Справа № 541/558/17
Провадження №2/541/480/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючої судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області, обєднання співвласників багатоквартирного будинку «П. Мирного-14» про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що в 1973 році їй видано ордер на заняття житлового приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Україна», квартиру АДРЕСА_1. В липні 1988 року позивач, як член кооперативу повністю сплатила всі внески про що 26.01.1992 року їй було видано довідку голови житлово-будівельного кооперативу «Україна».

На підставі вказаної довідки Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації за позивачкою зареєстроване право власності на спірну квартиру за реєстровим номером 310 в реєстровій книзі 37.

З цього часу ОСОБА_1 користувалася належною їй квартирою, як своєю власністю, оскільки вважала довідку ЖБК «Україна» про повне внесення свого паю за квартиру правовстановлюючим документом, свідоцтво про право власності у встановленому законом порядку не отримала.

На час звернення до суду житлово-будівельний кооператив «Україна» реорганізований в обєднання співвласників багатоквартирного будинку «П. Мирного-14».

У січні 2017 року вона звернулася до Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію її права на квартиру.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено їй у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, в звязку з ненаданням необхідних документів для проведення державної реєстрації, зокрема правовстановлюючого документу на квартиру.

Оскільки у позивача відсутня будь-яка інша можливість захистити своє право, отримати документ про право власності на спірну квартиру, тому вона змушена звертатися до суду з позовом про визнання за нею права власності на квартиру.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала, просила позов задовольнити з підстав викладених у позові та визнати за її довірителькою ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру. Зазначала, що в 2016 році житлово-будівельний кооператив «Україна» реорганізований в обєднання співвласників багатоквартирного будинку «П. Мирного-14».

Представник Миргородської міської ради в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.22).

Голова обєднання співвласників багатоквартирного будинку «П. Мирного-14» в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги визнає (а.с.20).

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являючись членом житлово-будівельного кооперативу «Україна», в період з 01 липня 1973 року до липня 1988 року повністю сплатила вартість квартири АДРЕСА_2, про що їй було видано довідку голови житлово-будівельного кооперативу «Україна» 26 січня 1992 (а.с.8,).

На підставі вказаної довідки Лубенськими міжрайонним бюро технічної інвентаризації за позивачкою зареєстроване право власності на спірну квартиру за реєстровим номером 310 в реєстровій книзі № 37 (а.с.8,9).

В 2016 році житлово-будівельний кооператив «Україна» реорганізований в обєднання співвласників багатоквартирного будинку «П. Мирного-14», що обєктивно підтверджується заявою голови ОСББ «П. Мирного-14».

06 січня 2017 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно рішенням № 33362747 відмовлено ОСОБА_1 в державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3, в звязку з ненаданням необхідних документів для проведення державної реєстрації, зокрема правовстановлюючого документу на квартиру.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 15 ЗУ «Про власність» від 15 квітня 1991 року, який діяв на момент набуття позивачкою права власності на спірну квартиру, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю.

Частиною 3 ст. 384 ЦК України, встановлено у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ст. 392 ЦПК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 174, 209, 211, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, ст.15 ЗУ «Про власність» ст.ст.328, 384, 392 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на квартиру №15 (п'ятнадцять) в будинку 14 (чотирнадцять) по вулиці Панаса Мирного міста Миргорода Полтавської області, житловою площею 16,1 кв.м загальною площею 31,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_2