Справа № 520/5973/17
Провадження № 2/520/7698/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченко В.О.

при секретарі - Нефедової Г.В.

розглянувши у судовому засіданні у м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за заповітом, суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про визнання права власності на майно за заповітом, в якому просить визнати право власності ОСОБА_1 на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами під №29, що знаходиться у м.Одесі по вул. ак. Вільямса та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 35,7 кв.м, та надвірних споруд під літерами «Е»- сарай, «В»- вбиральня, «Г»-погріб, «Б» -фундамент, 1-4 огорожа,І-мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 686 кв.м.

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3А, діючий на підставі договору про надання правової допомоги, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі,п росив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить справу розглядати за його відсутністю.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 29 липня 1992 року ОСОБА_5 склала заповіт, на підставі якого заповіла з належних їй 3/4 частин житлового будинку з надвірними спорудами за № 29, що знаходиться в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, 1/4 частину синові ОСОБА_2, а 1/2 - онуку ОСОБА_1. Заповіт був посвідчений старшим держаним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №1-7279.

Інші 1/4 частина житлового будинку за № 29, що знаходиться в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, на час складання ОСОБА_5 заповіту, належали її сину ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 грудня 1981 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, спадкова справа №632/1981р., зареєстровано в реєстрі за №3-9556.

04 травня 1995 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно.

07 березня 1996 року Третьою одеською державною нотаріальною конторою на підставі заповіту ОСОБА_5, посвідченого Третьої одеською державною нотаріальною конторою 29 липня 1992 року за реєстром №1-7279, яка померла 04 травня 1995 року, ОСОБА_1 було видане Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №4-631, згідно якому спадкоємцем 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами під номером 29, що знаходиться в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, є ОСОБА_1.

Проте, під час державної реєстрації права власності на спадкове майно Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації в книзі 162 на стор.267 під реєстровим №16217 зробило помилковий запис про те, що ОСОБА_1 належить не 1/2 частини спірного житлового будинку, як про це зазначено в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №4-631, а - 3/8 частини.

Зазначена помилка в правовстановлюючих документах виникла через арифметичну помилку, допущену Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації під час реєстрації права власності ОСОБА_1 на належну йому спадщину за заповітом.

Окремий правовстановлюючий документ на 1/8 частини спірного житлового будинку не видавався, хоча згідно відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна власником 1/8 частини домоволодіння за адресою: Одеська обл., вул. Вільямса академіка, будинок 29, є саме ОСОБА_1, що підтверджено витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 414449, сформованого 15.04.2016р.

05 серпня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №5101 на підставі якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар 3/8 житлового будинку з надвірними спорудами за № 29, що знаходиться в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса.

Як вбачається із змісту Договору, зазначені 3/8 частини житлового будинку належали ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого держаним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 07.03.1996 року за реєстровим №4-631 та зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі 162 на стор.267 під реєстровим №16217.

03 серпня 1998 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації актів нерухомості була видана ОСОБА_1 для пред'явлення в Одеську державну нотаріальну контору з метою відчуження частини житлового будинку Довідка-характеристика №3612п, в якій вказується на те, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 07.03.1996 року за реєстровим №4-631, належить 3/8 частини спірного житлового будинку.

Тому, коли між Позивачем та Відповідачем 05 серпня 1998 року укладався Договір дарування, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 на підставі Довідки-характеристики, виданої Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації актів нерухомості та запису про державну реєстрацію права власності, зробленого Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації на зворотній сторінці Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в Договорі дарування зазначено про дарування 3/8 житлового будинку.

КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» з метою виправлення помилки щодо визначення частини житлового будинку, належної Позивачу, 15 листопада 2000 року звернулося до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 з листом №14197, яким повідомляло про допущені бюро технічної інвентаризації в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом помилки та просило повернути це Свідоцтво і Довідку-характеристику для внесення виправлень, а також після здійснення цих виправлень просило приватного нотаріуса внести зміни до Договору дарування.

Але, оскільки виправлення помилок у правовстановлюючих документах у запропонований КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» спосіб не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема щодо вчинення нотаріальних дій в Україні, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 відмовила у поверненні Довідки-характеристики та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Інші 7/8 частини спірного житлового будинку на теперішній час належать ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 березня 1996 року Третьою одеською державною нотаріальною конторою, спадкова справа №845/1995р., зареєстровано в реєстрі за №2-978, та зареєстрованому 01 квітня 1996 року КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі 162 на стор.267 під реєстровим №16217 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 грудня 1981 року Третьою одеською державною нотаріальною конторою, спадкова справа №632/1981р., зареєстровано в реєстрі за №3-9556, а також на підставі Договору дарування, укладеного між Позивачем та Відповідачем.

На момент укладання Договору дарування Позивачу належало саме 1/2 частини спірного житлового будинку, а не 3/8 частини, як це помилково було визначено бюро технічної інвентаризації, що підтверджується також Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 14 березня 1996 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою ОСОБА_2, зареєстроване в реєстрі за №2-978, в якому прямо вказується на те, що на 1/2 частини житлового будинку Третьою Одеською державною нотаріальною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину від 07.03.1996 року за реєстровим №4-631.

Через допущену КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» помилку щодо розміру частини житлового будинку з надвірними спорудами під номером 29, що знаходиться в м. Одесі по вул. Академіка Вільямса, Позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на належну йому 1/8 (одну восьму) частини житлового будинку, розпоряджатися цим майном, що порушує його права як власника нерухомого майна.

В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернулася до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 392 ЦК України власник майна наділений правом пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту визнання права.

За таких обставин суд находить позов позивача таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 391,392, 1233, 1234, 1235 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами під №29, що знаходиться у м.Одесі по вул. ак. Вільямса та складається в цілому з одного камяного житлового будинку під літерою «А», житловою площею 35,7 кв.м, та надвірних споруд під літерами «Е»- сарай, «В»- вбиральня, «Г»-погріб, «Б» -фундамент, 1-4 огорожа,І-мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 686 кв.м. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Луняченко В. О.