Провадження №2/369/4749/17
УХВАЛА

про забезпечення позову

22.12.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне підприємство «ЄВРОЕКОЛОГІЯ» - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне підприємство «ЄВРОЕКОЛОГІЯ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі продажу, витребування та визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року представник позивача ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне підприємство «ЄВРОЕКОЛОГІЯ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі продажу, витребування та визнання права власності на земельну ділянку. В якій просив суд вжити заходів щодо заборони відчуження нерухомого майна, а саме: накласти арешт на земельну ділянку площею 0.12 га, кадастровий номер :04:022:0436, цільове призначення ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, с. Михайлівська-Рубежівка, садівниче товариство «Михайлівський сад».

Заявлені вимоги мотивує тим, що позивач звернувся до Києво-Святошиньського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі продажу, витребування та визнання права власності на земельну ділянку. Вище зазначена земельна ділянка є спірним майном. 07.11.2017 року позивачу стало відомо що дана земельна ділянка була перепродана відповідачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 тому у позивача є припущення, що відповідачі можуть відчужити спірне нерухоме майно.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву представник позивача ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування.

Із роз'яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст.. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та ціну позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153, 258-261 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне підприємство «ЄВРОЕКОЛОГІЯ» - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-дослідне підприємство «ЄВРОЕКОЛОГІЯ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі продажу, витребування та визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Тобто Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя А.Я. Волчко