Справа № 361/3595/17
Провадження № 2/361/2266/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

13 листопада 2017 р. Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Корніюк К.А.,

розглянувши в місті Бровари в судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ДАКОТА» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, -

встановив:

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 147122,04грн. - на відшкодування шкоди в розмірі вартості втраченого товару. Позовні вимоги вмотивовані тим, що між сторонами 23.02.2017р. був укладений договір перевезення вантажу (виписано товарно- транспортну накладну) і за змістом даного договору відповідач зобов'язався перевезти вантаж (26 шин), які належать позивачу, та супровідні документи до них у місто Кривий Ріг; договір укладений у формі транспортної накладної (коносамента або іншого документу, встановленого транспортними кодексами (статутами); після обговорення умов договору позивач завантажив шини на транспорт відповідача, отримувач вантажу ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», адреса: м. Кривий Ріг. Даний товар до отримувача не доставлений перевізником. Позивач посилається на ст.910 ЦК України і на невиконання відповідачем умов договору про перевезення, а також на ст.924 ЦК щодо відповідності перевізника за втрату вантажу. Також позивач як на підставу для покладення на відповідача відповідальності, послався на ст.22 ЦК України і на ст.1186 ЦК України щодо обов'язку відшкодувати завдану шкоду.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що працівники підприємства на сайті знайшли перевізника шин з Києва в м. Кривий Ріг - на виконання договору між позивачем (продавцем) і покупцем ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»; даним перевізником був відповідач, якому 23.02.2017р. завантажили товар- 26 шин, виробник Білорусь, які позивач в свою чергу придбав для продажу вказаному покупцю у «УКРАЇНСЬКИЙ ТД «БЕЛШИНА», але перевізник - відповідач вказаний вантаж не доставив покупцю. Сумою збитку, яку просить стяг унти позивач на його користь з відповідача є вартість вказаного вантажу - 26 шин автомобільних.

Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений рекомендованими листами тричі, рекомендовані листи повернулись без вручення адресату за закінченням терміну зберігання їх на поштовому відділенні, тому суд за згодою позивача ухвалив справу розглянути заочно, у відповідності до ст.224 ЦПК України.

Позивачем суду надані такі докази:

Специфікація №13 від 21.02.2017р. на поставку товару за договором №566 від 4.02.2016р. , найменування товару: шина 320R508 (1200R20)ИД-304М У-4НС18 з камерою та ободною стрічкою; країна виробник Білорусь, кількість 28, сума без ПДВ 138656, ПДВ 27731,20; продавець ТОВ ТД «ДАКОТА», підписано ОСОБА_4, печатка ТОВ ТД «ДАКОТА», покупець ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», підписано ОСОБА_5, печатка ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА».

Видаткова накладна №1248 від 23.02.2017р., постачальник ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «БЕЛШИНА», покупець ТОВ ТД «ДАКОТА», договір №147 від 11.07.2013р., товар: автошина 1200R20ИД-304М, у-4нс16, кількість 28, сума з ПДВ 158439,12. Відвантажив: підпис, печатка «УКРАЇНСЬКИЙ ТД «БЕЛШИНА», отримав ОСОБА_4, підпис, печатка ТОВ ТД «ДАКОТА».

Видаткова накладна №529 від 23.02.2017р., постачальник ТОВ ТД «ДАКОТА», покупець ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», договір №566 від 4.02.2016р., товар: шина 1200R20ИД-304М у-4нс16 з камерою та ободною стрічкою, кількість 26, сума без ПДВ 128752, ПДВ 25750,40, всього 154502,40. Накладна від постачальника підписана: директор ОСОБА_6, є підпис, печатка ТОВ ТД «ДАКОТА», в графі «отримав (ла)» підпис відсутній, ОСОБА_7

Товарно - транспортна накладна № Р-529 від 23.02.2017р.: автомобільний перевізник ПП ОСОБА_1, водій ОСОБА_1. Замовник ТОВ ТД «ДАКОТА». Вантажовідправник ТОВ ТД «ДАКОТА». Вантажоодержувач ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА». Пункт навантаження Брестлитовский проспект,6, пункт розвантаження м. Кривий ріг, вул. Конституційна,5. В накладній є такі підписи і реквізити: відпуск: за довіреністю вантажоодержувача №256 від 22.02.2017р., виданою ОСОБА_9; отримав: водій- експедитор ОСОБА_1, підпису нема; бухгалтер (відповідальна особа) вантажовідправника: ОСОБА_4, підпис; відпуск дозволив: ОСОБА_4, є підпис, печатка ТОВ ТД «ДАКОТА»; всього відпущено на суму 154502,40грн., в т.ч. ПДВ 25750,40грн.

