Справа № 716/830/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.
секретарів Остапович О.Ю., Климус Г.В., Кульки О.М.,
за участю позивача- Остаповича І.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що є власником житлового будинку, який розташований в м. Заставна по провул. Турецького, 2 Чернівецької області. Під час оформлення документів на право власності на вказане нерухоме майно йому стало відомо, що у вказаному будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_3 Остання не являється членом його сім"ї чи родичкою. Позивач посилається на те, що на неодноразові його прохання щодо звільнення будинку та зняття з реєстрації відповідач ОСОБА_3 ніяким чином не реагувала. Саме тому він просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком № 2, що розташований по провул. Трецького в м. Заставна Чернівецької області.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позов, обгрунтували його вищенаведеним. Позивач суду пояснив, що в 2006 році ОСОБА_4, який являвся чоловіком його тітки ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_2 укласти договір довічного утримання. Вказаний договір був укладений 17.02.2006 року державним нотаріусом ОСОБА_6 за присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Згідно вказаного договору, ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в м.Заставна по ОСОБА_7, 2 Чернівецької області, а ОСОБА_2 зобовязався надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення. У зв"язку з укладенням даного договору у власність позивача перейшов вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. До 2010 року ОСОБА_2 виконував свої обовязки згідно договору довічного утримання. Йому відомо, що протягом деякого часу а саме до травня 2016 року відповідач разом із своєю сім"єю проживали у вказаному будинку. Позивач вказав, що після смерті ОСОБА_4 та під час оформлення права власності на вказаний будинку він дізнався, що у будинку, який йому належить згідно договору довічного утримання зареєстрована ОСОБА_3, яка являлася внучкою ОСОБА_4 Добровільно відповідач не бажала покинути будинок та знятися з реєстраційного обліку. Позивач зазначив, що із 13.052016 ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає, в ньому відсутні її особисті речі.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися судовими повістками.
Згідно відміток на конвертах, які направлялися ОСОБА_3, остання в с.Погорілівка, вул. Іванчака, 22 Заставнівського району та в м.Заставна ОСОБА_7, 2 за зазначеними адресами не проживає. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ОСОБА_8, останній належним чином був повідомлений про розгляд справи, про що свідчить його підпис в розписках. Відомостей про причини неявки в судові засідання та заяв про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника до суду не надходило.
Зі згоди позивача та представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 17.02.2006 року між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться в м.Заставна по ОСОБА_7, 2 Чернівецької області, а ОСОБА_2 зобовязався надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення. У власність набувача майна перейшов житловий будинок, літ. "А", саманний, загальною площею 37,50 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., сараї літ. "Б", "В", вбиральня літ."Г", огорожа №1.
На початку 2006 року з дозволу ОСОБА_4, який являвся дідом ОСОБА_3, остання вселилася в належний йому будинок, що розташований по ОСОБА_7, 2 в м. Заставна та протягом десяти років проживала в ньому. Протягом вказаного часу вона фактично дбала, доглядала та піклувалася про ОСОБА_4, якому через похилий вік було важко самостійно забезпечувати свої побутові потреби. 18.03.2016 ОСОБА_4 вчинив заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_3 21.03.2016 ОСОБА_4 помер.
Зазначені обставини не потребують доведення, згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, оскільки встановлені рішенням Заставнівського районного суду від 31.08.2017 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Заставнівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_9 про визнання недійсною реєстрації договору довічного утримання та визнання недійсною реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, яке набрало сили 26.09.2017 (а.с.34-38) .
Крім того із вказаного рішення вбачається, що починаючи із 13.05.2016 року ОСОБА_3 у будинку, що розташований по ОСОБА_7, 2 в м. Заставна не проживає.
Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна приватним нотаріусом Заставнівського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_9 11.04.2016 проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований в м.Заставна, провул. Турецького, 2 Чернівецької області за громадянином ОСОБА_2, яке виникло на підставі договору довічного утримання, серія та номер ВСО №243110 виданого 17.02.2006, видавник: Державний нотаріус ОСОБА_6 (а.с.6-8).
Із копії будинкової книги (а.с.25-26) вбачається, що в будинку, який розташований в м.Заставна по провул. Турецького (Стефаника), 2 прописана ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Судом встановлено, що на сьогоднішній день позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у його домоволодінні, що розташоване по ОСОБА_7 2 в м.Заставна Чернівецької області. Відповідач ОСОБА_10 не є членом сім"ї власника будинку ОСОБА_2 Була зареєстована в будинку попереднім власником.
Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по ОСОБА_7, 2 в м.Заставна Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224- 225 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 29 кв.м., який розташований по ОСОБА_7,2 в м. Заставна Чернівецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Пухарєва О.В.