Справа № 545/2113/17
Провадження № 2/545/1393/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Бутиріній М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно кредитної угоди, укладеної відповідно до умов заяви № 010-16512-180213 від 18.02.2013 року, ПАТ «Дельта Банк» надав відповідачу кредит в розмірі 32700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Проте відповідачем не виконуються зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 73088,13 грн., що складається з: простроченого тіла кредиту 42922,23 грн., заборгованості за відсотками 30165,90 грн., яку й просили стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову, про що зазначила у заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно 18.02.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 010-16512-180213.

Згідно ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № 3130 в національній валюті України гривні.

Відповідно до п. 2.3 частини 3 договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі 32700,00 грн.

Згідно п. 1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невідємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1 частини 3 договору, моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції,

щодо укладення договору, а отже моментом укладання договору на умовах, описаних в пропозиції та правилах, вважатиметься дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою.

На підставі п. 2.4. Частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. Частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції.

У відповідності до п. 2.5 частини 3 договору, відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

В звязку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк», відповідно до постанови Правління Національного банку України № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до п. 2.4 частини 3 договору, був встановлений ліміт Кредитної лінії в розмірі 0,00 грн. Не сплачена заборгованість за договором, визнана простроченою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений

(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав взяті на себе зобовязання, відкривши відповідачу картковий рахунок №3130 в національній валюті України гривні, та встановивши ліміт Кредитної лінії в розмірі 32700,00 грн.

Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 06.06.2017 року не виконує належним чином зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Таким чином, станом на 06.06.2017 року за відповідачем за укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договором № 010-16512-180213 від 18.02.2013 року рахується заборгованість на загальну суму 73088,13 грн., яка складається з: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 42922,23 грн.; заборгованість за відсотками: 30165,90 грн.;

заборгованість за комісіями: 0,00 грн.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

А тому, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно не виконав зобовязання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

За таких обставин, суд вбачає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитною лінією.

Одночасно вирішуючи питання про підставність позовних вимог, суд враховує, що відповідно до положень ст.256 ЦК України право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Судом встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості від 06.06.2017 року, що останній платіж відповідачем з погашення кредиту здійснено в період з 01.04.2014 року -30.04.2014 року (а.с. 5).

Отже трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 30.04.2014 року і закінчується 30.04.2017 року.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 22.08.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вкладеного та керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2