Справа: 431/4434/17
Провадження: 2-о/431/1119/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

В складі: головуючого судді Ткач О.В.,

при секретарі: Кустовій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження в певний час,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження в певний час. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та 15.07.2017 р. вона у м.Кіровськ Луганської області народила дитину дівчинку та отримала «Медицинское свидетельство о рождении» яке було вилучено незаконними органами влади на окупованій території та видане свідоцтво про народження, яке не є дійсним на території України. У звязку з чим просила суд винести рішення, яким встановити факт того, що ОСОБА_3 народилася 15 липня 2017 року на тимчасово окупованій території України у м.Кіровськ Луганської області та батьками дитини є: мати ОСОБА_1, 28.11.1991р.н., громадянка України, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1; батько ОСОБА_2, 25.03.1989р.н., громадянин України, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, м.Кіровськ, Луганської області, підстава запису відомостей про батька - свідоцтво про шлюб, актовий запис №414 від 30.08.2013р. складений ВДРАЦС Стахановського МУЮ у Луганській області.

У судове засідання заявник ОСОБА_1, представник заінтересованої особи Старобільського РВ РАЦС ГТУЮ у Луганській області не зявились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158, ч.3 ст.235 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України (а.с. 4) ОСОБА_1 народилась 28 листопада 1991 року у м.Кіровськ Луганської області, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України (а.с. 5) ОСОБА_2 народився 25 березня 1989 року у с. Кошари Антрацитівського району Луганської області, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, м.Кіровськ, Луганської області.

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про шлюб (а.с. 6) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 серпня 2013 року, шлюб зареєстровано ВДРАЦС Стахановського МУЮ у Луганській області за актовим записом № 414.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження (а.с. 7), яке є недійсним на території України, ОСОБА_3 народилась 15 липня 2017 р. у м. Кіровськ Луганської області, батьками дитини є: мати ОСОБА_1, громадянка України та батько ОСОБА_2, громадянин України.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Кіровськ Луганської області.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи вказану ксерокопію свідоцтва про народження, виданого установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.7) є підтвердженням того, що дійсно ОСОБА_3 народилась 15 липня 2017 р. у м. Кіровськ Луганської області, батьками дитини є: мати ОСОБА_1, громадянка України та батько ОСОБА_2, громадянин України.

Відповідно до ч.1 ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 року за № 1351-VIII місто Кіровськ Луганської області перейменовано на місто Голубівка.

Суд вважає заявуОСОБА_1 про встановлення факту народження в певний час - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.257-1, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 256-259, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження в певний час задовольнити цілком.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 народилась 15 липня 2017 р. на тимчасово окупованій території України в м.Голубівка (м.Кіровськ) Луганської області та відповідно до ч.1 ст.133 СК України батьками дитини є: мати ОСОБА_1, 28.11.1991р.н., громадянка України, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1; батько ОСОБА_2, 25.03.1989р.н., громадянин України, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, м.Кіровськ, Луганської області, підстава запису відомостей про батька свідоцтво про шлюб, актовий запис №414 від 30.08.2013р. складений ВДРАЦС Стахановського МУЮ у Луганській області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.В. Ткач