Справа № 189/1327/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Москаленко Н.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в спільній власності, виключення майна із спадкового майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в спільній власності, виключення майна із спадкового майна, а саме, просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який помер 25 лютого 2017 року, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: смт. Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156 Покровського району Дніпропетровської області. Також просила визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 30.6.1984 року. В період перебування в шлюбі за спільні кошти подружжям було придбано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровський район, Дніпропетровська область.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.11.1989 року, а також реєстраційного посвідчення Синельниківського БТІ від 04.12.1989 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано на ОСОБА_6.

27 серпня 2004 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано.

Під час розірвання шлюбу була досягнута усна домовленість між позивачкою та ОСОБА_6, про те що ОСОБА_6 в подальшому не буде мати до позивачки ніяких претензій стосовно вказаного житлового будинку, і в подальшому переоформить право власності на будинок на їх спільну доньку ОСОБА_4

25 лютого 2017 року ОСОБА_6 помер, про що в Книзі реєстрації смертей 27 лютого 2017 року зроблений відповідний актовий запис за №110 та видано 27 лютого 2017 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області свідоцтво про смерть серія І-КИ №738623.

Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, а саме в смт. Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровського району Дніпропетровської області, право власності на який зареєстровано на імя ОСОБА_6.

На думку позивачки, зазначений житловий будинок перебуває у спільній сумісній власності її, ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_6; частки майна (бувших чоловіка та дружини), що знаходяться у спільній сумісній власності, являються рівними, факт розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

19 серпня 2017 року позивачка надала приватному нотаріусу Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 лист з проханням видати свідоцтво про право власності на ? частку у спільному майні подружжя смт Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровський район, Дніпропетровська область, однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 вересня 2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок після смерті ОСОБА_6, померлого 25 лютого 2017 року, у звязку з тим, що на час його смерті вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, та було рекомендовано звернутися для вирішення цього питання до суду.

Іншими спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст.1261 ЦК України, являються: мати покійного ОСОБА_6 ОСОБА_3, а також донька ОСОБА_4, тому вказані особи виступають у справі в якості відповідачів.

Станом на день звернення до суду позивачка ОСОБА_1 та спільна з ОСОБА_6 донька - ОСОБА_4 зареєстровані та постійно проживають у даному житловому будинку.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заявили, що проти задоволення позовних вимог позивачки не заперечують.

Відповідачка ОСОБА_3 додатково пояснила суду, що не заперечує проти задоволення позову, який подала її колишня невістка, оскільки будинок у 1989 році був придбаний на кошти, які, у тому числі, надали батьки позивачки, і підтвердила, що між позивачкою та померлим існувала домовленість передати цей будинок спільній доньці відповідчці ОСОБА_4

Третя особа Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 надала письмову заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі.

Заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідачів, розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що згідно довідки № 28 від 31.01.2017 року, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, 30.06.1984 року було зареєстровано шлюб ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за актовим записом № 75, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Хомич» (копія довідки, а с. 12).

27.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції зареєстровано розірвання цього шлюбу, актовий запис № 91, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище «Хомич» (копія свідоцтва, а. с. 13).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 30.11.1989 року будинок № 156 по вул. Леніна (нині Соборна) смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області придбаний ОСОБА_6; Синельниківське БТІ посвідчило, що цей будинок в цілому зареєстрований за ОСОБА_6 (копія договору, а. с. 5-6).

В матеріалах справи також знаходиться копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: буд. 156 вул. Соборна, смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області, власником якого зазначений ОСОБА_6 в розмірі частки власника 1 (ціла) - (а. с. 9-11).

Відповідно до копії Домової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 прописані (зареєстровані) наступні особи: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (знятий з реєстрації 28.02.2017 року в звязку зі смертю; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 7-8).

ОСОБА_6 помер 25.02.2017 року в с. Андріївка Покровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 110, згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 738623 від 27.02.2017 року (копія, а. с. 4).

19.08.2017 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя на вищевказаний будинок з господарчими будівлями та вищевказану земельну ділянку (а. с. 14).

13.09.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме: у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті її колишнього чоловіка ОСОБА_6, який помер 25.02.2017 року, на житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, вул. Соборна, буд. 156 (копія постанови, а. с. 16). Нотаріус посилався на те, що на момент смерті між спадкодавцем та ОСОБА_1 шлюб був вже припинений, тому видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного з подружжя, нотаріус не має можливості.

Згідно ст.22 КпШС України в редакції 1969 року, яка діяла на момент видачі правовстановлюючого документа на житловий будинок у 1989 році, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В даному випадку, у зв'язку із смертю співвласника ОСОБА_6, укласти договір про визначення розміру часток у спільній сумісній власності неможливо, а для спадкування частки в майні, розмір якої не визначено, істотне значення має встановлення її розміру.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд встановив, що позивачка та померлий ОСОБА_6 протягом 15 років знаходилися у шлюбі; під час шлюбу ними був придбаний будинок, який згідно закону є їх спільною сумісною власністю; відповідачі не заперечують право позивачки на половину придбаного у шлюбі майна (1/2 частини будинку).

У зв'язку із наведеним, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, зазначений житловий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності її та померлого, ОСОБА_6, їх частки згідно закону є рівними.

На підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що до складу спадкового майна померлого ОСОБА_6 входить не весь будинок, а 1/2 його частина як частка померлого у спільному сумісному майні; інша 1/2 частина будинку належить позивачці. У звязку з цим, слід виключити ? житлового будинку із складу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до їх визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої до суду, до нотаріуса звернулися три особи донька померлого ОСОБА_4 із заявою, що вона приймає спадщину за законом після смерті батька; мати померлого ОСОБА_3 із заявою, що вона приймає всю спадщину за законом після смерті сина, тобто спадкоємці першої черги спадкування за законом, та ОСОБА_1 із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на ? частку в спільному майні подружжя на будинок.

З матеріалів спадкової справи та інформаційної довідки від 24.10.2017 року, виданої державним нотаріусом ОСОБА_8, не вбачається наявності інших спадкоємців першої черги або осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, та відсутня інформація про наявність заповітів/спадкових договорів померлого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення позову не порушить права та інтереси третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 355, 368, 370, 372, 392, 1216-1218, 1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в спільній власності, виключення майна із спадкового майна задовольнити.

Визнати майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт.Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровський район, Дніпропетровська область спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6, померлого 25 лютого 2017 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт.Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровський район, Дніпропетровська області, а саме:

житловий будинок, загальною площею 80 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений як А-І;

сарай, загальною площею 8 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений як Б-1;

убиральня, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена В-1;

сарай, загальною площею 22 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Г-1;

навіс, загальною площею 10 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Д-1;

навіс, загальною площею 14 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Ж-1;

літній душ, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Е-1;

погріб, загальною площею 9 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений П-1;

літня кухня, загальною площею 19 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена З-1;

гараж, загальною площею 21 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений К-1;

огорожа, загальною площею 38 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена №1-3;

басейн, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений №4;

вимощення, загальною площею 67 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначене І,

як на частку в спільній сумісній власності подружжя.

Виключити ? частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: смт.Покровське, вул. Соборна (Леніна), 156, Покровський район, Дніпропетровська області, а саме:

житловий будинок, загальною площею 80 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений як А-І;

сарай, загальною площею 8 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений як Б-1;

убиральня, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена В-1;

сарай, загальною площею 22 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Г-1;

навіс, загальною площею 10 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Д-1;

навіс, загальною площею 14 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Ж-1;

літній душ, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений Е-1;

погріб, загальною площею 9 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений П-1;

літня кухня, загальною площею 19 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена З-1;

гараж, загальною площею 21 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений К-1;

огорожа, загальною площею 38 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначена №1-3;

басейн, 1 шт., відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначений №4;

вимощення, загальною площею 67 м2, відповідно до технічного паспорта на житловий будинок позначене І,

із спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6, померлого 25 лютого 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Чорна