АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/176/17 Головуючий І інстанції Скляренко С.О.
Провадження № 22ц/790/6230/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

-ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27 липня 2017 року про забезпечення позову, вважаючи її постановленою з порушенням норм процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що ОСОБА_3, який є сином померлого 12 січня 2017 року ОСОБА_6, до розгляду справи тривалий час не залучався, у якості відповідача у справі судом був вказаний лише в журналі судового засідання 20.09.2017 року, хоча відповідна ухвала судом так і не приймалася, а подана ним до суду заява про залучення до справи у якості третьої особи взагалі не вирішена.

Вважає, що суд порушив права ОСОБА_3, оскільки розгладає справу за позовом проти особи, якої давно немає в живих, а заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову розглянув без його виклику в судове засідання, без перевірки заяви ОСОБА_5, який не надав ніяких доказів існування ризиків та підтвердження його посилань на безпідставну заяву сусідки. Разом з тим, внаслідок безпідставної заборони вчиняти нотаріальну дію спадкове майно залишається без догляду, суттєво зменшитиься його вартість, виникає загороза втрати житлової придатності квартири.

Крім того, поза увагою суду залишиласяь та обставина, що відносно ОСОБА_3 протягом липня-вересня 2017 року вчигняються шахрайські дії з метою заволодіння нерухомими майном або грошима, від невідомих осіб ОСОБА_3 отримує погрози. За цим фактом Холодногірським відділом поліції ГУНП в Харківській області ведеться розслідування кримінального провадження №0002188 за ознаками ст.190 КК України.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не зявилися. В поданій до апеляційного суду заяві ОСОБА_8, діючи за довіреністю ОСОБА_3, просила відкласти розгляд справи, посилаючись ускладенення з реалізацією бажання ОСОБА_3 укласти договір за адвокатом або іншим фахівцем у галузі права та вказуючи, що довіреність на представництво інтересів ОСОБА_6 автором апеляційної скарги ОСОБА_4, начебто скасована.

Колегія суддів відхиляє заяву ОСОБА_8, так як доказів на підтвердження зазначених нею ускладнень не надано, натомість з вчиненого іншим представником ОСОБА_3 ОСОБА_9 вбачається, що він з матеріалами справи ознайомлений.

Зважуючи на положення ст.ст.303-1, 305 ЦПК України, на повторне призначення справи до розгляду, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутністю вказаних осіб.

Позивач ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав і просив її відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи її постановленою у відповідності із законом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся 13 січня 2017 року до Ленінського районного суду м.Харкова з вказаним позовом до ОСОБА_6 і просив стягнути з ОСОБА_6 суму боргу 348820 грн. 48 коп., вказуючи, що 02 жовтня 2007 року між позикодавцем ОСОБА_7 і позичальником ОСОБА_6 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_7 12 800 доларів США під зобовязання повернути їх до 01 жовтня 2016 року, однак зобовязання не виконав.

02 жовтня 2016 року між первісним кредитором ОСОБА_7 і новим кредитором ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого він, ОСОБА_5, у відповідності до ст.ст.512-514 ЦК України набув права вимоги за договором позики від 02.10.2007 року.

Посилаючись на викладене та на невиконання ОСОБА_6 умов договору позики, ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_6 на його користь суму грошових коштів, еквіваленту 12800 доларам США, яка станом на 13.01.2017р., зважуючи на встановлений НБУ курс 2725,16 грн. за 100 доларів США, становить 348820,48 грн.

Ухвалою від 27 лютого 2017 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова відкрив провадження за позовом ОСОБА_5О, визнавши позовну заяву такою, що відповідає вимогам ст.ст.118-120 ЦПК України, призначив справу до розгляду.

26 липня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із заявою про забезпечення позову, в якій просив на період розгляду справи і до набрання законної сили рішення суду по цій справі заборонити Другій Харківській державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право власності на спадкове майно, належне ОСОБА_6

Постановляючи 27 липня 2017 року ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_5 та вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову, суддя докладно описав перебіг розгляду справи, суть позовних вимог та заяви ОСОБА_5 від 26.07.2017 року, зміст норм закону, якими регулюється вирішення заяв про забезпечення позову, судову практику.

Як правильно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, заява про забезпечення позову, згідно ч1 ст.153 ЦПК України, розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та осіб, які беруть участь у справі.

Зважуючи на вказану норму закону, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність дій суду з огляду на розгляд заяви позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову і вирішення цього питання без виклику та за відсутністю ОСОБА_3

Разом з тим, з оскарженою представником ОСОБА_3 ухвалою суду першої інстанції від 27.07.2017 року колегія суддів погодитися не може і приходить до висновку про її скасування з передачею питання на новий розгляді до суду першої інстанції, оскільки останній порушив порядок, встановлений законом для його вирішення.

Так, частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичниїх осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зхриобити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, які обираються судом в залежності від змісту позовних вимог, від характеру спірних правовідносин, від зазначеного у поданій суду заяві про їх застосування обгрунтування необхідності їх застосування.

Наведений в ч.1 ст.152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним і суд, у разі необхідності, може застосувати інші види забезпечення позову, або застосувати кілька видів забезпечення позову.

У будь-якому випадку види забезпечення позову мають бутьи співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч.3 ст.152 ЦПК України)

Вирішуючи питання про забезпечення позову та обираючи певний вид забезпечення позову, суд, згідно вимог ст.210 ЦПК України, повинен зазначити в ухвалі про забезпечення позову мотиви задоволення позову та обраного ним виду забезпечення позову.

В ухвалі суду від 27.07.2017 року відсутне вмотивовані висновки обрання такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти нотаріальні дії на період розгляду справи за позовом про стягнення грошових коштів.

Предметом спору є вимога про стягнення заборгованості у виді грошових коштів з позичальника, а не спір про право на спадщину.

Позичальник ОСОБА_6 помер 12.01.2017 року.

З повідомлення Другої Харківської державноїх нотаріальної контори вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 12 липня 2017 року звернувся ОСОБА_10, а 14 липня 2017 року звернувся ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що суд більше шести місяців розглядає справу за позовом до ОСОБА_6, який помер 12.01.2017 року, тобто, не тільки до відкриття судом провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до нього, а навіть до звернення останнього з позовом, але так і не вирішив у відповідності до вимог ч.4 ст.10, ст.ст. 33, 37, 168, ч.2 ст.208, ч.ч.4,5,6 ст.209, ст.210 ЦПК України питання про заміну відповідача правонаступником, хоча в березні 2017 року отримав повідомлення пошти про неможливість вручення повістки відповідачу ОСОБА_6 у звязку із його смертю (а.с.18), підтверджене 10 травня 2017 року повідомленням начальника Харківського міського відділу РАГС.

Зважуючит на приписи ст.ст.1, 153, 157 ЦПК України суду першої інстанції належит невідкладено усунути допущені недоліки і вирішити питання про забезпечення позову у відповідності до вимог ст.ст.151-153 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст.1218, 1220, 1268, 1269, 1273 ЦК України та розяснень постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303 304, п.4 ч. 2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 липня 2017 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2