Справа № 536/608/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до СТ «Вагонобудівник - 1», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до СТ «Вагонобудівник - 1», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 30.06.1988 року на підставі його заяви його було прийнято у члени садівничого товариства Вагонобудівник-1» та виділено земельну ділянку №125 садівничого товариства Вагонобудівник-1» (с.Маламівка Кременчуцького району). На даній земельній ділянці за його власні кошти особисто було збудовано будинок та господарське приміщення.

Так як у 1995 році позивач придбав собі будинок у м. Кременчуці, то на прохання своєї сестри, ОСОБА_3, позивач дав дозвіл на тимчасове користування садовою ділянкою № 125 (с. Маламівка Кременчуцького району) та будинком з господарським приміщенням, бо у неї була в користуванні земельна ділянка №127 (по сусідству з ним), але на ділянці не було будинку та господарських приміщень. Відповідно до досягнутої домовленості сестра позивача повинна була сплачувати членські внески від її імені, через що позивач передав їй членську книжку садівничого товариства.

Восени 2015 року на його прохання до ОСОБА_3, щодо повернення земельної ділянки він отримав відповідь, що вона вже давно не належить їй. На теперішній час позивачу стало відомо, що земельна ділянку № 125 садівничого товариства «Вагонобудівник-1» (с.Маламівка Кременчуцького району) було приватизовано чоловіком його сестри - ОСОБА_2.

З письмового звернення до керівництва садівничого товариства «Вагонобудівник - 1» стало відомо, що на підставі заяви позивача до товариства від 30.07.1995 року, в якій позивач відмовлявся від земельної ділянки на користь ОСОБА_2, у зв'язку зі зміною місця проживання. Також на зазначеній заяві мається запис дружини позивача - ОСОБА_4, щодо не заперечення переоформлення ділянки та стоїть її підпис. На даній заяві мається резолюція голови правління Товариства. У цей же день до Товариства надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням прийняти його до членів Товариства, яка також була задоволена, що підтверджується відповідною резолюцією голови правління Товариства. Дані заяви позивач бачив на власні очі, коли привозив запит до садівничого товариства «Вагонобудівник-1», та може стверджувати, що вони написані не ним. На усну вимогу надати копії заяв та рішення, про виключення позивача з садового товариства «Вагонобудівник - 1» правління Товариства відмовилося. Тому позивачем 25.09.2015 року на адресу садівничого товариства «Вагонобудівник - 1» було направлено запит, щодо надання копії рішення правління садівничого товариства «Вагонобудівник - 1» про виключення його з членів СТ «Вагонобудівник-1». А запит було повернуто поштою із позначкою «По истичению срока хранения».

Відповідачем не була додержана процедура та порядок виключення позивача з членів товариства. Згідно п. 2.7 Статуту садового товариства «Вагонобудівник-1», рішення про виключення з членів товариства приймаються Правлінням товариства, яке вразі необхідності створює оцінну комісію для оцінки вартості будівель, насаджень і посіві та інших витрат. Позивач ОСОБА_1, не був повідомлений та запрошений на засідання правління при розгляді питання про його виключення з членів товариства. Навіть не повідомлений (письмово чи усно) про факт виключення з членів товариства.

На підставі викладеного, позивач просив суд ухвалити рішення, яким:

Визнати незаконним рішення садового товариства «Вагонобудівник-1» у частині виключення його, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з членів садівничого товариства «Вагонобудівник-1» та скасувати його.

Поновити у членах СТ «Вагонобудівник - 1» його, ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача СТ «Вагонобудівник-1» - ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Крім цього, 08 червня 2016 року, на адресу суду голова правління СТ «Вагонобудівник-1» - ОСОБА_8 надіслав заперечення на позов, який обґрунтував тим, що позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.06.1988 року на підставі заяви, його було прийнято до членів Відповідача. У зв'язку із придбанням ним будинку для проживання, на прохання своєї сестри, ОСОБА_3 він надав їй дозвіл на тимчасове користування садовою ділянкою № 125 з будинком із господарськими приміщеннями, передав ОСОБА_3 членську книжку, та остання повинна була сплачувати членські внески від його імені.

Також позивач зазначає, що восени 2015 року він звернувся до ОСОБА_3 щодо повернення земельної ділянки, однак йому було повідомлено, що вона приватизована, а він не є членом Товариства, із чим не погодився Позивач.

Підстави на які посилається Позивач є неприйнятними, які не відповідають дійсності, тому не можуть бути прийнятими до уваги при прийнятті судового рішення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як зазначає сам Позивач у позовній заяві, він у 1995 році начебто передав ОСОБА_3 у користування земельну ділянку за № 125 у СТ «Вагонобудівник-1», та передав членську книжку для здійснення нею оплати.

Тобто Позивач стверджує, що передав земельну ділянку саме у користування своєї сестри ОСОБА_3, а не у власність.

З того часу пройшло 20 років.

Згідно п.2.2. Статуту Товариства, рішення про прийом до Товариства приймається Правлінням товариства за особистою заявою вступаючого.

