Справа № 564/1439/17
20 листопада 2017 року
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Цвіркун О. С.
з участю секретаря Забейди А.В.
позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
Позивачі звернулися до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаються на те, що вони та відповідач є співвласниками будинку № 3, що по вулиці Складовій у м. Костопіль Рівненської області, у якому зареєстрований ОСОБА_5, однак останній уже понад 3 років не проживає у вказаному будинку, ніякої участі в утриманні та ремонті будинку не приймає, комунальні платежі не сплачує. Комунальні платежі нараховуються відповідно на всіх осіб, які зареєстровані в будинку, в тому числі і на тих, які в будинку не проживають, враховуючи те, що ОСОБА_6 зареєстрований у спірному будинку, позивачі змушені нести додаткові витрати по утриманню будинку.
Враховуючи викладене просять суд задоволити їх позовні вимоги в повному обсязі.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судову засіданні підтримали позовні вимоги повністю з підстав викладених у позовній заяві, показали, що місце перебування відповідача їм невідоме. Зазначили, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення по справі.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до чинного законодавства.
Враховуючи думку позивачів, які не заперечували проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.
Суд,заслухавши пояснення позивачів, свідків, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що будинок № 3 по вулиці Складовій у м. Костопіль, Рівненської області перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, остання померла 02 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14 березня 2000 року (а.с. 6) та копією технічного паспорту на вказаний будинок від 03 грудня 2015 року (а.с. 7-9).
З будинкової книжки для прописки громадян, проживаючих в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що у вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_5 (а.с. 11-12).
Встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Костопільського районного суду Рівненської області у листопаді 2013 року було розірвано, з того часу ОСОБА_5 не проживає за зареєстрованим місцем проживання, його речей у будинку не має, коштів на утримання будинку не надає, місце перебування його не відомо.
Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується показами свідків.
Так, свідок ОСОБА_8 показала, що вона є сусідкою позивачів. Зазначила, що ОСОБА_5 уже більше 3 років разом з позивачами за місцем їхнього проживання не проживає, вказала, що місце його перебування їй не відомо.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивачів, показала, що ОСОБА_5 уже близько 4 років за адресою вул. Складова, 3, м. Костопіль не проживає.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він є сусідом позивачів, показав, що чоловік ОСОБА_3, яка є позивачкою у справі, уже близько 4 років разом за адресою вул. Складова, 3, м. Костопіль не проживає.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту праві і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ , організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Глава 23 Цивільного кодексу України, встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ч.3 ст.13 Конституції України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільства. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.
Судом встановлено, що відповідач не виконує свої зобовязання по утриманню будинку, не надає коштів на його утримання та сплату комунальних послуг.
У звязку з тим, що відповідач зареєстрований у спірному будинку позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У спірних правовідносинах суд вважає за вірне застосувати норму ч. 2 ст. 405 ЦК України, згідно якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.
Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин уже більше трьох років.
Оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_5, будучи зареєстрованим у спірному будинку та в якому проживають та сплачують комунальні послуги позивачі, перешкоджає користуванню останнім належним їм майном через необхідність нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих чоловік.
Суд вважає за вірне зазначити, що визнаючи ОСОБА_5 таким, що втратив право кристування житловим приміщення, що знаходиться за адресою вулиця Складова, будинок 3, м. Костопіль Рівненської області, суд не позбавляє його права власності на належну йому частку у вказаному будинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3.1. Наказу Міністерства внутрішніх справ від 22.11.2012 р. № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на житло є підставою для зняття відповідача з реєстрації.
Закон України №888-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг", передбачає, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється органами місцевого самоврядування.
Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що Костопільською міською радою позивачам було відмовлено у знятті відповідача з вказаної реєстрації.
Отже, вимога позивачів про зняття відповідача з реєстрації не підтверджена доказами про порушення їх права, заявлена передчасно, та не обґрунтована правовими підставами, а тому в її задоволенні необхідно відмовити.
Разом з тим, ухвалення судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є достатньою правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у відповідному житловому приміщенні. Відповідач підлягає зняттю з реєстрації в спірному житлі після подання позивачами органу реєстрації цього рішення, за умов, що воно набрало законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. 72 ЖК України, ст. 10, 60, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - задовільнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_11