АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/520/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зобов'язання реструктуризувати кредит за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з цим позовом до ПАТ «Фідобанк», вказував, що 14.10.2008 року між ним та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено Договір кредиту, відповідно до умов якого він отримав кредит в розмірі 40000 дол. США на строк до 13.10.2015 року з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. 01.06.2010 року між ним та банком було укладено додаткову угоду, якою погоджено новий графік погашення кредиту, а 15.04.2013 року між сторонами було укладено додатковий договір, яким змінено строк дії договору до 13.10.2020 року. В забезпечення виконання цих зобов'язань 14.10.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 Між ОСОБА_2 та банком було укладено договір поруки №1 від 15.04.2013 року.

Свої зобов'язання позивач виконував належним чином, проте в зв'язку з значним збільшенням курсу долара позивач звертався до банку про переведення валюти кредиту у гривню. Відповідно до протоколу засідання кредитного комітету від 23.04.2015 року та рішенням заяву ОСОБА_1 про конвертацію заборгованості за кредитним договором від 14.10.2008 року задоволено та вирішено конвертувати заборгованість за фактичним курсом МВРУ, за яким буде придбана валюта для погашення заборгованості станом на дату купівлі іноземної валюти. Проте вищевказане рішення не виконано, незважаючи на неодноразові звернення позивача, що порушує його права.

Тому просив суд зобов'язати ПАТ «Фідобанк» здійснити реструктуризацію кредиту від 14.10.20087 року шляхом проведення конвертації заборгованості на умовах, вказаних в рішенні кредитного комітету від 23.04.2015 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. На його думку, після прийняття позитивного рішення про реструктуризацію банк повинен був вчиняти дії щодо внесення змін до договору кредиту. Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що позивачем усі умови виконано, а банком прийнято рішення про задоволення клопотання та надано згоду на реструктуризацію, однак цю процедуру не було завершено., що підписали ряд банків. Не враховано, що згідно з п. 6 Меморандуму про реструктуризацію валютних кредитів від 07.05.2015 року позичальник має право звернутися до банку протягом 3-х місяців з дня набрання чинності цим Меморандумом, банк зобов'язаний здійснити реструктуризацію протягом 3-х місяців.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 14.10.2008 року між ОСОБА_1 та АБ «Факторіал - Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 40000 дол. США на строк з 14.10.2008 року по 13.10.2015 року з оплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13% річних. Також 14.10.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1 01.06.2010 року між позичальником та банком було укладено додаткову угоду, якою погоджено новий графік погашення кредиту, а 15.04.2013 року між сторонами було укладено додатковий договір, яким змінено строк дії договору до 13.10.2020 року.

В забезпечення виконання зобов'язань між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_2 15.04.2013 року був укладений договір поруки.

Рішенням кредитного комітету ПАТ «Фідобанк» №37/6 від 23.04.2015 року вирішено конвертувати у гривню заборгованість в сумі не більше ніж залишок строкової заборгованості за основним боргом, простроченої заборгованості за основним боргом, нарахованих, але не виплачених процентів нарахованих і прострочених процентів на дату підписання Додаткової угоди до кредитного договору щодо конвертації, за фактичним курсом МВРУ, за яким буде придбана валюта для погашення заборгованості станом на дату купівлі іноземної валюти. Для проведення конвертації валютної заборгованості збільшити кредитний ліміт на суму гривневого еквіваленту Траншу заборгованості, що підлягає конвертації.

Проте додаткова угода до кредитного договору щодо конвертації у гривню заборгованості за кредитним договором між сторонами не укладалася.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з принципу свободи договору, закон не передбачає обов'язку банку здійснити реструктуризація кредиту боржника, а лише надає йому право на вчинення такої дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що після прийняття позитивного рішення про реструктуризацію банк був зобов'язаний внести зміни до кредитного договору, є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, згідно ст. 628 ЦК України.

Згідно з ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналогічну умову містить пункт 7.1. Договору кредиту під заставу нерухомого майна №084-в/53-08ф від 14.10.2008 року, за яким зміни та доповнення до цього Договору мають бути оформлені за згодою Сторін у письмовій формі.

Отже, виходячи з принципу свободи договору, закріпленого наведеними нормами права, змістом кредитного договору, його зміна шляхом укладення додаткової угоди можлива лише за обопільною згодою сторін договору - банку та ОСОБА_1

Меморандум щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті, підписаний представниками НБУ та комерційних банків 07.05.2015 року, не носить зобов'язального характеру і лише зафіксував наміри банків та можливу процедуру реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті.

При цьому згідно пункту 10 Меморандуму обов'язок банків щодо виконання його положень виникає виключно за умови прийняття певних змін до окремих нормативних документів НБУ, Податкового кодексу України та скасування мораторію на звернення стягнення на майно, встановленого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", які фактично не були виконані.

Отже, відсутні правові і фактичні підстави для задоволення заявленого позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Суддя: /підпис/

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Мороз В.О. Провадження № 22-ц/792/520/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19, 27