Провадження № 22-ц/779/1678/2017
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради про скасування рішення та зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Івано-Франківської міської ради про скасування рішення та зобовязання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Даний будинок є одноповерховим та двоквартирним. На початку 2016 року позивач звернулася в Івано-Франківську міську раду із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Ужгородська, 8/2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, п. 34 рішення 6 сесії Івано-Франківської міської ради 7-го демократичного скликання від 08.07.2016 року №219-6 «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки» їй було відмовлено. Вважає дану відмову такою, що порушує її конституційні права, просить дане рішення Івано-Франківської міської ради скасувати, зобовязати Івано-Франківську міську раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2017 року закрито провадження у вищевказаній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

На думку апелянта, суд безпідставно вважав, що спір між ОСОБА_2 та Івано-Франківською міською радою має публічно-правовий характер, належно не обґрунтував своє рішення.

В рішеннях Верховного Суду України, на які посилався відповідач, і які суд першої інстанції взяв до уваги, обставинами спору були правовідносини щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та ведення фермерського господарства.

Разом з тим, у низці постанов Верховного Суду України зазначається, що такий спір не підвідомчий адміністративному суду і повинен розглядатися в порядку господарського або цивільного судочинства.

Відповідно до чинного цивільного та земельного законодавства власник житлового будинку (крім багатоквартирного), будівлі, споруди вправі вимагати від власника земельної ділянки оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване відповідне нерухоме майно, та ділянкою, необхідною для його обслуговування, шляхом укладення договору суперфіцію.

Зазначає також, що згідно положень постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» спір, що виник внаслідок порушення права громадянина на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Відповідно до положень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею.

На підставі наведеного, вважає, що правовідносини між ОСОБА_2 та Івано-Франківською міською радою мають приватно-правовий характер, оскільки предметом спору є земельна ділянка, на якій знаходиться житлова споруда, яка є її приватною власністю, і вона захищаю своє цивільне право право щодо передачі їй вказаної земельної ділянки у приватну власність.

Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для розгляду по суті.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами носить публічно-правовий характер, і такий спір пов'язаний зі здійсненням субєктом владних повноважень своїх контрольних функцій у сфері управління.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності від 14.10.2014 року, виданого Департаментом комунального господарства, транспорту і звязку, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 11-12).

Встановлено також, що рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016 року №219-6 «Про розгляд звернень громадян щодо оформлення права власності на земельні ділянки» ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Ужгородській, 8/2, орієнтовною площею 0,0225 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (на земельній ділянці знаходиться частина житлового будинку №8, не відповідає ст.ст. 42, 89 Земельного кодексу України) (а.с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ч.ч. 6, 7, 8 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, наведеними нормами визначений законодавчий порядок, строки, підстави передачі земельної ділянки у власність та органи, уповноважені розглядати ці питання. Зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа повинна звернутися до відповідних органів із заявами про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, за результатами розгляду яких приймається одне з відповідних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Беручи до уваги те, що рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016 року №219-6 ОСОБА_2 було відмовлено в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, колегія суддів вважає, що позивач не набула речового права на землю, а тому дана справа належить до адміністративної юрисдикції.

Наведене узгоджується також із позицією Верховного Суду України, висловленою в постановах від 07.06.2016 року у справі №820/3507/15, від 19.01.2016 року у справі №824/167/15-а. Зокрема, зазначено, що особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких органи приймають рішення. В цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

З огляду на вказані обставини колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо існування підстав для закриття провадження у справі.

Отже, ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_4