Справа № 304/31/17
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

з участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Перечинського районного суду від 25 квітня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 12 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_1 за договором № б/н отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач ОСОБА_1 умови вказаного договору належним чином не виконував, то у такого станом на 06 грудня 2016 року виникла загальна заборгованість у розмірі 33293,23 грн., з яких 2789,40 грн. заборгованість за кредитом; 25292,25 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 3150 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), та 1561,58 грн. штраф (процентна складова), а тому, просить стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Перечинського районного суду від 25 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що банком надано докази виникнення між сторонами кредитних правовідносин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У силу вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. А звідси, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі, і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, як на підставу своїх вимог посилається на Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 12 грудня 2013 року, яка складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, вказаного договору в матеріалах справи не має, натомість наявна копія Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 12 грудня 2013 року, яка разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також, Тарифами становить між публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Жодних інших доказів, які б підтверджували виникнення факт укладення ОСОБА_1 кредитного договору саме з ПАТ КБ «ПриватБанк» матеріали справи не містять.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів відступлення права вимоги за кредитним договором, оформленим у формі заяви від 12.12.2013 року, від ПАТ «Акцент-Банк» до ПАТ КБ «ПриватБанк».

Під час апеляційного розгляду ПАТ КБ «ПриватБанк» надано Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 за договором б/н від 24.01.2014 року. Однак, це стосується зовсім іншого договору. З підстав укладення договору від 24.01.2014 року позов не предявлявся, а тому, дана довідка не має жодного правового значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність факту укладення кредитного договору б/н від 12.12.2013 року, саме з позивачем.

Доводи апеляційної скарги даного висновку суду першої інстанції не спростовуються, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Приймаючи до уваги викладене та керуючись приписами статей 303, 307, 308, 313, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», відхилити.

Рішення Перечинського районного суду від 25 квітня 2017 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач

Судді