АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Височанської Н. К., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2017 року,

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат.

Зазначала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають чотирьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З вересня 2016 року вони проживають окремо, відповідач належної матеріальної допомоги та утримання дітей не надає.

Також зазначала, що діти постійно хворіють, потребують систематичного лікування, догляду та особливої уваги.

Зазначала, що сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відвідують заняття з футболу, які є платними, займаються плаванням, на що також витрачаються кошти.

Посилаючись на зазначене, спроможність та обовязок відповідача сплачувати аліменти та нести додаткові витрати, повязані з розвитком здібностей дітей, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 4000 грн, щомісячно, на кожну дитину, а також стягувати з відповідача на додаткові витрати на утримання дітей 1240 грн, щомісячно.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі, щомісячно, починаючи з 20 червня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття: на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, по 1500 грн на кожного; на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, по 1200 грн на кожного.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рівшення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення указаним нормам повністю не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням майнового стану відповідача з нього слід стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 по 1500 грн на кожного; на утримання доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 по 1200 грн на кожного.

Проте з таким висновком повністю погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного зясування обставин, що мають порушення норм матеріального та процесуального права.

Це згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині обсягу задоволення позову про стягнення аліментів.

У справі встановлено, що з 30 жовтня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають чотирьох дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Діти проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою за № 458 від 29 березня 2017 року, виданою Грозинецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За нормою ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України у редакції, що є чинною на час вирішення спору, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

У порушення указаних норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції, пославшись на докази відповідно майнового стану відповідача, наявності у нього нерухомого та рухомого майна, не дав оцінки цим доказам та не навівши обґрунтування, визначив певний розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Зробивши висновок, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, суд не зазначив обсягу такої матеріальної допомоги й не врахував, що між сторонами існує спір щодо розміру аліментів, який має визначатися судом не тільки на даний час, а й на період до досягнення дітьми повноліття.

Тому рішення в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні з наведенням відповідних мотивів.

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є підприємцем, впродовж періоду з 2009 року по 2017 роки декларував відповідний обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг), в т.ч. за 2016 рік на суму 230 000 грн (а.с.43).

У той же час самостійно визначені ним суми, на які нараховується єдиний внесок, ним фактично визначався на рівні мінімальної заробітної плати щомісячно (а.с.44).

У справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником значної кількості нерухомого майна, а саме: чотирьох земельних ділянок розташованих в с. Бочківці Хотинського району Чернівецької області, нежитлового приміщення в с. Бочківці по вул. Миру, 1Є Хотинського району, 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 75221678 від 08 грудня 2016 року (а.с.56-61).

У власності відповідача є також автомобілі: ОСОБА_9, 313 ЦДІ, 2004 року випуску, ОСОБА_10, 2011 року випуску, МАН ТЖА 26480, 2005 року випуску (а.с.19).

У справі також встановлено, що позивачка отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні двох дітей у розмірі 2345 грн щомісячно, а також працевлаштувалася з розміром доходу біля 3500 грн.

При визначенні розміру аліментів слід також враховувати стан здоровя дітей, про що позивачкою подані докази (а.с.а.с.17-24).

Отже, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я відповідача, який є задовільним, його матеріальне становище, яке характеризується порівняно значним рівнем отримання доходів за тривалий період, відсутності у нього інших дітей, непрацездатних осіб, наявності у нього порівняно значного рухомого та нерухомого майна, яке свідчить про потенційно високий рівень доходів, інші обставини, що мають істотне значення, в т.ч. рівень доходів позивачки, які є незначними, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 1700 грн на кожну дитину, щомісячно, які відповідач спроможний сплачувати за своїм матеріальним становищем.

Сукупний розмір аліментів (6800 грн) не перевищує половини середнього доходу відповідача у розрахунку на місяць.

Указаний розмір аліментів на даний час є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Зважаючи на наявні у справі докази та пояснення сторін, доводи відповідача про те, що його середній місячний дохід не перевищує 6000 грн є надуманими.

Водночас доводи апелянта про спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі по 4000 грн на кожну дитину не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, підлягає зміні: з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі по 1700 грн на кожну дитину, щомісячно.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то підстави для його скасування відсутні.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,

тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі №6-1489цс17

Вимоги про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати на дітей у розмірі 1240 грн, щомісячно, позивачка обґрунтовує відвідуванням дітьми басейну, занять з футболу.

Проте указані витрати у спірному випадку не відносяться до таких, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей).

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачкою не доведено фактичне понесення таких витрат та їх потребу на невизначений час.

У звязку зі зміною рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України підлягає зміні і розподіл судових витрат.

Зважаючи на ціну позову (103440 грн) в суді першої інстанції судовий збір підлягав сплаті у розмірі 1034 грн 40 коп., від сплати якого позивачка звільнена.

Позов задоволено на 39,44%.

Тому, з відповідача на користь держави слід стягнути 407 грн 97 коп. судового збору (1034,40*0,3944).

На підставі наведеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 вересня 2017 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі по 1700 (одній тисячі сімсот) гривень на кожну дитину, щомісячно.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 407 (чотириста сім) гривень 97 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: Н. К. Височанська

ОСОБА_14