Справа № 161/9827/17
Провадження № 2/161/3142/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що 27.05.2015 року ОСОБА_3 позичив в нього кошти в розмірі 17600 доларів США з умовою їх повернення до 30.05.2015 року, про що написав відповідну розписку і зобовязався повернути борг.

Вказує, що на даний час кошти не повернуті, на неодноразові звернення з цього приводу відповідач не реагує.

А тому, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 17600 доларів США, а також 1089 доларів США 3% річних, а всього гривневий еквівалент у розмірі 18 689 доларів США, що станом на 21.06.2017р. по офіційному курсу Національного банку України складає 486 565 грн. 87 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги збільшили та просили стягнути з відповідача 17600 доларів США та 3% річних за період з 31.5.2015 року по 17.10.2017 року в сумі 1258,52 доларів США, а всього 18858,52 доларів США в гривневому еквіваленті на день постановлення рішення суду та судові витрати у справі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 3 ст. 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. А тому суд, зі згоди позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 27.05.2015 року ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_1 17600 доларів США з умовою їх повернення до 30.05.2015 року, про що свідчить відповідна письмова розписка (а.с.5 ).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В судовому засіданні встановлено, що до дня звернення позивача в суд відповідач не повернув позивачу борг, чим порушив вимоги ст. 1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 ст. 625 УК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 17600 доларів США, а також 1258,52 доларів США 3% річних, а всього гривневий еквівалент у розмірі 18 858,52 доларів США, що на день постановлення рішення суду складає 502390,97 грн.

Крім цього, ч. 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5045,65 грн. сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти за договором позики в сумі 502390 (пятсот дві тисячі триста девяносто) грн. 97 коп. та 5045 (пять тисяч сорок пять ) грн. 65 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М.Кихтюк