Відповідь ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» від 25.09.2017р. №431/1625 на ім'я директора ТОВ «ТД «Дакота» на запит б/н від 22.09.2017р. щодо надання інформації про поставку шин за специфікацією №13 від 21.02.2017р. до договору №566 від 4.02.2017р. - згідно даної відповіді поставка шин за специфікацією №13 від 21.02.2017р. до договору №566 від 4.02.2016р. на ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» не була здійснена.

Позивач як доказ надав суду також копію протоколу допиту у якості свідка ОСОБА_1 (відповідача) у кримінальному провадженні, відкритому за його, позивача, заявою про вчинення відносно нього злочину - шахрайства. З протоколу допиту свідка ОСОБА_1 видно, що свідок пояснив, що йому по телефону чоловік на ім,я ОСОБА_12 запропонував роботу по перевезенню його коліс, назвав адресу завантаження, приїхавши на вказане місце в районі пр-т Брестлитовський, 6 міста Києва, він зателефонував ОСОБА_12, ОСОБА_12 переправив його до ОСОБА_11; його завантажував ОСОБА_11, дав йому документи, запаковані в пакет від «Нової пошти» і аванс 1600грн., - тобто так, як він і домовлявся з ОСОБА_10; ОСОБА_11 записав його номер телефону, і він - ОСОБА_1 - поїхав. З початку він з ОСОБА_10 домовлявся їхати в Кривий Ріг, але після того, як він виїхав, ОСОБА_12 за тим самим номером телефону, за яким вони спілкувались до того, передзвонив і наказав їхати в Полтаву, попросивши його, коли він буде в Супрунівці, передзвонити. Він подзвонив ОСОБА_12 з Супрунівки, ОСОБА_12 сказав, що його зустріне ОСОБА_13 - їхній менеджер; ОСОБА_13 зустрів його біля кафе і сказав, що йому потрібно забрати документи і почекати, а потім їхати в Кривий Ріг; після чого зателефонував ОСОБА_12 і сказав під,їхати до шиномонтажу «Віанор» і розвантажитись, тому що буде довантаження резини, і вантаж у нього не поміститься. ОСОБА_1 під'їхав до шиномонтажу Віанор, до нього під'їхав той самий ОСОБА_13, розрахувався з ним по кілометражу за розцінками, оговореними з ОСОБА_10, за 400км і відмінусувавши аванс, всього віддав 3200грн., після чого ОСОБА_1 став на розвантаження біля шиномонтажу Віанор, був розвантажений у присутності ОСОБА_13, після чого йому зателефонував ОСОБА_12 і запитав, чи все добре, чи розрахувались з ним. Після повернення в Київ йому зателефонував ОСОБА_11, який завантажував шини, і запитав, чому він не вигрузив шини у Кривому Розі, на що ОСОБА_1 відповів, що ОСОБА_12, який його замовляв, сказав їхати на Полтаву і вигрузити шини в Віанорі.

Розглядаючи дану справу, суд виходить з наступного:

Позивач як підставу для стягнення з відповідача вартості втраченого вантажу (товару) послався на невиконання перевізником умов договору перевезення, укладеного між сторонами і на втрату вантажу перевізником при виконанні договору перевезення.

Стаття 910 ЦК України, на яку посилається позивач у позові, регулює умови договору перевезення пасажира та багажу.

Згідно ст.908 та ст. 909 ЦК України, - перевезення вантажу, багажу здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2 - договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Згідно ч.3 - укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно ст. 207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 208 ЦК - у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, п.2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; п.3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; п.4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Згідно ст.218 ЦК України - недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України встановлено принцип змагальності і рівності сторін для суду, встановлено обов'язок позивача довести (надати докази) на підтвердження позовних вимог, тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, а також визначено межі розгляду справи - в межах заявлених позовних вимог і лише на підстав поданих доказів.

Таким чином, з аналізу даних норм закону, позивач повинен подати належні, достатні і допустимі докази на підтвердження позовних вимог, для даного випадку, зокрема довести факт укладення (наявності) між сторонами договору перевезення і факт невиконання перевізником умов укладеного договору.

За законом договір перевезення, на що посилається позивач, повинен бути укладений у письмовій формі; тому його укладення не може бути підтверджене лише поясненнями сторони. Припустимим є укладення договору перевезення у вигляді підписаного сторонами документу - товарно- транспортної накладної. Але при цьому подані документи мають свідчити про волевиявлення обох сторін (а не одної), мають свідчити про досягнення між сторонами домовленості стосовно всіх істотних умов договору (сторони у договорі, вантаж, вартість, місце призначення, строки). У будь-якому випадку волевиявлення сторони має бути виражене у належному вигляді, - у даному випадку - підписом перевізника у документі, зокрема - в товарно - транспортній накладній. Відсутність підпису перевізника означає відсутність його волевиявлення, і відповідно такий документ не є письмовим доказом укладення вказаного договору, і крім того не є доказом отримання вантажу для перевезення на умовах договору.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що наданими доказами не підтверджено укладення договору про перевезення між сторонами, який би був укладений у відповідності до вимог закону, що регулює дані правовідносини, і у тій формі, якої вимагає закон для даного договору.

