РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13615/16-ц

пр. № 2/759/1177/17

18 липня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі: А.В.Нечипорук

В.В. Скляренко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання права власност на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у справі звернувся із вказаним позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня бабуся та мати ОСОБА_5, після чого відкрилась спадщина до якої входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини, таким чином, відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, Позивачами фактично була прийнята спадщина, ОСОБА_2 (надалі Позивач 1) та ОСОБА_3 (надалі Позивач 2) є спадкоємцями за заповітом, у відповідності до ст. 1233, 1235 ЦК України. Таким чином, ОСОБА_4 (надалі Позивач 3) є спадкоємцем за законом з долею ? частина (обов'язкова частка) від спадкової маси. Позивачі звернулись до нотаріальної контори з відповідними заявами, але 16 липня 2016р. Позивач 1, 27 липня 2016р. Позивач 2, 28 липня 2016р. Позивач 3, отримали з Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, постанови, відповідно до яких Позивачів інформували про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказану вище нерухоме майно. Таким чином державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори встановлено, що єдиною перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину,є відсутність у Позивачів оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі зазначили, що законних підстав отримати правовстановлюючі документи на зазначене нерухоме майно Позивачі не мають, так як не є її власниками, а нотаріус відмовила у витребуванні зазначених документів діючи відповідно до вимог законодавства. Зазначені вище обставини унеможливлюють отримання Позивачами оригіналу правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку і не дають нам можливості прийняти спадщину, позбавляючи Позивачів можливості набуття права власності на спадкове майно, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, позивачами надано уточнений позов ( а.с.111-115), в якому позивачі зазначають наступне, що у відповідності до Свідоцтва про право на спадщину від 20.02.1969 року право власності на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 належить померлій ОСОБА_5. Згідно з технічним паспортом на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1, який виготовлено за станом на 30.03.2007 року, визначено, що розмір частки власності померлої ОСОБА_5 складає ? . Позивачі зазначили, що на підтвердження зазначених відомостей, адвокатом Позивача 1 та Позивача 2 було подано адвокатський запит до Київського міського БТІ від 24.04.2017 року, станом на 10.05.2017 року відповіді не надходило.

Позивачі зазначили, що у відповідності до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_9 належить померлій ОСОБА_5. Згідно з Державним актом на право власності номер бланку та серія НОМЕР_5, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 належить померлій ОСОБА_5 на праві спільної власності. У відповідності до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 належить померлій ОСОБА_5. Згідно з Державним актом на право власності номер бланку та серія НОМЕР_6, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 належить померлій ОСОБА_5 на праві постійного користування.

Позивачі зазначили, що на підтвердження зазначених відомостей, адвокатом Позивача 1 та Позивача 2 було подано Адвокатський запит до Департаменту земельних ресурсів КМР адвокатський запит №04 від 24.04.2017р. Згідно з відповіддю Департаменту земельних ресурсів №057028-057/6955-7537 від 27.04.2017р., земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 належить померлій ОСОБА_5 на праві спільної власності (Державний акт на право аіасності номер бланку та серія НОМЕР_7); земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 належить померлій ОСОБА_5 на праві постійного користування (Державний акт на право власності номер бланку та серія НОМЕР_6). Також звертають увагу, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 належить померлій ОСОБА_5 в розмірі 3/4. Даний факт підтверджується Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва по справі №2-1420/2006 від 21.12.2006р., якою затверджено Мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 й визнано право власності на ? земельної ділянки по АДРЕСА_1

Позивачі зазначили, що враховуючи положення ст. 1233, 1235, 1241 ЦК України частки у спадковому майні Позивачів розподіляються наступним чином: ОСОБА_4 має право на спадкування за законом (обов'язкова частка) на 3/16 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 й на 3/16 частини земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4); ОСОБА_2 має право на спадкування за заповітом на 9/32 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 й на 9/32 частини земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4); ОСОБА_3 має право на спадкування за заповітом на 9/32 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 й на 9/32 частини земельних ділянок (кадастрові номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4) розмір земельних ділянок не вказували.

У судовому засіданні представники позивачів підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві та на підставі пояснень та доказів долучених до матеріалів справи.

Відповідач належним чином повідомлений у судове засідання не з»явився, подав до суду пояснення ( а.с.36-38), просив винести рішення суду згідно вимог діючого законодавства України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено Свідоцтвом про смерть ( а.с.3).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5, склала заповіт від 23.05.2007 року ( а.с.8) згідно якого належну їй на праві оособистої власності 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та належну їй на праві особистої приватної власності 3/4 частин земельної ділянки за ціює ж адресою, вона заповідала відповідачам у справі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , в рівних долях кожному.

Судом встановлено, що із доказів поданих суду позивачами у справі, на час відкриття спадщини спадкодавцю належала 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1, які вона набула :1/2 частини на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, посвідченого Пятою Київською державною нотаріальною конторою 20.02.1969 року та 1/4 на підстві свідоцтва про право на спадщину посвідченого Пятою Київською державною нотаріальною конторою 20.02.1969 року, разом 3/4 частини. ОСОБА_6 належить 1/4 частна на підставі свідоцтва по право власності на спадщину, посвідченого Дванадцятою київською державною нотраіальною конторою 04.07.2003року.

Судом встановлено, що на час відкриття спадшини відповідач ОСОБА_4, у порядку ст. 1241 ЦК України має право на обов"язкову частку у спадщині, оскількє є донькою спадкодавця, яка є непрацездатна, та про що стверджували позивачі.

Відповідно до ч.1 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що відповідачі звернулися в Дванадцяту київську державну нотсраільну контору із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.4-6), але державним нотаріусом щодо кожного відповідача винесно постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії з підстав відсутності документів, що підтверджують право власності.

Суд дослідивши письмові докази подані позивачами до матеріалів справи, враховуючи пояснення відповідача, вважає що позов підлягає задоволенню частково виходячи із наступного.

Позивачі на підставі поданих доказів вказували, що спадкодавцю земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_4, належить на праві постійного користування, але просили визнати за відповідачами право власності на таку земельну ділянку, у спосіб не передбачений ЦК України, не використавши позасудовий спосіб захисту права, у разі його порушення, а тому в цій частині відсутній спір про право та позов в цій частині, задоволенню не підлягає.

Також позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили визнати за ними право власності на спадкове майно, а саме 9/32 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а не частку від 3/4 житлового будинку, та 9/32 частин земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4),а не частку від 3/4 частин земельнї ділянки, яка перебувала у власності спадкодавця. Судом встановлено, що згідно складеного заповіту від 23.05.2007 року ( а.с.8) спадкодавець заповідала лише належну їй на праві оособистої власності 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, без надвіних будівель та споруд та належну їй на праві особистої приватної власності 3/4 частин земельної ділянки за ціює ж адресою, але не ту земельну ділянку за кадастроим номером НОМЕР_4, якою вона постійно користувался, а тому позов в частині визнання права власності за відповідачами 1 та 2 на 9/32 частин житлового будинку із надвірними спорудами (із всього будинку, що був предметом спільної часткової властності власників ОСОБА_8 (3/4) та ОСОБА_6(1/4)) та 9/32 частин земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із 3/4 частин земельної ділянки, що перебувала у власності та користуванні, підлягає задоволеню частково. Так само позовні вимоги позивача 3 підлягаєть задоволенню частково, в частині визнання права власності на 3/16 частин надвірних будввель і споруд, а також земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_4, яка перебувала у постійному користуванні спідкодавця,задоволеню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57,58, 60,88, 208, 209, 212- 215, 218, 294, ЦПК України, ст. ст. 321, 1235, 1241,1261,1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно, а саме: 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 із 3/4 частин житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право право власності на спадкове майно, а саме на 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 із 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3, за адресою АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Визнати заОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на спадкове майно, а саме: 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, із 3/4 частин житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Визнати заОСОБА_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, право власності на спадкове майно, а саме: на 1/4 частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 із 3/4 частин земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

Визнати заОСОБА_4, паспорт серії НОМЕР_8, виданий Ленінградським РУГУМВС України в м. Києві 22.03.1997 року, згідно із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2045 року №2-2656-1/04 має право здійснювати платежі без ідентифікаційного номеру , право власності на спадкове майно, а саме: на 3/16 частини житлового будинку АДРЕСА_1, із 3/4 частин житлового будинку, які належали спадкодавцю ОСОБА_5, на праві особистої приватної власності.

Визнати заОСОБА_4, паспорт серії НОМЕР_8, виданий Ленінградським РУГУМВС України в м. Києві 22.03.1997 року, згідно із рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2045 року №2-2656-1/04 має право здійснювати платежі без ідентифікаційного номеру право власності на 3/16 частини земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 за адресою АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на праві особистої приватної власності.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко