АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 761/4393/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6506/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
12 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року позовну заяву повернути позивачу для подачі до належного суду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та просила суд визнати дії відповідача по відключенню 21 грудня 2016 року трансформаторної підстанції № 2421 в с. Лука неправомірними і зобов'язати його не чинити позивачу в подальшому перешкод в користуванні електричною енергією відповідно до умов договору № 200978074 від 5 січня 2016 року на об'єкті ж/б в АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

Повертаючи позовну заяву позивачу для подання до належного суду, суд виходив з того, що спір виник з приводу нерухомого майна, що територіально не відноситься до Шевченківського району м. Києва.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що позивач звернувся до суду на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України з огляду на наступне.

Стаття 110 ЦПК України передбачає підсудність справ за вибором позивача.

Зокрема, згідно ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Зі змісту ч. 14 ст. 110 ЦПК України випливає, що виключно позивач може або застосувати правила загальної територіальної підсудності та подати позов за місцезнаходженням юридичної особи, або обрати між кількома судами, яким згідно з ст. 110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 цього Кодексу.

За п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 просила суд зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні електричною енергією на об'єкті ж/б в АДРЕСА_1.

Тобто між сторонами виник спір про порушення відповідачем права користування ОСОБА_3 нежитловим приміщенням, через чинення перешкод у користуванні електричною енергією за зазначеною вище адресою, для якого, відповідно до вищенаведених роз'яснень встановлено виключну підсудність.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення заяви позивачу для подання до належного суду.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303,307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді