Справа № 450/1986/17 Провадження № 6/450/58/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі

головуючого-судді Мусієвського В.Є.,

при секретарі Штойка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановив:

20 липня 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, Львівська область, Пустомитівський район, с.Зимна Вода, вул. В.Великого,11 до виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом №2-549/10, виданим 14.07.2011 про стягнення 44834,83 грн. матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди, 456,84 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 46411,67 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Пустомитівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження 53570420 з виконання виконавчого листа №2-549/10, виданого 14.07.2011 про стягнення 44834,83 грн. матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди, 456,84 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 46411,67 грн. 15.03.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на сьогоднішній день не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. В ході виконання рішення суду встановлено відсутність майна боржника, офіційного працевлаштування. Державний виконавець здійснив вихід по адресі проживання боржника та встановлено, що такий проживає в хороших умовах і не виявлено проблем у фінансовому стані, боржника попереджено про необхідність зявитися до державного виконавця. У боржника наявний паспорт для виїзду за кордон, він неодноразово перетинав державний кордон України. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому є необхідність у вжитті відносно нього заходів примусового виконання.

У судовому засіданні державний виконавець вимоги подання підтримав та дав пояснення, аналогічні, викладеним у поданні. Просив таке задовольнити.

Заслухавши пояснення старшого державного виконавця, розглянувши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП № 53570420 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-549/10, виданого 14.07.2011 року Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 44834,83 грн. матеріальної шкоди, 1000,00 грн. моральної шкоди, 456,84 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 46411,67 грн.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ? фізичної особи або керівника боржника ? юридичної особи за межі України ? до виконання зобовязань за рішенням.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. За змістом п. 3 розяснень Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Як вбачається з матеріалів подання 15.03.2017 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак доказів вручення такої боржнику, суду надано не було.

Наявна в матеріалах подання копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на імя ОСОБА_2 як доказ вручення постанови про відкриття виконавчого провадження до уваги братися не може, оскільки не містить відомостей про отримання такого поштового відправлення адресатом, є сумнівною, оскільки містить виправлення в даті і не є свідченням скерування боржнику.

Акт державного виконавця від 20.03.2017 року також не містить відомостей про вручення боржнику копії постанови про відкриття провадження, та даних про ухилення такого від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

Таким чином, судом встановлено, що на момент звернення до суду з поданням державного виконавця таким не доведено обєктивно наявного факту ухилення боржника від виконання зобовязань, який вже відбувся та даний факт не вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Вивчивши подання та надані державним виконавцем документи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки суду не надано доказів того, що боржник ухилився від виконання зобов'язань, зокрема, відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження (отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження), а тому обмеження не може мати легітимні цілі, та не може бути справедливим у балансі між правами людини та публічним інтересом, тобто виявлятися пропорційним меті його застосування.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення або отримання копії.

Суддя Мусієвський В.Є.