Відповідно до ч.7 п. 2.4. Статуту Товариства, член товариства має право добровільно вийти з Товариства;

Згідно п. 2.7. Статуту, рішення про виключення з членів Товариства приймає правління Товариства;

Згідно ч. 5 п. 3.7 Статуту Товариства, правління Товариства приймає рішення про прийом до товариства і виключення з нього.

Із зазначеного вбачається, що рішення про виключення та прийняття до членів Товариства приймає його Правління, за особистою заявою вступаючого та члена Товариства, які зобов'язуються виконувати вимоги статуту відповідно до п. 2.1. Статуту.

Таким чином виключення та прийняття нових членів до Товариства, завжди відбувалося виключно за правилами статуту Товариства.

Так відбувалося оформлення виключення з членів Товариства Позивача та, прийняття до членів третьої особи ОСОБА_2

На жаль теперішнє правління Товариства, у зв'язку із неодноразовою його зміною та неналежним зберіганням, не володіє у повному обсязі всім обсягом документів Товариства.

30.06.1988 року на ім'я голови садового кооперативу «Вагоностроитель» (форма існування на час подання заяви) від Позивача надійшла заява про прийняття в члени кооперативу. Резолюцією голови кооперативу (на той час) ОСОБА_9, яка поставлена на зазначеній заяві, Позивача прийнято до товариства «Вагоностроитель» з 30.06.1988 року, із виділенням земельної ділянки за № 125.

Приблизно в цей же час третю особу ОСОБА_2 було також прийнято до членів Товариства, та виділено земельну ділянку за № 225.

У 1995 році, Позивач мав на меті придбати приватний будинок із присадибною земельною ділянкою в м Кременчуці, відповідно йому вкрай були необхідні кошти. Він неодноразово звертався до правління із проханням знайти йому покупця. На земельній ділянці було розпочато будівництво садового будинку, який фактично розпочали будувати батьки Позивача та Третьої особи ОСОБА_3 за власні кошти.

Тому, ними, сімейно, було прийнято рішення, що Позивач передасть свою земельну ділянку за № 125 своїй сестрі, третій особі ОСОБА_3 а за розпочате будівництво садового будинку остання сплатить йому кошти.

Згідно чинного законодавства України на той час, та Статуту Товариства, земельні ділянки (садові участки) не могли бути, та не є об'єктом купівлі-продажу, вони могли тільки передаватися новим членам Товариства.

Однак, згідно умов статуту товариства на той час, членами товариства могли бути лише працівники Вагонобудівного заводу, яким ОСОБА_3 не була, а її чоловік ОСОБА_2 був працівником заводу.

Тому, ними було прийнято рішення, що ОСОБА_2 відмовиться від виділеної йому земельної ділянки за № 225 на користь іншої особи. Потім, Позивач, треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прибули до правління товариства та написали відповідні заяви, а саме, 30.07.1995 року до товариства «Вагонобудівник-1» від Позивача, надійшла заява з проханням переоформити садовий участок за № 125 на родича, ОСОБА_2, у зв'язку із зміною місця проживання (тобто купівлі приватного будинка із присадибною ділянкою). Також на цій заяві був поставлений запис дружини Позивача з наступним текстом: «Я ОСОБА_10 не возражаю о переоформлении участка», та поставлений її підпис. Цей напис був зроблений на вимогу тодішнього голови правління, щоб в подальшому уникнути будь-яких спірних сімейних питань. Після чого, на заяві була поставлена резолюція голови правління, який підтвердив дійсні наміри Позивача щодо його виходу з членів товариства, та прийняв від Позивача на закриття та знищення членську книжки члена товариства.

30.07.1995 року (в цей же день) до Товариства надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням прийняти його до членів Товариства, яка також була задоволена, що підтверджується відповідною резолюцією голови правління Товариства.

Відповідно, гр. ОСОБА_1 було виключено з членів Товариства, а гр. ОСОБА_2 прийнято до його членів, із переоформленням на нього садового участку за № 125.

На ім'я ОСОБА_2 була виписана членська книжка, за даними якої, він, постійно, вчасно та в повному розмірі починаючи з 1996 року сплачує членські внески, інші платежі, до каси Товариства, та протягом часу з другої половини 1995 року, безперешкодно користується садовим участком.

Відповідно до п. 2.3. Статуту Товариства, громадяни, які мають у власності або користуванні земельні ділянки для ведення сільського господарства, до Товариства не приймаються. Відповідно після придбання Позивачем приватного будинку із присадибною земельною ділянкою, яка призначається для ведення сільського господарства, його повинно було бути виключено з членів Товариства.

На даний час земельна ділянка за № 125, яка рахується за ОСОБА_2 ним приватизована, відповідно є його приватною власністю, відповідно, СТ «Вагонобудівник -1» не має будь-якого відношення до цієї земельної ділянки, а також до будь-якого майна яке на ньому знаходиться.

Таким чином, твердження Позивача, що Товариством не була додержана процедура та порядок виключення його з членів Товариства не відповідає дійсності.

