АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2078/16-ц 22-ц/774/1292/К/17
Справа № 214/2078/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1292/К/17 ОСОБА_1
Категорія 46 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Видрик А.А.

за участі : представника відповідача - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог посилає на те, що її батьку ОСОБА_5, виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів видано ордер на жиле приміщення №8077 від 29.10.1993 на право зайняття житлового приміщення: квартири №47 в будинку № 48 на мікрорайоні Сонячному в м. Кривому Розі.

ЇЇ батько ОСОБА_5 16.10.2015 знятий з реєстраційного обліку. На теперішній час, за адресою: м. Кривий Ріг, м-н. СонячнийАДРЕСА_1, крім неї зареєстрована її сестра ОСОБА_2 разом із дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ні відповідач, ні її діти не проживають у спірній квартирі з 2004 року, оскільки добровільно виїхали мешкати до м. Києва та з того часу у квартирі не мешкають. Позивач змушена сплачувати комунальні платежі, які нараховуються на відповідача та її дітей, у звязку із чим утворилася значна заборгованість. У звязку із чим, посилаючись на ст..71 ЖК України позивач просить суд визнати ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та скасувати їх реєстрацію за даною адресою.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою №47 у будинку №48 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2017 року заява представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3; А.В., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Зокрема вважає, що судом не взято до уваги поважність причин не проживання відповідача у спірній квартирі через сварки із батьком та сестрою, які вели аморальний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, що призводило до антисанітарних умов проживання. У 2015 році помер батько ОСОБА_5, вона намагалася повернутися проживати у спірну квартиру, оскільки іншого житла для себе та дітей не має.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та її представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Згідно наявної в матеріалах справи телефонограми, представник позивача повідомлена належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 виконавчим комітетом Криворізької міської Ради народних депутатів Бюро обміну жилої площі 29.10.1993 видано ордер на жиле приміщення №8077 на право зайняття житлового приміщення: квартири №47 в будинку № 48 на мікрорайоні Сонячному в м. Кривому Розі (а.с. 48).

Згідно довідки №16 від 01.02.2016 виданої Криворізькою обєднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-ком» у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

З Акту складеного мешканцями будинку №48 на мкр-ні Сонячний у м.Кривому Розі, затвердженого начальником дільниці №2 ТОВ «Житлосервіс-КР» від 01 лютого 2016 року видно, що у квартирі №47 даного будинку, з 2004 року не проживають ОСОБА_2,ОСОБА_7, ОСОБА_6 ( а.с.4).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст.ст. 71,72 ЦК України та виходив з наявності правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у звязку із їх не проживанням за спірною адресою з 2004 року.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Спір між сторонами виник з приводу права відповідача користуванням жилим приміщення , квартирою, в якій її батько був квартиронаймачем, та в якій вона не проживає з 2004 року разом із двома неповнолітніми дітьми, будучи зареєстрованою за даною адресою.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1. ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника відповідача в частині поважності причин не проживання відповідачів у спірній квартирі, такими, що заслуговують на увагу.

У п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із подальшими змінами та доповненнями) (далі - постанова Пленуму) роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Враховуючи роз'яснення п. 10 постанови Пленуму, зазначені вище обставини, якими відповідач обґрунтовує поважність свого не проживання у спірному будинку мають бути належним чином перевірені та оцінені судом, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.XI.50).

Відповідач не проживала у спірній квартирі квартирою №47 у будинку №48 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі через антисанітарні умови проживання та не приязнені стосунки із батьком ОСОБА_5, який вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем, через що, був позбавлений у відновленні відповідача ОСОБА_2 батьківських прав. ( а.с.72-75). Дані фактичні обставини, колегія суддів розцінює. як поважні причин не проживання відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог та наявність правових підстав для визнання відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі №47 у будинку №48 на мкр-ні Сонячний у м.Кривому Розі передчасним, таким, що не відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства, тому рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 926,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: