Провадження № 2-н/761/279/2017
У Х В А Л А

20 липня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м Києва Осаулов А.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з центрального опалення в розмірі - 53 230,22 грн., за постачання гарячої води у розмірі - 3 319,84 грн., суму інфляційних втрат та 3% річних у розмірі - 4 901,09 грн., а також судовий збір у розмірі 800,00 грн.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається із матеріалів заяви, заявник просить стягнути із боржника суму боргу за надані послуги з центрального опалення в розмірі - 53 230,22 грн., за постачання гарячої води у розмірі - 3 319,84 грн., суму інфляційних втрат та 3% річних у розмірі - 4 901,09 грн., а також судовий збір у розмірі 800,00 грн., які прямо не передбачені частиною 1 статті 96 ЦПК, крім того саме такий розмір заборгованості нічим не підтверджений.

Також, з матеріалів доданих до заяви про видачу судового наказу вбачається відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки відсутній відповідний договір. Крім того, заявником не надано суду правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1, які засвідчували б право власності або право користування боржника квартирою.

Так, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Тому суд вважає, що немає підстав для видачі судового наказу, що не порушує права заявника і не позбавляє його права на пред'явлення позову до суду в порядку позовного провадження.

Частиною 3 ст. 100 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Статтею 118 ч. 3 ЦПК України передбачено право на пред'явлення позовної заяви, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Осаулов А.А.