Зокрема, Специфікацією №13 від 21.02.2017р. на поставку товару за договором №566 від 4.02.2016р. , найменування товару: шина; продавець ТОВ ТД «ДАКОТА», покупець ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», та довідкою ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» підтверджено факт наявності договірних відносин між позивачем і вказаним ПрАТ, і наявність підстави для відправлення покупцю вказаного товару;

видаткова накладна №1248 від 23.02.2017р., постачальник ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ «БЕЛШИНА», покупець ТОВ ТД «ДАКОТА», є підтвердженням наявності у позивача вказаних шин виробництва Білорусь;

обидва документи не містять будь-якої інформації щодо правовідносин між позивачем і відповідачем як перевізником.

Видаткова накладна №529 від 23.02.2017р. , постачальник ТОВ ТД «ДАКОТА», покупець ПрАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», товар: шина, може бути підтвердженнями вартості вказаного товару (шин). Разом з тим вказана видаткова накладна не містить підпису перевізника, отримувача, тощо, - які б могли свідчити про отримання вказаного товару відповідачем чи про укладення договору на перевезення саме між позивачем і відповідачем. У відповідній графі перевізника підпис відсутній.

Товарно - транспортна накладна № Р-529 від 23.02.2017р., (єдиний документ, в якому зазначено перевізника ПП ОСОБА_1, водій ОСОБА_1), не містить підпису перевізника або водія у відповідній графі «отримав: водій- експедитор ОСОБА_1», необхідного для підтвердження факту отримання ним вантажу. Тому даний документ не може розглядатись судом як належний письмовий доказ, як документ, що доказує факт укладення договору між сторонами, і як факт придання договору письмової форми, і як доказ наявності договірних правовідносин безпосередньо між позивачем і відповідачем, оскільки у наданому документі відсутній підпис зазначеної в ньому одної з сторін такого договору. Сам по собі той факт, що у даному документі, складеному позивачем, позивач вказав другу сторону (вантажоперевізника),- не означає, що за даним документом вказаний позивачем перевізник дійсно уклав з ним договір і дійсно прийняв від позивача вантаж для перевезення, і що він прийняв вантаж саме за даним договором, що такий договір укладений, і що вказаний перевізник взяв на себе відповідальність перед позивачем, обумовлену договором про перевезення.

Тому суд дійшов висновку, що письмових доказів на підтвердження укладення договору про перевезення між сторонами суду позивач не надав. Будь-яких інших допустимих і належних доказів на підтвердження факту укладення між сторонами вказаного позивачем договору перевезення вантажу суду не надано, хоча позивачу для цього надавався час. Тому суд дійшов висновку, що позивач не довів укладення між ним і відповідачем договору, про який позивач зазначає у позовній заяві.

Крім того, позивач посилається на укладення договору про перевезення вантажу з відповідачем ОСОБА_1, натомість у наданому ним документі (товарно-транспортній накладній) перевізником вказано ПП ОСОБА_1, що в розумінні покладення відповідальності за договором не є тотожними поняттями. Позивач сам не визначився і не надав несуперечливих доказів того, з ким конкретно він уклав договір, і для кого (у разі його укладення) з даного договору виникло зобов'язання по його виконанню: ПП ОСОБА_1 чи фізична особа ОСОБА_1 виходячи з того, що позов пред'явлено до фізичної особи, судом прийнято позов до розгляду в порядку цивільного судочинства. І укладення договору перевезення між позивачем ТОВ «ТД Дакота» і фізичною особою ОСОБА_1 позивач не довів.

Згідно ст.920, ст.924 ЦК України, що регулюють відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із договору перевезення, і зокрема відповідальність перевізника за втрату вантажу, - відповідальність за даним договором виникає у перевізника , а не у водія перевізника.

