Справа № 578/343/17
провадження № 2/578/193/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Ярової С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області

про скасування рішення органу місцевого смоврядування в частині, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю та запису у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю,-

ВСТАНОВИВ

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області про скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту та запису у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, в обґрунтування якого вказала, що за рішенням суду від 13.10.2015 за набувальною давністю набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих за адресою: село Самотоївка, вул. Вдовиченка, 30 Краснопільського району Сумської області, але існування рішення Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 17.11.1993 та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 1.10.2003, згідно яких земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2, порушує право власності позивача на землю, встановлене статтею 120 Земельного кодексу України /далі ЗК України/, та перешкоджають отриманню і оформленню нею права користування чи власності на земельну ділянку для обслуговування належного їй домоволодіння. Означена нерухомість належала на праві особистої власності померлій 18 серпня 1994 року ОСОБА_3. Померла 9 червня 2012 року ОСОБА_2 була донькою померлої ОСОБА_3, але спадщину у встановленому законом порядку не прийняла, а тому, на переконання позивача, спірна земельна ділянка передана у приватну власність ОСОБА_2 усупереч вимогам Земельного законодавства та Декрету КМ України від 26.12.1992.

Сторони та Третя особа в судове засідання не прибули, відповідно до поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує з наведених у позові підстав та просить задовольнити; Відповідач та Третя особа не заперечують проти задоволення позову /ас 35, 52-53/.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають.

Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору суд встановив, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 травня 1989 року ОСОБА_3 належав житловий будинок, розташований у с. Самотоївка по вул. Вдовиченко, 30. Право власності ОСОБА_3 на будинок номер 30 по вул. Вдовиченко у с. Самотоївка зареєстровано в Сумському обласному бюро технічної інвентаризації 12 травня 1989 року, запис в реєстровій книзі за № 1/13.

18 серпня 1994 року ОСОБА_3 померла.

Як видно з оскаржуваного рішення виконавчого комітету Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області 13 сесії 21 скликання від 17.11.1993, воно прийняте за розглядом заяви ОСОБА_2 про передану у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства площею 0,32 га, розташовану по вул. Вдовиченка, 30 у с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області.

У послідуючому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 номер 642584, виданого виконавчим комітетом Самотоївської сільської ради 01.10.2003, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66, ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Самотоївської сільської ради від 17 листопада 1993 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,3270 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства.

За інформації Самотоївської сільської ради від 22.05.2017 на день приватизації 17.11.1993 земельна ділянка по вул. Вдовиченко, 30 у с. Самотоївка значилася у користуванні ОСОБА_3.

За інформації відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області від 21.06.2017 технічна документація по виготовленню Державних актів на земельні ділянки за адресою: с. Самотоївка, вул. Вдовиченко, 30 на імя ОСОБА_2 у відділі відсутня.

9 червня 2012 року ОСОБА_2 померла.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статей116,118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Стаття 120 ЗКУкраїни визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Таким чином, виконавчим комітетом Самотоївської сільської ради на порушення вимог частин першої, другої статті 30, частини другої статті 67 ЗК України в редакції Закону України від 13.03.1992 року № 2196-XII, було прийняте рішення від 17.11.1993 та видано 1.10.2003 Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по вул. Вдовиченко, 30 у с. Самотоївка на ім'я ОСОБА_2, хоча з 12 травня 1989 року власником будинку номер 30, який розташований на цій земельній ділянці, була ОСОБА_3, яка на підставі статті 30 ЗК України в редакції Закону України від 13.03.1992 року № 2196-XII з моменту набуття права власності на будинок набула і право користування цією земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків, може власник земельної ділянки або землекористувач.

Згідно зі статтею 155 ЗКУкраїни у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державний акт на право власності на землю підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Як видно зі змісту рішення Краснопільського районного суду від 13.10.2015, що набрало законної сили, позивачу ОСОБА_1 передано у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями, розташованих за адресою: вулиця Вдовиченка, будинок номер тридцять в селі Самотоївка Краснопільського району Сумської області, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 23, тим самим позивач набула право користування земельною ділянкою, на якій розміщений належний їй житловий будинок.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Самотоївської сільської ради від 17 листопада 1993 року про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Вдовиченка, 30 у с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області та виданий виконавчим комітетом Самотоївської сільської ради на підставі цього рішення Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 номер 642584 від 01.10.2003 на ім'я ОСОБА_2 порушують право власності позивача ОСОБА_1 на земельну ділянку, на якій розміщений належний їй житловий будинок номер тридцять по вул. Вдовиченка у селі Самотоївка Краснопільського району Сумської області, а отже рішення виконавчого комітету Самотоївської сільської ради від 17 листопада 1993 року видане з порушенням закону та підлягає скасуванню; Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 номер 642584 від 01.10.2003 на ім'я ОСОБА_2 слід визнати недійсним та необхідно скасувати запис в Книзі записів державних актів на право власності на землю.

За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд уважає позов обгрунтованим і підставним до задоволення.

Керуючись статтями 3, 10- 11, 42, 58-61, 158,169, 174, 209, 212, 214 - 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 13 сесії 21 скликання Самотоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 17.11.1993 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства» в частині надання земельної ділянки загальною площею 0.32 га (в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0.04 га, ведення особистого підсобного господарства - 0.28 га) у власність ОСОБА_2.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №642584 виданий 01 жовтня 2003 року на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд для ведення особистого селянського господарства площею 0,3270 га за адресою: село Самотоївка вулиця Вдовиченко тридцять Самотоївської сільської ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 66 та скасувати запис № 66 у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І.Косар