На підставі вищевикладеного, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Крім цього, 25 квітня 2017 року на адресу суду від представника СТ «Вагонобудівник-1» - ОСОБА_7 надійшла заява про застосування строків позовної давності, яку обґрунтував тим, що в судовому засіданні ОСОБА_1 поясняв, що зі скаргами на те, що ОСОБА_2 незаконно володіє земельною ділянкою № 125 він звертався до правління СТ «Вагонобудівник-1» в 1996 році. Голова правління (на той час - ОСОБА_11І.) в засіданні від 11.01.2017 року підтвердив, що ОСОБА_1 звертався до нього зі скаргою, що його сестра ОСОБА_3 незаконно заволоділа земельною ділянкою № 125. Представник ОСОБА_5 в засіданні від 23.01.2017 року повідомляла, що вони і в 2010 році звертались до правління СТ «Вагонобудівник - 1» та з заявою до органів міліції (ВДСБС).

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_5 було відомо про порушення його прав з 1996 року.

На підставі викладеного, просив суд ухвалити рішення, яким у позові ОСОБА_1 до СТ «Вагонобудівник-1» - відмовити, застосувавши позовну давність

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з'явились, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник третіх осіб ОСОБА_12 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, на адресу суду надіслав заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтував тим, що в судовому засіданні ОСОБА_1 поясняв, що зі скаргами на те, що ОСОБА_2 незаконно володіє земельною ділянкою № 125 він звертався до правління СТ «Вагонобудівник-1» в 1996 році. Голова правління (на той час - ОСОБА_11І.) в засіданні від 11.01.2017 року підтвердив, що ОСОБА_1 звертався до нього зі скаргою, що його сестра ОСОБА_3 незаконно заволоділа земельною ділянкою № 125. Представник ОСОБА_5 в засіданні від 23.01.2017 року повідомляла, що вони і в 2010 році вони звертались з заявою до органів міліції (ВБЄП).

Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, встановив наступне.

30.06.1988 року на підставі заяви, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, було прийнято у члени садівничого товариства Вагонобудівник-1» та виділено земельну ділянку № 125 садівничого товариства Вагонобудівник - 1» (с.Маламівка Кременчуцького району).

У 1995 році позивач дав дозвіл сестрі ОСОБА_3, на тимчасове користування садовою ділянкою № 125 (с. Маламівка Кременчуцького району). Сестра позивача сплачувала членські внески від її імені, через що позивач передав їй членську книжку садівничого товариства.

Від керівництва садівничого товариства «Вагонобудівник - 1» стало відомо, що на підставі заяви позивача до товариства від 30.07.1995 року, в якій позивач відмовлявся від земельної ділянки на користь ОСОБА_2, у зв'язку зі зміною місця проживання. Також на зазначеній заяві мається запис дружини позивача - ОСОБА_13, щодо не заперечення переоформлення ділянки та стоїть її підпис. На даній заяві мається резолюція голови правління Товариства. У цей же день до Товариства надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням прийняти його до членів Товариства, яка також була задоволена, що підтверджується відповідною резолюцією голови правління Товариства.

Позивач стверджував, що вони написані не ним. По даній справі ухвалою суду від 25 січня 2017 року було задоволення клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи по справі, та справу направленно для проведення відповідної експертизи. Запитом суду від 23 березня 2017 року було відкликано справу без проведення експертизи, оскільки відповідачем не було надано оригінал спірної заяви.

Згідно п.3.5. Наказу МЮУ № 53/5 від 08.10.98 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.», коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім обєктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Відповідачем зазначено, підставою для виключення позивача з членів товариства та включення ОСОБА_2 до членів товариства, була саме заява позивача відповідно до статуту.

Це відповідає положенню п.ж. ч.17 Статуту товариства.

Таким чином, відповідачем не доведено, що позивач звертався з заявою про виключення його з членів товариства, тобто відсутня правова підстава для його виключення.

Разом з тим, відповідачем та третіми особами по справі подані заяви про застосування строків позовної давності. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З встановлених обставин справи вбачається, та не заперечується сторонами, та як повідомив в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 що зі скаргами на те, що ОСОБА_2 незаконно володіє земельною ділянкою № 125 він звертався до правління СТ «Вагонобудівник-1» в 1996 році. Голова правління (на той час - ОСОБА_11І.) в судовому засіданні від 11.01.2017 року підтвердив, що ОСОБА_1 звертався до нього зі скаргою, що його сестра ОСОБА_3 незаконно заволоділа земельною ділянкою № 125. Представник ОСОБА_5 в засіданні від 23.01.2017 року повідомляла, що вони і в 2010 році звертались до правління СТ «Вагонобудівник - 1» та з заявою до органів міліції (ВДСБС); з 1996 року позивачу стало відомо про порушене право, а відтак і початок перебігу позовної давності почався з моменту звернення до правління СТ «Вагонобудівник-1» в 1996 році, зі скаргою на незаконне володіння зазначеною земельною ділянкою.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права 18 квітня 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивачу стало відомо про порушення його права в 1996 року, то при зверненні до суду 18.04.2016 року позивачем пропущено строк позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.16, 252-255, 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до СТ «Вагонобудівник - 1», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_14