Позивач як на доказ посилається на показання ОСОБА_1 у якості свідка у кримінальному провадженні, разом з тим, у даному кримінальному провадженні - як видно з самого протоколу допиту, слідчим визначено статус вказаної особи як свідка, а не підозрюваного. Більш того, як видно зі змісту даного протоколу допиту, відповідач надав інформацію з приводу конкретних подій, які стосуються певних домовленостей між ним і чоловіком по імені ОСОБА_12, а не з позивачем; отримання ним певного товару для перевезення не у позивача, а у чоловіка по імені ОСОБА_12 і ОСОБА_11, і про подальше спілкування саме з вказаною особою ( з якою існувала певна домовленість), і виходячи з наданої і неспростованої інформації, свої домовленості перед тою особою, з якою існувала така усна домовленість, відповідач виконав, вигрузивши товар саме у місці і у спосіб, визначений за вказівкою саме тої особи. Дана домовленість між відповідачем і ОСОБА_10 не може судом розглядатись як доказ укладення договору про перевезення між сторонами. У даному допиті ОСОБА_1 не повідомляв і не визнавав факту укладення ним договору з позивачем, факту підписання ним певних документів, тому логічним є і не вимагання ним від другої сторони видачі розписки про отримання товару.

З іншого боку позивач не надав суду ніяких доказів на підтвердження того, що вказана відповідачем особа взагалі є працівником позивача і була уповноважена видати вантаж. А у разі, якщо вказана особа дійсно діяла від імені позивача, то з вказаних відповідачем обставин передачі вантажу - можна дійти висновку - що вантаж був доставлений за призначенням, вказаним саме цією довіреною особою.

Таким чином, підстав для застосування положень ст.ст.908- 925 ЦК України до спірних правовідносин між сторонами суд не вбачає.

Позивач також як на підставу для стягнення з відповідача вартості втрачених шин, послався і на ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Разом з тим, у випадку, якщо між сторонами існували договірні відносини (на що послався позивач у позовній заяві), які повинен довести позивач у встановлений законом спосіб, то дана норма (ст.1166 ЦК про відшкодування шкоди у деліктних - не договірних - правовідносинах) не регулює договірні правовідносини і не може бути застосована до випадку невиконання умов договору; такі правовідносини визначаються законом, що регулює договірні правовідносини.

Виходячи з того, що позивач не довів суду укладення між сторонами договору, і враховуючи, що у позовній заяві позивач зазначив саме вказану підставу для покладення на відповідача відповідальності (за невиконання умов договору перевезення, укладеного між сторонами), то суд не вбачає підстав для покладення на відповідача такої відповідальності - відшкодувати збитки, заподіяні втратою вантажу.

Підстав для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, заподіяну його протиправними діями, що призвели до втрати ним отриманого вантажу (товару), - за ст.1166 ЦК України - суд не вбачає і з тих підстав, що позивач не надав суду безспірних, достатніх і належних доказів того, що: 1. відповідач отримав саме вказаний вантаж, вказаної вартості і у вказаній кількості; 2. відповідач отримав товар (вантаж) саме у позивача, а не у іншої особи (по імені ОСОБА_12); 3. Відповідач діяв протиправно, коли отри мав вантаж або діяв протиправно, коди вивантажив його у місці, вказаному тою самою особою, з якою він домовлявся про перевезення вантажу; 4. Що вказаними діями відповідача шкоду (збитки) заподіяно саме позивачу; 5. що шкоду позивачу заподіяно саме внаслідок дій відповідача, а не іншої особи. Таким чином, позивач не довів протиправності дій відповідача, заподіяння позивачу шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, і причинно- наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Суд, враховуючи вимоги ст.ст.10,11,60 ЦПК України щодо змагальності, диспозитивності і меж розгляду, розглядає дану справу лише на підставі поданих доказів, і виходить з того, що саме на позивача покладається обов'язок по доведенню факту заподіяння шкоди і її розміру, протиправності дій відповідача, а також причинного зв'язку між протиправними діями відповідача і заподіянням шкоди. Жодної з даних обставин позивач не довів. Тому і з даних підстав суд визнає позов не обґрунтованим, не доведеним і таким, що задоволенню не підлягає.

Сам той факт, що суд справу розглядає заочно, не є підставою для звільнення позивача від обов'язку по доказування позовних вимог, і не є достатньою підставою для задоволення позову, не оспореного відповідачем у межах даної цивільної справи, оскільки рішення суду у будь-якому випадку має бути обґрунтованим, законним і прийнятим на підставі доказів та у відповідності до закону. При цьому суд також враховує, що відповідач не подав заяви про визнання позову або про визнання окремих обставин у межах даної цивільної справи, і крім того, не визнав своєї протиправності, будучи допитаним і як свідок у кримінальному провадженні з приводу вказаних обставин (на що посилається позивач), а сам факт неявки відповідача у судове засідання у даній справі не означає визнання ним позову і тих обставин, на які у позовній заяві посилається позивач.

Таким чином, у позові в цілому слід відмовити.

Згідно ст.88 ЦПК України у разі відмови у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.908, 909, 207,208,218, ст.1166 ЦК України, ст. ст.10,11,60 ЦПК України, ст.ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ДАКОТА» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в розмірі вартості втраченого товару відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова