Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/507/15-ц Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 43 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Виконавчий комітет Житомирської міської ради, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району, Міністерство оборони України, про визнання права користування житлом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог (а. с. 272 т. 1), просив визнати право користування жилим приміщенням АДРЕСА_1, жилою площею 12,4 кв. м. за ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що згідно дозволу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Житомира №873 від 11.03.2008 ОСОБА_1 з 09.10.2009 зареєстрована у спірному приміщенні та користується ним на підставі договору найму, проте відповідачі чинять перешкоди у реалізації її права на користування даним приміщенням.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано право користування жилим приміщенням № АДРЕСА_1, жилою площею 12,4 кв. м. за ОСОБА_1

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на те, що даним судовим рішенням вирішено питання про права та обов'язки його довірителя, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Зазначив, що оскаржуваним рішенням порушено законні права ОСОБА_5 на вільне користування нежитловими приміщеннями, які позивач помилково вважає житловим приміщенням АДРЕСА_1. На його думку, при вирішенні спору, суд першої інстанції не врахував, що в порушення вимог чинного законодавства договір найму на житлове приміщення, а в подальшому на реконструйоване приміщення, з ОСОБА_1 укладався за відсутності відповідного ордеру та з порушенням прав інших мешканців житлового будинку.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням заяви про зміну предмету позову та зменшення позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та визнавши за нею право користування жилим приміщенням № АДРЕСА_1, жилою площею 12,4 кв. м., суд першої інстанції виходив з того, що остання користується спірним приміщенням на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, який не був розірваний чи визнаний недійсним.

Разом з тим, правильно встановивши обставини справи та застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч. ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР).

Відповідно до п. 15 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 користується спірним приміщенням на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 17 березня 2008 року, який укладений між нею та Будинкоуправлінням №1 Житомирської КЕЧ району в особі керівника ОСОБА_7, на підставі дозволу КЕВ м. Житомир № 873 від 11.03.2008 (а.с. 17, 18-19 т.1).

В подальшому, 03.07.2009 між Будинкоуправлінням № 3 Житомирської КЕЧ району в особі керівника ОСОБА_7 та ОСОБА_1, на підставі дозволу КЕВ м. Житомир від 01.07.2009, укладений договір № 128 найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, за умовами якого ОСОБА_1 надано у безстрокове користування житло у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 30,46 кв. м., що складається із однієї кімнати житловою площею 22,40 кв. м. (а. с. 22-23 т. 1).

Із апеляційної скарги та доданих матеріалів вбачається, що з 26.12.2016 у провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа №295/14478/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира Міністерства оборони України, ОСОБА_9, Будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району про визнання недійсними вищевказаних договорів найму житла, укладених з ОСОБА_1, визнання незаконним рішення виконкому щодо погодження останній реконструкції кімнати з розширенням за рахунок приєднання підсобних приміщень тощо.

Враховуючи наявність зазначеного спору, посилання у апеляційній скарзі на порушення оскаржуваним судовим рішенням прав ОСОБА_5 є обґрунтованими.

У відповідності до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд першої інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 була зареєстрована у спірному жилому приміщенні та користується ним на підставі договорів найму, які у визначеному законом порядку на час розгляду справи судом першої інстанції визнані недійсними або розірвані не були, колегія суддів вважає, що підстави для додаткового визнання за нею права користування цим приміщенням в судовому порядку відсутні, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Правомірність чи неправомірність набуття ОСОБА_1 права користування спірним жилим приміщенням є предметом розгляду у іншій справі і лише внаслідок задоволення відповідних вимог про визнання оспорених договорів найму житла, укладених з ОСОБА_1, недійсними, позивач може бути позбавлена такого права.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 704 грн. сплаченого ним при поданні до суду апеляційної скарги судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 квітня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за нею права користування житловим приміщенням АДРЕСА_1, жилою площею 12,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 704 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: