Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/793/16-ц Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія 25 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на заочне рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 липня 2017 року,

встановила:

У серпні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" (далі ПАТ «СТ «Гарантія», Товаристо) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь 45000 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог Товариство зазначало, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір (поліс) АЕ/4865683 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 як водія транспортного автомобіля марки «ВАЗ-21112», державний номерний знак НОМЕР_1, на строк з 02.09.2015 до 01.09.2016 включно.

15 грудня 2015 року ОСОБА_2, керуючи вищезазначеним транспортним засобом по вул. Щорса в м. Житомирі здійснював буксування, із застосуванням гнучкого зчеплення, автомобіля НОМЕР_2, виїхав на перехрестя вул. Ватутіна-Щорса на заборонений сигнал світлофора та скоїв зіткнення автомобіля, який буксирував, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «OPEL VIVARO», державнийц номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

ПАТ «СТ «Гарантія» потерпілому ОСОБА_3, за заявою останнього, здійснило страхове відшкодування в розмірі 45000 грн.

Всупереч вимогам Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач, як особа, яка є винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, не виконав свій обов'язок щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, а тому зобовязаний відшкодувати Товариству заподіяну шкоду.

Заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ПАТ «СТ «Гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що зазначене рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не враховано положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положеннями якого передбачено право регресу у страховика до страхувальника у випадку неповідомлення останнім про дорожньо-транспортну пригоду без поважних причин. Судом взагалі не досліджувалося питання щодо причин неповідомлення ОСОБА_2 позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, як це передбачено Законом.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся про розгляд справи в порядку положень ст. 77 ЦПК України за місцем реєстрації, визначеним в матеріалах справи.

А також повідомлявся про розгляд справи за правилами частин 9, 10 ст. 74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик в газеті «Урядовий кур'єр» № 199 (6068) від 24 жовтня 2017 року та в газеті «Житомирщина» №77 (20723) від 24 жовтня 2017 року. Однак ОСОБА_2 в судове засідання не з'явивя, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України, а також з урахуванням того, що з моменту опублікування оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що настання страхового випадку ніким не оспорюється, страхове відшкодування позивачем сплачено добровільно, належних та допустимих доказів, які б підтверджували б неможливість позивача перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам, суду не надано, а сам по собі факт відсутності в матеріалах страхової справи позивача повідомлення страхувальника про страховий випадок, на думку суду, не зобов'язує останнього відшкодовувати суму страхового відшкодування в порядку регресу.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 02 вересня 2015 року між сторонами укладено договір (поліс) АЕ/4865683 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, як водія транспортного засобу: автомобіля марки «ВАЗ-21112», державний номерний знак НОМЕР_4, на строк з 02.09.2015 до 01.09.2016 включно (а.с.3).

15 грурня 2015 року ОСОБА_2, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, по вул. Щорса в м. Житомирі здійснював буксування, із застосуванням гнучкого зчеплення, автомобіля НОМЕР_5, виїхав на перехрестя вул. Ватутіна-Щорса на заборонений сигнал світлофора «жовтого кольору» та скоїв зіткнення автомобілів НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_3 та OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 М,В.. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження та водій автомобіля ОСОБА_3 тілесні ушкодження (а.с.4).

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2016 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у звязку із закінченням строку для накладення адміністративного стягнення (а.с.4).

06 квітня 2016 року потерпілий від ДТП ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Страхове товариство» Гарантія» з заявою про страхову виплату за шкоду, завдану автомобілю НОМЕР_6 (а.с.5).

Відповідно до договору узгодження розміру страхової виплати (страхового відшкодування) від 07.04.2016 та страхового акту №34-0601-16 від 14.04.2016 ПАТ «Страхове товариство» Гарантія» здійснило останньому страхове відшкодування в розмірі 45 000,00 грн.(а.с.6,7,8).

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 33.1.4 статті 33.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Судом встановлено, що відповідач не повідомив страховика протягом трьох днів про настання дорожньо - транспортної пригоди. Відтак, страхова компанія набула права вимоги до нього після виплати страхового відшкодування.

Оскільки будь-яких поважних причин для нездійснення такого повідомлення ОСОБА_2 не зазначено, то ця сума підлягає стягненню з нього.

Це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України в постанові №6-186цс16 від 30 березня 2016 року, де зазначено, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Таким чином, відповідно до вимог п.п. ґ) п. 38.1.1. ч. 38.1ст. 38 Закону право регресу у страховика виникає у випадку наявності одночасно двох рбставин: несвоєчасне повідомлення страхувальником або водієм про ДТП; відсутність поважних причин такого неповідомлення.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 по справі №6-1613цс16, де зазначено, що суди повинні зясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин.

Посилання суду, на висновки Верховного Суду України в постанові №6-284цс15 від 16 вересня 2015 року безпідставне, оскільки як зазначено в цій постанові, винна особа не повідомила про ДТП з поважних причин.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У звязку із ухваленням колегією суддів нового рішення про задоволення позову із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2893 грн. 80 коп. понесених витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" задовольнити.

Заочне рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 14 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" () 45 000 грн. страхового відшкодування та 2893 грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: