Категорія 30Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Кирилюк Л.М.,

за участю сторін: представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 -ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування збитків, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року позивачі звернулись у суд з позовом до ОСОБА_5, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позивачі згідно договору купівлі - продажу від 12 жовтня 2009 року придбали квартиру АДРЕСА_1 за ціною 213690 грн. Згодом їм стало відомо, що придбана квартира є спірною, оскільки її шахрайським шляхом було оформлено з попередніх власників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на відповідача ОСОБА_5, яка в подальшому продала її позивачам.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2013 року визнано винним ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 190, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 357, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 358 КК України. В процесі розгляду даної кримінальної справи ОСОБА_9 визнав свою вину по епізоду, пов'язаному із квартирою, яка належала ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року, визнано удаваними довіреності від 21 серпня 2009 року, посвідчену від імені ОСОБА_8 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1640, а також посвідчені від імені ОСОБА_7 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1641, визнано нікчемними укладені в серпні 2009 року договори іпотеки часток квартири, яка розташована АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, а також між ОСОБА_7 та ОСОБА_11, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08.09.2009 року, укладений між ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Козловою І.А. і зареєстрований в реєстрі за №2145, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1.

Згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року щодо визнання удаваними довіреності від 21 серпня 2009 року, посвідчену від імені ОСОБА_8 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1640, а також посвідчену від імені ОСОБА_7 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1641, а також щодо визнання нікчемними укладені в серпні 2009 року договори іпотеки часток квартири, яка розташована АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, а також між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 - скасовано, і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено, в іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року залишено без змін.

Таким чином, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили стягнути з відповідача ОСОБА_5 на їх користь збитки у розмірі 213690 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року позов задоволено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_5 у перегляді заочного рішення суду.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачам мають бути відшкодовані фактичні збитки, тобто вартість квартири на момент придбання, що дорівнює 213690 грн.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі - продажу квартири від 12.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Процепко А.О., зареєстровано в реєстрі №1220, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали у відповідача ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 за ціною 213690 грн. (а.с.4-7).

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2013 року ОСОБА_11 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 КК України - шахрайство, яке полягало у тому, що ОСОБА_11, одержавши від ОСОБА_8 та ОСОБА_7 документи на належну їм квартиру АДРЕСА_1, та діючи без відому останніх, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, зняв їх з реєстраційного обліку, після чого, повідомивши приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Козловій І.А. завідомо неправдиві відомості, отримав нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно договір купівлі-продажу належної позивачам квартири, покупцем якої стала ОСОБА_5, яка у подальшому відчужила її добросовісним набувачам ОСОБА_14 та ОСОБА_3

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року (цивільна справа №127/1538/14-ц), визнано удаваними довіреності від 21.08.2009 року, посвідчену від імені ОСОБА_8 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1640, а також посвідчену від імені ОСОБА_7 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1641, визнано нікчемними укладені в серпні 2009 року договори іпотеки часток квартири, яка розташована АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, а також між ОСОБА_7 та ОСОБА_11, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08.09.2009 року, укладений між ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Козловою І.А. і зареєстрований в реєстрі за №2145, витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8-13).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04 березня 2016 року, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2015 року щодо визнання удаваними довіреності від 21.08.2009 року, посвідчену від імені ОСОБА_8 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1640, а також посвідчену від імені ОСОБА_7 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. та зареєстровану в реєстрі за №1641, а також щодо визнання нікчемними укладені в серпні 2009 року договори іпотеки часток квартири, яка розташована АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_11, а також між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 - скасовано, і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.14-19).

На підставі вищезазначених рішень у позивачів була витребувана спірна квартира, яка розташована АДРЕСА_1 та передана власникам ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Аналіз зазначеної статті дає підстави для висновку, що обов'язок відшкодувати збитки покупцеві виникне у продавця за наступних умов. По-перше, права третіх осіб на товар повинні виникнути до моменту продажу товару. Друга умова - покупець «не знав та не міг знати» про наявність прав третіх осіб.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За вказаних обставин, у позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 виникло право вимоги до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування їм збитків у вигляді вартості придбаної ними квартири, яка в подальшому вибула з їх власності не з їх вини, а внаслідок незаконності та протиправності первісного набуття прав на неї відповідачем, відповідно до вимог ст. 661 ЦК України, а саме сплачених ними 213690 грн.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимоги позивачів про відшкодування збитків за рахунок продавця - ОСОБА_5 в розмірі фактичних витрат, оскільки у них було вилучено за рішенням суду квартиру на підставах, що виникли до її продажу.

Доводи апеляційної скарги, що збитки слід стягувати з ОСОБА_11, а не з продавця ОСОБА_5 спростовуються тим, що відповідно до п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.