Справа № 566/1031/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районнний суд Рівненської області

в складі:

одноособово головуючого - судді А.С. Лободзінського;

при секретарі Христюк Н.В.;

з участю представників позивача - ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки і житловий будинок з надвірними будівлями, що залишились після смерті її чоловіка ОСОБА_5.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 жовтня 2012 року помер її чоловік ОСОБА_5. Місцем реєстрації проживання чоловіка до дня смерті було АДРЕСА_1. Тому 12 квітня 2013 року приватним нотаріусом Бахчисарайського нотаріального округу АР Крим було заведено спадкову справу після смерті її чоловіка щодо майна, яке залишилось, на території ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області, в тому числі, яке померлий прийняв у спадок по смерті свого батька ОСОБА_6. Проте, позивач не може отримати свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті свого чоловіка, оскільки, після заведення спадкової справи територія АР Крим була окупована Російською Федерацією, у зв"язку з чим, нотаріусом, який завів спадкову справу, було припинено нотаріальну діяльність і до відповідних нотаріальних контор на території України вказана спадкова справа передана не була.

Під час розгляду справи по суті представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримали з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської Ради Млинівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився. Водночас від відповідача за підписом сільського голови надійшло повідомлення про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, в якому також зазначено, що позов ОСОБА_3 ОСОБА_4 сільською радою визнається. ( а.с.38)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 суду показала, що померлий ОСОБА_5 приходився їй рідним братом і дійсно після його смерті у 2013 році за заявою його дружини ОСОБА_3 нотаріусом Бахчисарайського нотаріального округу було заведено спадкову справу, однак в результаті окупації АР Крим Російською Федерацією, нотаріус припинив нотаріальну діялність і в подальшому одержати свідоцтво про право на спадкове майно після смерті свого чоловіка, що залишилось на території ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області, позивач не змогла. Свідок також підтвердила, що спору між спадкоємцями щодо майна померлого ОСОБА_5 немає, так-як обидві його дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері ОСОБА_3, про що також подавали заяви нотаріусу.

Заслухавши пояснення представників позивачки, показання допитаної в якості свідка ОСОБА_1, дослідивши подані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2012 року в с. Ярославичі Млинівського району Рівненської області помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ГЮ № 128176 від 18.10.2012. Отже, внаслідок смерті ОСОБА_5 у відповідності зі ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що після смерті ОСОБА_5 12.04.2013 року приватним нотаріусом АР Крим ОСОБА_9 за місцем реєстрації його проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 було заведено спадкову справу з реєстраційним номером у спадковому реєстрі № 54376701.

Дослідивши копію свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_5, виданого 26 липня 2013 року ОСОБА_3 приватним нотаріусом АР Крим ОСОБА_9 на належну померлому квартиру, а також дослідивши свідоцтво про укладення шлюбу від 21 січня 2013 року № 143398 , суд встановив, що позивачка ОСОБА_3 є дружиною померлого ОСОБА_5, а відтак, прийнявши спадщину після його смерті, є спадкоємцем за законом на все майно померлого. (а.с.23- 25)

У відповідності зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_10 також входили і земельні ділянки згідно державних актів, виданих на ім"я його батька ОСОБА_6Д серії РВ № 01498 від 05.02.2000 року, площею 0,61 га., та серії ЯА № 054549 від 01.08.2006 року, площею 2,99 га і 0,33 га., які ОСОБА_5 за життя успадкував після смерті свого батька , однак не переоформив право власності на зазначені земельні ділянки на своє ім"я. Також до складу спадкового майна увійшов житловий будинок, що залишився після смерті ОСОБА_6Д, по вул. Ювілейна,17 у с. Ярославичі Млинівського району Рівненської області. Вказане підтверджується повідомленням відділу у Млинівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 214 від 18.08.2017 року, а також матеріалами спадкової справи, заведеної Млинівською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_6, ( а.с.13, 31, 84-87).

З показань допитаної в якості свідка ОСОБА_1 вбачається, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає, оскільки свідку відомо, що його діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері ОСОБА_3. Такі показання даного свідка на підтвердження зазначеної обставини суд приймає у якості єдиного належного і допустимого доказу по справі, оскільки представлені стороною позивача копії матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5, заведеної в м. Бахчисарай до початку агресії Російської Федерації та окупації нею АР Крим, на яких міститься посвідчувальний напис, вчинений без додерження вимог законодавства України не нотаріусом України, є недопустимим доказом по справі.

При цьому, суд приймає до уваги, що на сьогодні території Автономної Республіки Крим відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» , який набрав чинності 27 квітня 2014 року, надано статус тимчасово окупованої території України внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Даним законом встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно із Законом на тимчасово окупованій території право власності охороняється відповідно до законодавства України. Разом з тим, з метою забезпечення захисту гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод громадян 07 липня 2014 року за № № 1087/5, 1088/5 Мін'юстом України було видано наказ : «Про припинення приватної нотаріальної діяльності», відповідно до якого осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і призначені па посаду нотаріуса Російської Федерації( в тому числі і приватний нотаріус ОСОБА_9В.), з 08 липня 2014 року зобов'язано припинити свою приватну нотаріальну діяльність, а всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом одного місяця зобов'язано передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області.

Згідно письмового повідомлення посадових осіб Державного нотаріального архіву Херсонської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_5, яка була заведена 12.04.2013 року приватним нотаріусом АР Крим ОСОБА_9 до архіву на зберігання з Автономної Республіки Крим не передавалася (а.с.45).

Таким чином, судом встановлено обставини щодо неможливості реалізації позивачкою ОСОБА_3 свої спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_5 та отримання нею, у відповідності до ст.ст. 1296, 1297 Цивільного кодексу України свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приймаючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 суд керується ч.1 ст.1 Цивільного процесуального кодексу України про те, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Суд приходить до висновку про те, що дослідженні докази підтверджують фактичні обставини спадкування позивачем ОСОБА_3 прав та обов'язків спадкодавця ОСОБА_5 щодо приватного будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за юридичною адресою: с. Ярославичі Млинівського району Рівненської області, вул. Ювілейна,17, а також земельних ділянок, площею 0,61 га., та площею відповідно 2,99 га і 0,33 га..

Надані позивачем та дослідженні судом вищевказані письмові докази, у відповідності з ч.1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, є належними та містять необхідну інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачка не зверталася до суду із клопотаннями щодо стягнення із відповідача, в разі задоволення позову, судових витрат по справі.

Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідача, на користь позивачки судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.15, 1217, 1218, 1235, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 15, 174, 208 - 210, 212 - 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно за законом, що залишилося пілся смерті ОСОБА_5, який помер 09 серпня 2010 року, а саме :

- на земельні ділянки площею 2,99 гектарів кадастровий номер 080210253 та площею 0,33 гектара кадастровий номер 080120222 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА № 054549 від 01.08.2008 року;

- на земельні ділянки, загальною площею 0,61 гектара з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території ОСОБА_4 сільської ради Млинівського району Рівненської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії РВ № 01498 від 05.02.2000 року;

- на житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 73,1 квадратних метрів, житловою площею 54,6 квадратних метрів, що розташовані по вул. Ювілейна, № 17 в селі Ярославичі Млинівського району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги.

СУДДЯ: