АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1751/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/789/893/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін - заявника ОСОБА_1; представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. 10.05.2017 року позивачка уточнивши вимоги просить стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно, на утримання їх спільного сина.

В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що того розміру аліментів котрі сплачує ОСОБА_1 на даний момент, а це 500 грн. щомісячно, недостатньо для забезпечення дитини, оскільки їх сину в листопаді 2012 року встановлено діагноз "Атиповий аутизм, якісні порушення соціальної реципрокності і комунікації, помірна розумова відсталість, розлади рецептивної мови" та І групу інвалідності. Йому постійно потрібні дорогі ліки, засоби гігієни, одяг та реабілітація. Самостійно вона з цим фінансовим навантаженням впоратись неспроможна, а відповідач добровільно не допомагає, тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2017 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2010 року та стягувати аліменти з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набрання рішенням законної силу та до досягнення повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього в користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 з 1/2 частини всіх видів заробітку до 1000 гривень або 1/4 частини заробітньої плати щомісячно, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахував його сімейний та матеріальний стан.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний факт, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає, оскільки встановлений таким, що набрало законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (справа № 2-9702/10).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 в корись ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 500 грн., щомісячно.

Дитина на даний час проживає з матір'ю, що визнається відповідачем.

Як вбачається з медичного висновку №246 про дитину-інваліда віком до 18 років від 20.11.2012 року, ОСОБА_4 встановлено діагноз "Атиповий аутизм, якісні порушення соціальної реципрокності і комунікації, помірна розумова відсталість, розлади рецептивної мови".

Розмір соціальної допомоги, котру отримує позивачка на сина складає 884 грн., що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 12.12.2012 року Управлінням соціальної політики м. Тернополя.

Як вбачається з консультативного висновку головного дитячого психіатра МЗ України, завідуючого відділу медико-соціальних проблем терапії психічних захворювань Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркоманії Міністерства охорони здоров'я України від 12.10.2012 року, ОСОБА_4 рекомендовано відвідувати допоміжні дошкільні заклади, дієта, терапія та індивідуальна реабілітаційна програма.

Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України).

З довідки про доходи ОСОБА_1 вбачається, що він обіймає посаду інженера з технологічного нагляду за будівництвом у товаристві з обмеженою відповідальністю "Будівельна кераміка Львова" і його заробітна плата за квітень - червень 2017 року склала по 3 200 грн.

Саме з цього об'єму заробітків ОСОБА_1 суд виходив при визначені розміру аліментів, а також врахував фінансові можливості останнього. Посилання позивачки на сукупний дохід відповідача, що становить більше 10'000 грн. в місяць, суд до уваги не взяв, оскільки такі її доводи не підтверджені доказово, як того вимагає ч.1 ст. 60 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає, що майновий стан одержувача аліментів змінився, зокрема погіршився стан здоров'я сина, у зв'язку з цим він потребує додаткової матеріальної допомоги, а відповідач має можливість йому її надати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі до задоволення не підлягають, адже відповідно до вимог ч.1 ст. 184 СК України це може бути здійснено у випадку, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У даному випадку, як зазначено вище, відповідач має постійне місце роботи, регулярний дохід, не встановлено наявності інших обставин, що мають істотне значення, а тому з нього слід стягувати аліменти у частці від заробітку (доходу), що відповідає вимогам ч. 1 ст. 183 СК України.

Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 182, 184 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дітей відповідно віку (з 01.05. по 30.11.2017 р. - 1777 грн.), стан здоров'я та матеріальне становище дитини на яку призначаються аліменти, а саме її діагноз - Атиповий аутизм, наявність І-ї групи інвалідності та рекомендації щодо лікування та реабілітації, що потребують значних витрат, матеріальний стан матері, яка ним опікується і отримує 884 грн. соціальної допомоги, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, стан його здоров'я задовільний, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не врахувано його сімейний - проживання у цивільному шлюбі з ОСОБА_6, на утриманні має ще одну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та матеріальний стан, який полягає у придбанні товарів першої необхідності для членів сім'ї та оплати комунальних послуг, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки суд вірно врахував в першу чергу діагноз сина, витрати, які він потребує для нормального розвитку, матеріальне становище позивачки, яка змушена постійно перебувати з дитиною і не має іншого доходу, крім 884 грн. соціальної допомоги.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про те, що він усно домовився із позивачкою про збільшення розміру аліментів до 1000 грн., оскільки спростовуються доводами представника позивачки, яка в категоричній формі заперечила даний факт.

Інші доводи апеляційної скарги на які посилається заявник були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк