АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1504/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 3 червня 2005 року рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано, а сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було залишено проживати разом із ОСОБА_4 .

До досягнення сином повноліття ОСОБА_6 сплачував аліменти на його утримання, але після досягнення ним повноліття сплату аліментів вирішив сплачувати на свій розсуд.

01.09.2015 року ОСОБА_5 поступив на контрактну форму навчання до Уманського державного педагогічного університету та є студентом, денної форми навчання. Вартість його навчання відповідно до договору №251 від 19 жовтня 2015 року, становить 6930 гривні. За навчання сина на 1-му та 2-му курсі позивачкою було сплачено 13860 грн. Строк навчання у вказаному навчальному закладі встановлено 3 роки та 10 місяців.

Крім того, позивачка стверджує, що несе додаткові витрати на сина проживання його в гуртожитку.

У зв`язку з чим ОСОБА_4 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до його двадцятитрьохрічного віку; додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_5 , в розмірі ? витрат на навчання згідно договору про навчання та договору на проживання в гуртожитку № 1 кімната 343 в розмірі 7955 грн.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , який продовжує навчається в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.12.2016 року і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_5 , який продовжує навчання в розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про навчання та договору на проживання в гуртожитку АДРЕСА_1 в розмірі 7955 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та затвердити рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1 500 грн. на місяць до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги відповідають інтересам сина, матеріальному становищу платника аліментів та засадам розумності, виваженості, справедливості.

Проте колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який був розірваний 13 липня 2005 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору про навчання № 251 від 19.08.2015 року ОСОБА_5 вступив до Уманського державного педагогічного університету ім.. П. Тичини за напрямком «Фінанси і кредит», термін навчання 3 роки 10 місяців, вартість навчання за рік складає 6 930 грн., а всього 27 720 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів :

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

2) продовження ними навчання.

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Вказане кореспондується з положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до довідки № 11 від 27.01.2017 року військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 є військовослужбовцем старшим офіцером (з комплектування та проходження служби) відділення кадрів військова частина № НОМЕР_1 національної гвардії України АДРЕСА_2 , з серпня 2016 року по січень 2017 року загальна сума його грошового забезпечення склало 73 526,35 грн., а середній розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за грудень 2016 січень 2017 року становить 12 254,39 грн., що підтверджено довідкою № 12 від 27.01.2017 року, наданої командуванням в/ч НОМЕР_1 (а.с. 40).

В свої апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітнього сина згідно рішення суду, а сам він добровільно щомісячно сплачує на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання по 1500 гривень.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 05 серпня 2006 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проходить військову службу та проживає в м. Дніпро складом сім`ї він, дружина, донька ОСОБА_8 та син дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , 2002 року народження. Дружина не працює і всі члени сім`ї перебувають на його утриманні. Крім того, у відповідності до статті 187 СК України після досягнення сином повноліття та продовження навчання за заявою ОСОБА_2 фінансовою відділом військової частини вираховують добровільно по 1500 гривень щомісячно аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Житловою площею в м. Дніпро ОСОБА_2 не забезпечений, а тому наймає жиле приміщення за власні кошти.

Враховуючи, що про утримання повнолітнього сини, який продовжує навчання, повинні дбати обоє батьків, та враховуючи матеріальний стан відповідача, його не забезпечення житлом по місцю проходження служби, його добровільну сплату аліментів після досягнення повноліття сином, який продовжує навчання, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував всі обставини, зазначені в статті 182 СК України та визначив завищений розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі ? частини всіх видів заробітку та вважає за необхідне зменшити розмір аліментів до 1/6 частини. При цьому у визначенні розміру аліментів колегія суддів врахувала вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

До повноліття сина ОСОБА_2 сплачував аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. Крім того, ним було надано довідку сину про те, що він являється учасником бойових дій, а тому за наявності такої довідки неповнолітній ОСОБА_10 , як син учасника АТО, використав пільги на отримання гуртожитку та оплату за проживання в гуртожитку. Позивачкою також не надано належних і допустимих доказів наявності особливих обставин в розвитку дитини, що потребували додаткових витрат.

Що стосується задоволених позовних вимог про стягнення додаткових витратна оплату навчання повнолітнього сини, то колегія суддів приходить до наступного.

Виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим ст. 199 цього Кодексу передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Такий висновок колегії суддів буде відповідати правовому висновку ВС України, висловленому ним у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі N 6-1296цс15.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, як ухвалене з порушенням норм матеріального права, та ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах повнолітнього сина задоволити частково та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Інші доводи апеляційної скарги також перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року задовольнити частково, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 11 травня 2017 року - скасувати

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ПІН НОМЕР_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2016 року і до досягнення ним 23 річного віку або припинення навчання.

В частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на оплату навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що продовжує навчатися, в розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про навчання та договору на проживання в гуртожитку № 1 кімната 343 в розмірі 7955 гривень відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :