н/п 2/490/2217/2017 Справа № 490/6608/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О. А., при секретарі судового засідання Кваші С.О.,

за участі сторін та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ПАТ Просто страхування про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, який обґрунтував наступним.

19.11.2014 року в м. Миколаєві з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ОСОБА_4 Комфорт», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо транспортна пригода (далі - ДТП), в якій зазнав механічних ушкоджень автомобіль «ОСОБА_5 2.0», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Вина ОСОБА_2 у ДТП встановлена постановою суду. Вартість матеріальної шкоди завданої позивачеві згідно звіту оцінювача становить 49518, 67 грн., а загальний розмір заподіяних збитків, які реально поніс позивач становить 48030,76 грн. Вартість послуг оцінювача 1500 грн.

Страховою компанією АТ Просто страхування 27 травня 2015 року йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 34 427 грн. 33 коп.

Вважає, що залишок розміру заподіяних збитків у розмірі 13 603 грн. 43 коп. повинен відшкодувати винуватець заподіяння шкоди саме ОСОБА_2 Крім того , йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у емоційних стражданнях та хвилюванні, які йому протипоказані за станом здоров'я, а також у незручностях внаслідок неможливості користування тривалий час власним транспортом. Суму компенсації моральної шкоди він оцінює у 20 000 грн.

Ухвалою суду залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ПАТ Просто страхування.

Справу передано судді Гуденко О.А. 13 лютого 2017 року.

В судових засіданнях позивач позов підтримав, просив про його задоволення з викладених підстав.

Відповідач та представник відповідача подав письмові заперечення, де посилався на те, що застрахував свою цивільно-правову відповідальність , страхова компанія відшкодувала всі збитки, визначені відповідним звітом, отже вимоги позивача , заявлені до нього, є

безпідставними. Що стосується моральної школи, то її заподіяння позивачеві не доведено належними доказами. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та заперечення проти позову. Зазначили, що страховою компанією в повному обсязі сплачено страхове відшкодування у розмірі оціненої в установленому законом порядку матеріальною шкодою з врахуванням зносу.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_6 копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 з22.01.2008 року є власником автомобілю «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, він придбав цей автомобіль в січні 2008 року як новий, з автосалону і з того часу автомобіль почав експлуатуватися.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.02.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП в м. Миколаєві 19.11.2015 року під час керуванням ним автомобілем «Форд», реєстраційний номер НОМЕР_1, в якому було завдано механічних ушкоджень автомобілю «Хюндай Соната», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачеві, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вина відповідача у скоєнні ДТП як встановлена постановою суду в справі про адміністративне правопорушення доведенню в цій справі не підлягає (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

ОСОБА_6 звіту спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_7 №119 від 25 грудня 2014 року розмір матеріальної шкоди завданої власникові автомобілю ОСОБА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження у ДТП становив 49 518 грн. 67 коп., який складається з розміру відновлювального ремонту вартістю 46317,97 грн. та 3200,70 грн. втрати товарної вартості. При цьому зазначено, що термін експлуатації автомобіля становить 6 років 10 місяців , отже на підставі п. 7.38 Методика значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ для нових складових та для складових КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років, приймається таким, що дорівнює ОСОБА_6 виконаних робіт № 119 від 25.12.2014 року замовник ОСОБА_1 сплатив виконавцю ФОП ОСОБА_7 1500 грн за надані експертні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 листопада 2014 року та 28 листопада 2014 року згідно ОСОБА_6 виконаних робіт № СВ -0000046 та № СВ -0000047 замовник ОСОБА_1 сплатив виконавцю ПП ОСОБА_8 600 грн. та 300 грн відповідно за послуги з транспортування автомобілю ОСОБА_5 Соната ВЕ 3661 АК.

28 листопада 2014 року згідно ОСОБА_6 виконаних робіт № СВ -0000048 замовник ОСОБА_1 сплатив виконавцю ПП ОСОБА_8 200 грн за послуги зі зберігання автомобілю ОСОБА_5 Соната ВЕ 3661 АК.

Сплата 1100 грн. ОСОБА_1 підвтерджуєтья квитанцією № СВ-48 від 28.11.2014 року.

ОСОБА_6 видаткових накладних від 19 грудня та 23 грудня 2014 року та розрахункових квитанцій про сплату ОСОБА_1 придбав у ТОВ Ексіст-Сіть Україна автозапчастин на загальну суму 16 466 грн.

Відповідність придбаних деталей необхідним для проведення ремонту автомобіля позивача щодо пошкоджень, завданих саме внаслідок ДТП відповідачем не оспорювалася, та відповідає зазначеній в Звіті калькуляції та пошкодженням, зазначеним в Протоколі огляду ТЗ від 06.12.2014 року .

Відповідно до наряду-замовлення № 000000133 від 09 січня 2015 року проведено технічне обслуговування і ремонт автомобіля ОСОБА_5 соната , д/н ВЕ3661 АК - на суму 1332,32 грн ( суму у 394,02 грн на придбання витратних матеріалів суд не враховує як такі, придбання яких не має безпосереднього причинно-наслідкового звязку з пошкодженнями при ДТП).

Відповідно до наряду-замовлення № 000000093 від 09 січня 2015 року проведено технічне обслуговування і ремонт автомобіля ОСОБА_5 , д/н ВЕ3661 АК - на суму 27238,42 грн ( жодних заперечень від відповідача на відсутність необхідності у їх проведенні як таких, що не мають безпосереднього причинно-наслідкового звязку з пошкодженнями при ДТП не надходило)

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачем було дійсно фактично витрачено на відновлювальний ремонт свого автомобіля 45 031, 32 коп.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована згідно Полісу обовязкового страхування АІ/7344636 від 21.07.2014 року на час скоєння ДТП перед третіми особами була забезпечена публічним акціонерним товариством «Просто страхування щодо матеріальної шкоди в межах 50 000 грн. із франшизою 0 грн.

Як вбачається з копії страхової справи, страховою компанією складено Страховий акт № 103743 від 21 травня 2015 року , за яким слід виплатити страхове відшкодування за ремонт автомобіля ОСОБА_5 Соната ВЕ 3661 АУ власнику ОСОБА_1 за страховою подією ДТП, що сталося 19.11.2014 року за участі застрахованого ТЗ Форд ОСОБА_4 , д/н ВЕ 6851ВЕ, 2006 р.в.

На користь ОСОБА_1 ПАТ Просто страхування 27 травня 2015 року сплачено страхове відшкодування у розмірі 34 427,33 грн , що підтверджується Квитанцією (а.с. 28).

В матеріалах страхової справи міститься проведений на замовлення страхової компанії Звіт спеціаліста автотоварознавця ОСОБА_7 №119 від 25 грудня 2014 року розмір матеріальної шкоди завданої власникові автомобілю ОСОБА_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження у ДТП становив 34949 грн. 33 коп., який складається з розміру відновлювального ремонту вартістю 46468,01 грн. , але з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні з врахуванням ПДВ. Зазначено, що термін експлуатації автомобіля становить 7 років 1 місяць , отже на підставі п. 7.38 Методика значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ для нових складових та для складових КТЗ, строк експлуатації яких перевищує 7 років, встановлено 0,4536 .

Разом з тим, позивач будь-яких вимог до жодної страхової компанії не заявляв. Як зазначено в правовій позиції по справах № 6-2808цс15 та № 6-954цс16, Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником(володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

А також враховуючи загальний принцип відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, договір оренди, доручення тощо) володіє транспортним засобом суд вбачає підстави для задволення позовних вимог позивача та стягнення заподіяних збитків саме з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Як зазначено, в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до положень ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( далі Закон ) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це в тому числі шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи до місця здійснення ремонту на території України.

Ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

За такого, виходячи з загальних принципів деліктної цивільно-правової відповідальності, згідно яких діє принцип обовязковості причинно-наслідкового звязку між діями винної особи та збитками (пошкодженням майна, тощо), що настали, а також обовязковості та вимушеності витрат , що понесла потерпіла сторона внаслідок завдання такого пошкодження , при визначенні розміру матеріальної шкоди суд виходить з того, що і витрати у сумі 1100 грн. на евакуацію пошкодженого автомобіля та його зберігання позивачем є вимушеними витратами, а отже є прямими збитками, спричиненими внаслідок ДТП, і підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Таким чином, суд, враховуючи,що відповідач не надав суду інших, більш достовірних доказів, які б спростовували такий розмір шкоди чи свідчили, що її розмір має бути меншим, а позивач не збільшив заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню у розмірі майнової шкоди 11703,99 грн., яка складається з 10703,99 грн. різниці вартості реальних затрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля ( 45 031, 32 коп.- 34 427,33 грн ) та 1100 грн. витрат на перевезення та збергіання автомобіля після скоєння ДТП.

При цьому суд не може взяти до уваги заперечення відповідача стосовно беззаперечної правильності визначення розміру матеріальної шкоди у Звіті за замовленням страхової компанії , оскільки встановлення терміну строку експлуатації автомобіля у 7 років та 1 місяць нічим не підтверджується, в той час , як дійсно з моменту реєстрації автомобіля ОСОБА_5 Соната ВЕ 3661 АК до часу скоєння ДТП пройшло рівно 6 років та 10 місяців.

Крім того, позивачу завдана шкода, повязана з моральним стражданням з приводу перенесення фізичного болю та лікуванням від завданих тілесних ушкоджень, а також страждань від побоювання за здоровя малолітноьої доньки та страждань від того, що дитина відчуває фізичний біль та страх.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України (ст. 23, ст. 1167 ЦК України) особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи обставини, за яких завдано шкоду, завдання значного емоційного стресу позивачеві в момент скоєння ДТП, що потягло за сосбою короткочасний погіршення здоров'я, тривалість вимушених змін у звичному житті та необхідність докладання додаткових зусиль для поновлення порушених прав, встановлення вини відповідача у скоєнні ДТП, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає розумною компенсацію моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача - 3000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди 10 703,99 грн., витрати на евакуювання та зберігання транспортного засобу 1100 грн., 3000 грн компенсації моральної шкоди та 443,60 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя О.А. Гуденко