Провадження №2/748/700/17
Єдиний унікальний № 748/1691/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

Головуючого- судді Меженнікової С.П.,

при секретарі Медвідь А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Кувечичі в особі Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з даним позовом, після уточнення позовних вимог просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області, вул. Зарічна, буд. 14: на ? частину - в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 05 жовтня 2002 року, та на ? частину як за колишнім членом колгоспного двору, мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи не видавалися, вона не має можливості належним чином оформити свої права як спадкоємця та колишнього члена колгоспного двору, на зазначене домоволодіння , а тому змушена звернутись із позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику ОСОБА_3 (а.с. 17 ).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.53 ).

Відповідач - територіальна громада с. Кувечичі в особі Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, надала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.30).

Керуючись ст.169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не зявившихся сторін.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про свою згоду на участь у справі не заявила, тому відповідно до ст. 36 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Згідно "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради.

Змістовний аналіз постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в УРСР", Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР від 31.10.1975 та інших нормативних актів з цього приводу доводить, що записи у погосподарських книгах є особливою формою статистичного обліку і визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Саме таке роз'яснення надав і Пленум ВССУ в своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказуючи, що у п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.3.1).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно наданих суду копії технічних паспортів, складених 30.10.1989 та 13.06.2017, житловий будинок №14 по вул. Зарічна (раніше Будьоного) у с. Кувечичі побудований у 1952 році (а.с.11-12). Перейменування вулиці в с. Кувечичі з "Будьоного" на "Зарічна" відбулося на підставі розпорядження Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 10 від 18 лютого 2016 року ( а.с. 49) . Як вбачається з довідки виконкому Кувечицької сільської ради №422 від 01.11.2017 та Витягу з погосподарської книги № 3 за 1990-1995 роки, господарство по вулиці Зарічна, № 14, в селі Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області відносилось до категорії „колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2, а членом колгоспного двору, його дочка -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Земельна ділянка за вказаною адресою, згідно довідки виконкому Кувечицької сільської ради №292 від 05.07.2017, була надана ОСОБА_2 правлінням колгоспу імені ОСОБА_4, 0,25 га - для житлово-господарського будівництва, 0,35 га - для ведення особистого селянського господарства ( а.с.9,43,45 ).

Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України Про власність.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частині.

ОСОБА_2 помер 05 жовтня 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 288676 ( а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 до спадкового майна належить 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд.

На день смерті 05.10.2002 ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав по вулиці Зарічна (Будьоного), будинок 14, в селі Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області (а.с.9).

Відповідно до копії спадкової справи, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с.33-34), після померлого 05.10.2002 ОСОБА_2, спадщину прийняла його донька ОСОБА_1, якій 30.03.2017 були видані Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площею 3,9805 га та 0,0516 га.

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 стала мати право на вказане вище домоволодіння - на 1/2 частину як спадкоємець першої черги за законом та на 1/2 частку, що належала їй, як колишньому члену колгоспного двору, а отже на все домоволодіння в цілому.

З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 377 від 26.06.2017 вбачається, що право власності на будинок з надвірними будівлями в с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області, вул. Зарічна, буд. № 14 не зареєстровано (а.с. 10 ).

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

В звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний будинок на імя спадкодавця ОСОБА_2, позивачу було відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області, вул. Зарічна, буд. № 14, що відображено державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у листі від 06.07.2017 (а.с. 36).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області, по вул. Зарічна, буд. № 14, на 1/2 частину як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та на 1/2 частину як за членом колишнього колгоспного двору.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась до набрання чинності новим Цивільним кодексом України, тому виходячи з Прикінцевих положень ЦК України та постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, до даних правовідносин застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 14, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 120, 123, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції 1963 року ), суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади с. Кувечичі в особі Кувечицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Зарічна, буд. 14, с. Кувечичі Чернігівського району Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6