебувала у відрядженні в НАК «Нафтогаз України» у м. Києві.

З 18 жовтня 2016 року по 02 листопада 2016 року ОСОБА_4 перебувала на лікарняному.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від

28 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до Фонду державного майна України визнано незаконним та скасовано наказ Фонду державного майна України від 08 квітня 2016 року № 700 «Про звільнення генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» та поновлено ОСОБА_7 на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з 12 квітня 2016 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_7 на посаді допущено до негайного виконання.

Наказом Фонду державного майна України від 12 жовтня 2016 року №1862 ОСОБА_4 звільнено з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» та припинено дію укладеного з нею контракту, поновлено ОСОБА_7 на підставі рішення суду на посаді генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», звільнено ОСОБА_7 з цієї посади у зв'язку з закінченням контракту та покладено виконання обов'язків генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на ОСОБА_7

Наказом ДП «Криворізька теплоцентраль» від 12 жовтня 2016 року №214-к, з посиланням на наказ Фонду державного майна України №1 862 від 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 звільнено з посади генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль» на підставі п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Положеннями з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст.40 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було звільнено з посади генерального директора ДП в період її тимчасової непрацездатності, при цьому не запропоновано їй іншої вакантної посади на підприємстві, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про порушення при звільненні позивача норм ч. ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП України та ст. 184 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

При цьому доводи скарги щодо неможливості поновлення позивача на посаду генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль», оскільки такої посади не існує, є необґрунтованими, враховуючи, що згідно з наказом від 16 січня 2017 року ОСОБА_4 приступила до виконання обов'язків генерального директора ДП «Криворізька теплоцентраль».

Суди попередніх інстанцій вірно визначились із характером спірних правовідносин, надали їм належну оцінку, вірно застосували норму права до спірних правовідносин, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Фонду державного майна України відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун