АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 616/415/17 Головуючий суддя І інстанції Нестайко Ю. В.
Провадження № 22-ц/790/6275/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Підсереднє» про тлумачення правочинів та визнання зобов'язань припиненими,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ПАТ «Підсереднє» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками: площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, які розташовані на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що вказані земельні ділянки відповідно до умов договорів оренди використовуються ПАТ «Підсереднє» для вирощування сільськогосподарських культур. Договір оренди з ОСОБА_1, як власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_2, був укладений 01.01.2007 р. строком на 10 років. Зареєстрований цей договір 06.11.2007 р. Договір оренди з ОСОБА_2, як власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, був укладений 01.01.2007 р. строком на 10 років. Зареєстрований цей договір 06.11.2007 р. ОСОБА_1 у 2014 році успадкував земельну ділянку 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Усупереч умов договорів 08.04.2017 року ОСОБА_1 самовільно засіяв вказані земельні ділянки, позбавивши орендаря можливості провести комплекс весняно-польових робіт та посіяти сільгоспкультури, які планувало ПАТ «Підсереднє». Вважаючи, що строк дії договорів не закінчився, так як він починається з моменту державної реєстрації договорів, позивач просив зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії на земельних ділянках до моменту припинення дії договорів оренди землі.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення правочинів - договорів оренди земельних ділянок, укладених 01.01.2007 р., стосовно строку дії договорів оренди земельних ділянок: площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_2; площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та визнання договірних зобов'язань припиненими.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 01.03.2005 року НОМЕР_3 та земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 636 від 07.04.2014 року після померлого батька ОСОБА_2. ОСОБА_1 та його батьком 01.01.2007 року були укладені договору оренди вказаних земельних ділянок строком на 10 років.

ОСОБА_1 просив розтлумачити пункти 8,20,29,31,35,41 укладених договорів таким чином, що сторони в укладених договорах не узгодили конкретного строку дії договорів оренди земельних ділянок, а строк виконання зобов'язання орендодавця щодо надання земельних ділянок у користування орендарю та кореспондуючого цьому зобов'язанню права орендаря на володіння та користування орендованою земельною ділянкою визначили тривалістю в 10 років з моменту передачі земельної ділянки орендодавцю згідно акту приймання - передачі. ОСОБА_1 просив визнати договірні зобов'язання за вказаними договорами припиненими.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Підсереднє» задоволені. Зобов'язано ОСОБА_1 усунути перешкоди орендареві - ПАТ «Підсереднє», у користуванні земельними ділянками шляхом заборони ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії на земельній ділянці площею 6,0250 га, кадастровий № НОМЕР_1 та на земельній ділянці площею 6,0250 га, кадастровий № НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, до моменту припинення дії договорів оренди землі, укладених 01 січня 2007 року, зареєстрованих у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи від 06.11.2007 року за № 01 та від 06.11.2007 року за № 76. ОСОБА_1 у позові до ПАТ «Підсереднє» про тлумачення правочинів та визнання зобов'язань припиненими - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Підсереднє» 1600 грн. у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Підсереднє» та задовольнити в повному обсязі його зустрічні позовні вимоги.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Звертає увагу на те, що законодавство розрізняє поняття строку дії договору та строку зобов'язання. Відсутність узгодженого сторонами в тексті договору строку договору не виключає узгодження сторонами строку дії зобов'язання, а тому просив розтлумачити відповідні положення спірних правочинів.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Підсереднє», суд першої інстанції виходив з того, що договори оренди земельної ділянки від 01.01.2007 року є чинними, діями відповідача порушується право позивача на користування орендованими земельними ділянками.

Застосувавши правову позицію, викладену у постанові №6-2777цс16 від 18.01.2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору визначений до 21.11.2017р. протягом 10 років з дня реєстрації договору.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну, виданим 01.03.2005 р.

ОСОБА_1 за договором оренди землі від 01.01.2007 р. передав зазначену земельну ділянку в оренду ПАТ «Підсереднє» (яке згодом перейменоване у ПАТ «Підсереднє») строком на 10 років.

06.11.2007 року зазначений договір зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 76. 01.01.2007 р. між сторонами договору був підписаний також акт приймання-передачі земельної ділянки.

Також ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яку отримав у спадщину після батька - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 07.04.2014 р., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

ОСОБА_2 за договором оренди землі від 01.01.2007 р. передав зазначену земельну ділянку в оренду ПАТ «Підсереднє» строком на 10 років. 01.01.2007 р. між сторонами договору був підписаний також акт приймання-передачі земельної ділянки

06 листопада 2007 року зазначений договір зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 01.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 41 договорів, зміст яких є тотожнім, договори набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповдіно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення, вказана правова позиція з цього приводу висловлена Верховним судом України у постанові №6-2777цс16 від 18.01.2017р.

Відповідно до ч. 1ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що орендар отримує право користування земельними ділянками з моменту підписання акту приймання-передачі. Акти приймання - передачі земельних ділянок були підписані 01.01.2007 року - одночасно з договорами оренди, оскільки він спростовується наявними матеріалами справи.

Так, договори про оренду земельної ділянки від 01.01.2007 р. були зареєстровані у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи від 06.11.2007 року за № 01 та № 76.

Згідно п.8 договір укладено на строк 10 років, тобто строк дії договору спливає 06 листопада 2017 року.

Отже договори від 01.01.2007 р. є чинними, тому у відповідача відсутні підстави самостійно користуватися земельною ділянкою до 06.11.2017 року.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову про тлумачення правочинів в спосіб, заявлений ОСОБА_1 Пункти 8, 20, 29, 31, 35, 41 укладених договорів є зрозумілими, не суперечать один одному, відповідають вимогам закону.

Пункт 29 зазначених договорів передбачає, що орендодавець не вчиняє дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.

Як свідчать матеріали справи, 10 квітня 2017 року за №№ 193, 194 ПАТ «Підсереднє» направило відповідачу претензію щодо недопустимості вчиненні дій, які перешкоджають орендареві повною мірою користуватися орендованою земельною ділянкою.

Згідно акту, складеному 30.05.2017 р. комісією за участю представників ПАТ «Підсереднє» та депутатів Підсереднянської сільської ради, вбачається, що на земельних ділянках площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та площею 6,0250 га, кадастровий номер НОМЕР_2 посіяно та росте соняшник, закопані дерев'яні кілки.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Судова колегія погоджується з висновком суду, що діями відповідача порушується право позивача на користування орендованою земельною ділянкою відповідно до умов договору.

На час укладення спірного договору оренди землі діяли норми ст. 18, 20 вищевказаного Закону відповідно до яких договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації, тому суд першої інстанції правильно застосував норму матеріального права, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин.

Представник ОСОБА_1 звертає увагу на суперечливі, як на його думку, відомості у Поземельних книгах на земельні ділянки. Між тим, на час укладення та державної реєстрації договорів оренди ведення таких книг не було передбачено законом.

Договори оренди містять відповідну відмітку про державну реєстрацію у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", ці відомості не були спростовані належними та допустимими доказами.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - А.В. Котелевець

Л.А. Швецова