Справа №2-717/11 17.07.2017 17.07.2017 17.07.2017
Провадження №22-ц/784/1356/17
Справа № 2-717/11 Головуючий першої інстанції: Батченко О.В.
Провадження № 22-ц /784/1356/17 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.

за відсутності

учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14. 01. 2013 р., у справі за

позовом

Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку,

встановила:

26. 10. 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.

Позивач зазначав, що 22.08.2007 р. з ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 200.000$ кредиту на придбання нерухомого майна (далі $- типографський символ долара США в стандарті Юнікод), зобов'язавшись повернути отримані кошти не пізніше 22.08.2027 р.

За умовами цього договору вона повинна була щомісячними рівними платежами у розмірі відповідно до графіку погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту та проценти за його користування у розмірі 4,99 % річних плюс FIDR, а у разі прострочення зобов'язання сплатити пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення.

В подальшому до договору неодноразово вносилися погоджені сторонами зміни щодо розміру відсоткової ставки.

Останній раз 22.12.2009 р. додатковим договором № 2 була замінена попередня процентна ставка 7% річних плюс FIDR на 6,50% річних плюс FIDR та на плаваючу процентну ставку 5, 99% плюс FIDR на період з 22.12.2009 р. по 21.03.2010 р. та на період 22.03.2010 р. до закінчення виконання зобов'язань

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 31. 05. 2010 р., складає 1.852.895 грн. 78 коп., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 209.975 $, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ становить 1.664.072 грн.95 коп., суми заборгованості за відсотками у розмірі 16.971, 97$, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ становить 134.504 грн. 56 коп., суми пені в розмірі 54.243 грн. 27 коп. та суми штрафу у розмірі 75 грн.

Посилаючись на наявність цієї заборгованості та солідарну відповідальність поручителя ОСОБА_3., з яким окремо укладено 22.08.2007 р. договір поруки, зміни до якого внесено 22.05.2009 р. ( а.с.30), позивач просив про задоволення позову та відшкодування збитків у солідарному порядку.

Протокольною ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2011 р. на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.07.2010 р. ( а. с. -86) замінено позивача на належного - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі- ТОВ«ОТП Факторинг Україна»)

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14. 01. 2013 р. ухвалено про задоволення позовних вимог частково.

Цим рішенням стягнуто з відповідачки та поручителя на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у солідарному порядку 1.818.577 грн. 51 коп. в рахунок заборгованості за кредитом та з кожного в рівних частках по 910 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат фінансової установи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову до нього як поручителя, оскільки його порука припинилася через пропуск кредитором строку звернення до суду з вимогою до поручителя, а суд цих обставин не врахував.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Грошові зобов'язання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.

Зокрема, кредитор має вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Особа, яка поручилася за виконання позичальником його кредитних зобов'язань на підставі договору поруки відповідає разом з позичальником у солідарному порядку відповідно до приписів ст. ст. 553-554 ЦК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор на протязі шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

Зазначене правило діє також і в тому разі, коли кредитор, на підставах передбачених ч.2 ст.. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору, змінить строк виконання зобов'язання, надіславши позичальнику та (або) поручителю відповідну досудову вимогу.

Перебіг шестимісячного строку у цьому разі починається після спливу строку наданого кредитором для виконання основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2007 р. з ОСОБА_4 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 200.000$ кредиту на придбання нерухомого майна зі строком повернення отриманих коштів не пізніше 22.08.2027 р.

За умовами договору вона повинна була щомісячними рівними платежами у розмірі відповідно до графіку погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту та проценти за його користування у розмірі 4,99 % річних плюс FIDR, а у разі прострочення зобов'язання сплатити пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення.

В подальшому до договору неодноразово вносилися погоджені сторонами зміни щодо розміру відсоткової ставки.

Останній раз 22.12.2009 р. додатковим договором № 2 була замінена попередня процентна ставка 7% річних плюс FIDR на 6,50% річних плюс FIDR та на плаваючу процентну ставку 5, 99% плюс FIDR на період з 22.12.2009 р. по 21.03.2010 р. та на період 22.03.2010 р. до закінчення виконання зобов'язань

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 31. 05. 2010 р., складає 1.852.895 грн. 78 коп.

Зазначене, відповідно до приписів ст. ст.526, 611, 612, 614, 625, 651, 553, 554, 1054 ЦК, вимог п. п. 1.9., 4.1. кредитного договору (з наступними змінами) та ст..ст. 1, 2 пункту 3.2 ст.3 договору поруки (з наступними змінами) є підставою для покладення на позичальницю та поручителя солідарного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту зі сплатою нарахованих процентів, пені та інших винагород, передбачених договором.

Встановивши факт невиконання позичальницею умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, суд обгрунтовано, поклав на неї та поручителя солідарний обов'язок з відшкодування Банку завданих збитків, визначивши їх розмір на підставі наданих доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки у зв'язку з пропуском строку звернення з позовом до поручителя не заслуговують на увагу, оскільки після направлення 09.01.2009 р. досудової вимоги про сплату заборгованості на протязі 30 днів з дня отримання цієї вимоги, сторони двічі додатковими угодами від 22.05.2009 р. та від 22.12.2009 р. ( а. с. 19- 28) змінювали розмір відсоткової ставки, запровадили плаваючу процентну ставку на відповідний період; змінювали строк та порядок виконання боргових зобов'язань, встановили нові графіки погашення поточної та простроченої заборгованості та встановили пільговий період, строк дії якого визначено новим графіком платежів.

Тим самим, додатковими угодами сторони погодили нові умови договору та продовжили його дію на подальший період, чим фактично відмінили вимогу про дострокове повернення кредиту, а тому звернення до суду з позовом до боржника та поручителя лише в жовтні 2010 року не дає підстав вважати, що Банком пропущено, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення вимоги до поручителя та припинена з цих підстав дія забезпечувального зобов'язання.

Що стосується доводів апелянта про непідписання ним договору про внесення змін до договору поруки, то їх не можна визнати обгрунтованими, адже в графі «поручитель» додаткового договору від 22.05.2009 р. зазначено підпис ОСОБА_3, а останній не довів шляхом надання належних та допустимих доказів того, що цей підпис йому не належить та що тим самим без його згоди змінено основне зобов'язання, яке збільшує обсяг його відповідальності.

Інші заперечення апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновків суду щодо наслідків вирішення спору не спростовують, а тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14. 01. 2013 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякова

П.П. Лисенко