Справа № 562/2355/17-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" жовтня 2017 р. Здолбунівський районний суд
в складі: головуючого судді Мички І. М.
при секретарі Дацишиній Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунів справу за позовом Комунального підриємства Міське будинкоуправління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ,
В С Т А Н О В И В:
Комунальне підприємством Міське будинкоуправління звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі і в будинку в якому проживає відповідач.
Нарахування за надані послуги здійснювалося відповідно до рішень виконавчого комітету Здолбунівської міської ради №476 від 24.12.2008року, №330 від 28.11.2011 року, № 346 від 26.12.2012 року, №264 від 25.12.2013 року, №120 від 23.12.2015 року та №293 від 28.12.2016 року.
Протягом тривалого часу відповідач отримує послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, але не сплачує за надані послуги.
Станом на 30.06.2017 року загальна сума заборгованості за послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкової території складає 6898,22 грн., з яких:
- 4031,69 грн.- основний борг;
-2539,95 грн.- сума індексу інфляції;
-326,58 грн. - три проценти річних нарахованих на суму заборгованості.
Представник позивача та відповідач у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.
Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору.
При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення спору.
За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та була споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які надавав позивач.
Указаний будинок обслуговував позивач та був виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.
КП Міське будинкоуправління по управлінню будинками щомісяця з нараховувало відповідачу плату за надані з утримання будинку та прибудинкової території, однак остання не сплачувала кошти за вказані послуги, унаслідок чого в неї виникла заборгованість.
Докази звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.
Положення ст.ст. 66-68 ЖК України,ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 , власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.
Як вбачається з правових позицій, викладених в Постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".
За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно ст.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Хоч у ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1. ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п.5. ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством.
КП Міське будинкоуправління було заявлено позов про захист свого цивільного права.
Рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради №476 від 24.12.2008року, №330 від 28.11.2011 року, № 346 від 26.12.2012 року, №264 від 25.12.2013 року, №120 від 23.12.2015 року та №293 від 28.12.2016 року комунальне підприємство Міське будинкоуправління визначено виконавцем з управління будинком, спорудою або групою будинків, що належать до комунального житлового фонду на відповідні роки.

Відповідачу пред'являлися повідомлення про оплату за утримання будинків та прибудинкової території з врахуванням заборгованості, однак оплата так і не проведена.

Відповідно до вимогст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України,зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України,за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

У разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30.06.2017 року сума боргу становить 6898,22 грн. основного боргу 4031,69 грн. сума індексу інфляції 2539,95 грн. та 326,58 грн. три відсотки річних

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідач зобов'язана оплатити надані їй послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, якою визначено принцип змагальності сторін,ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст.61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням суми індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,530,546, 549, 624, 626, 629 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 31, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10,11,57-61, 88,212-215, 224-226 ЦПК України-,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги КП Міське будинкоуправління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) жительки АДРЕСА_2 заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 4031 (чотири тисячі тридцять одна) гривня 69 коп., 2539 (дві тисячі п'ятсот тридцять дев'ять гривень) 95 коп. суму індексу інфляції та 326 (триста двадцять шість) гривень 58 коп. три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_1) жительки вул. Заводська,2/15 м.Здолбунів Рівненської області на користь держави судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Здолбунівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: