АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3232/17 Головуючий 1-ї інстанції - Довготько Т.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

Кіся П.В.

за участю секретаря - Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Територіальна громада м. Харкова про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняттям з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третьої особи: ОСОБА_4, Територіальної громади міста Харкова, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації.

В обґрунтування зазначала, що у вищевказаній квартирі зареєстрована вона, її син - ОСОБА_4, а також колишній чоловік - ОСОБА_3 Вказана квартира не приватизована, будинок належить Територіальній громаді м. Харкова. 13.10.1994 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено запис №1297. Зазначає, що з 2002 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, його речей в ній немає, перешкоду у користуванні квартирою йому не чинять, матеріально житло він не утримує. Фактичне місце проживання відповідача їй невідоме.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_3, таким що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська ради просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що позивачем не надано інформації щодо місцезнаходження чи місця роботи ОСОБА_3 та підтвердження подання позивачем оголошення у пресі, як того вимагає п. 9 ст. 74 ЦПК України. Також не надано інформації із закладів соціального захисту населення щодо визнання ОСОБА_3 непрацездатним, знаходження його в установі соціальної допомоги або перебування у місцях позбавлення волі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду, доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає понад рік, не сплачує витрати за користування житловим приміщенням, комунальні послуги, домовленостей щодо збереження права на користування житлом між сторонами немає.

Судова колегія погоджується з такими висновками.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки № 12 від 27.09.2016 року, виданою Дільницею № 34 КП «Жилкомсервіс», квартира АДРЕСА_2 не приватизована та належить Територіальній громаді м. Харкова. Особистий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_5. У цьому жилому приміщенні зареєстровано 3 члена сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 (а.с.6).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 21.12.2000 року (а.с. 55).

Відповідно до акту обстеження від 04.11.2008 року, складеного та підписаного комісією у складі начальника участка № 34 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6, інженеру ОСОБА_7, майстра ОСОБА_8, мешканців ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що проживають в цьому ж будинку, та завіреного начальником участку № 34 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає у АДРЕСА_1 з квітня 2002 року, його особисті речі відсутні (а.с.9).

Згідно повідомлення заступника начальника поліції Московського відділу національної поліції м. Харкова за № 36230/119-67-05 від 26.09.2016 року, ОСОБА_3 з приводу перешкоджання йому у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_3 в період з 01.01.2012 року по теперішній час не звертався, надати інформацію за період з 01.04.2002 року по 31.12.2001 рік неможливо у зв'язку з тим, що матеріали були знищені по закінченню строків зберігання. (а.с.7).

Згідно повідомлення заступника директора КП «Жилкомсервіс» за №22361/2/07-05 від 05.10.2016 року, ОСОБА_3 з приводу перешкоджання йому у проживанні в АДРЕСА_1 в період з квітня 2002 року по теперішній час не звертався (а.с.8).

Судом було вірно встановлено, що відповідач дійсно з квітня 2002 року не проживає у спірній квартирі, участі в утриманні квартири не приймає, будь-яких спроб для вселення в квартиру не здійснював, до компетентних органів або до суду з вимогами про захист порушеного права та вселення не звертався.

Факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується і показанні свідків, допитаних у суді першої інстанції.

За ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Не вселення члена сім'ї наймача в приміщення без поважних причин у строки, передбачені ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання цієї особи судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Належних доказів поважності причин не користування житловим приміщенням у спірну квартиру матеріали справи не містять.

Доводи, викладені Харківською міською радою в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

П.В. Кісь