22-ц/775/770/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Категорія 69 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Мироненко І.П., Принцевської В.П.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2016 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Приморська районна адміністрація Маріупольської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з березня 1988 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що спільно мешкала з ОСОБА_3 з березня 1988 року без реєстрації шлюбу. З 16.07.2002 року були зареєстровані та проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Після початку антитерористичної операції на території м.Донецьк вони виїхали до м.Маріуполь та були взяті на облік як тимчасово переміщені особи, зареєстровані тимчасово в б.156 по вул.Гаванна в м.Маріуполі з грудня 2014 року. Отримували пенсію в Управлінні пенсійного фонду України Приморського району м.Маріуполя. Від сумісного життя мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком якого є ОСОБА_3. Також заявниця є опікуном рідної племінниці ОСОБА_3 ОСОБА_5. 25 травня 2006 року на імя ОСОБА_2 був оформлений договір довічного утримання матірю ОСОБА_3 ОСОБА_6. ОСОБА_6 померла 20.07.2016 року. 03.08.2016 року ОСОБА_3 помер. Заявник несла витрати на поховання як ОСОБА_6, так і ОСОБА_3, що підтверджується документально. Також у якості доказів надала довіреності, оформлені ОСОБА_6 і ОСОБА_3 за життя, на її імя для представлення їх інтересів. Протягом всього життя ОСОБА_3 був основним годувальником у їх сімї. У звязку з його смертю заявниця має на меті звернутися до УПФУ Приморського району м.Маріуполя для отримання належних пенсійних виплат у звязку із втратою годувальника. Також бажає звернутися до Фонду соціального страхування України в Донецькій області для отримання належних соціальних виплат та до УПСЗН Приморського району м.Маріуполя для отримання виплат як переселенець із зони АТО.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2016 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено повністю.

Встановлено факт спільного мешкання однією родиною без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2) з березня 1988 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права. Вказував, що відділення не було залучено до розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Вважає, що є спір про право, просив рішення суду скасувати та залишити заяву без розгляду.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності представника Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, який надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя останнього мали однакову адресу мешкання, спільну дитину, і встановлені обставини є підставою для встановлення факту проживання у шлюбних відносинах заявника разом із ОСОБА_3 з березня 1988 року, оскільки становлення такого факту має значення для реалізації прав заявника, як спадкоємця.

Проте погодитися із законністю такого рішення не можна.

Статтею 256 ЦПК України визначено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до ст.258 ЦПК України, в заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; який факт заявник просить встановити та з якою метою; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Разом з тим, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення судом такого факту не повинно пов'язуватися з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із змісту заяви, встановлення вищезазначених фактів необхідно заявнику для звернення до УПФУ Приморського району м. Маріуполя для отримання належних пенсійних виплат у звязку із втратою годувальника. Також вона має на меті звернутися до Фонду соціального страхування України в Донецькій області для отримання належних ОСОБА_3 соціальних виплат та до УПСЗН Приморського району м.Маріуполя для отримання виплат для переселенців із зони АТО.

Між тим, всупереч вимогам п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судом не зясовано, які організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, не запропоновано заявникові та відповідним заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Так, незважаючи на те, що заявником в обгрунтування необхідності встановлення факту спільного мешкання однією родиною вказано й про намір звернутися до Фонду соціального страхування України в Донецькій області для отримання належних ОСОБА_3 соціальних виплат, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до участі у справі не залучено. А на підставі оскаржуваного рішення суду ОСОБА_2 вже звернулася із заявою, в якій порушує питання про встановлення причинно-наслідкового звязку між смертю ОСОБА_3 та його професійним захворюванням для отримання в подальшому страхових виплат. З такими вимогами не погоджується Фонд соціального страхування, вказуючи, що був позбавлений можливості надати свої заперечення при розгляді питання, в якому вбачає спір про право, і в якому вирішувалися його обовязки в тому числі.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що між ОСОБА_2 та Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області виник спір про право в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 03 березня 2016 року.

Отже, судом всупереч вимогам процесуального закону справу розглянуто в порядку окремого провадження і фактично вирішено питання щодо права ОСОБА_2 Л,М. на спадкування після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч.6 ст.235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Оскільки рішення ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, які є обовязковою підставою для його скасування, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин справи і положень закону вважає за необхідне рішення суду скасувати, а заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

У відповідності до статті 88 ЦПК України у звязку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_2 підлягає стягненню сума судового збору 303,16 грн., що розраховується, виходячи з 110 відсотків ставки, що піддягала сплаті при поданні заяви до суду першої інстанції (275,60 грн х 110%).

Керуючись ст.ст. 235, 303, 307, 310, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Маріупольського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Приморська районна адміністрація Маріупольської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду та розяснити про її право звернення до суду із позовом на загальних підставах.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 303 (триста три) грн. 16 коп..

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Є.Є. Мальцева

ОСОБА_9

ОСОБА_10