РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Безрук Т.В.,

при секретарі - Денисенко Н.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волноваха заяву ОСОБА_1, заінтересована особа головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, зазначаючи, що вона народилася 02.07.1975 року в с. Октябрьське, нині Стрітенка Волноваського району Донецької області. З 1981 по 1992 роки навчалася у загальноосвітній школі с. Стрітенка. Після закінчення школи до 1994 року працювала в КСП «Октябрь». 11.03.1993 року їй було видано паспорт громадянина СРСР серії ХХІІІ-НО 683774 від 15.04.1993 року та зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаному будинку вона мешкала разом з батьками з часу народження до 15.03.1994 року, після чого знялась з реєстрації та поїхала на постійне проживання до Пермської області Російської Федерації.

На теперішній час вона повернулася на постійне проживання до України та бажає отримати громадянство України, бо має на це право, оскільки постійно проживала на території України з часу народження та станом на 24.08.1991 року.

При зверненні до Волноваського районного відділу державної міграційної служби їй було розяснено, що для надання їй громадянства та отримання паспорта громадянина України необхідно встановити факт її постійного проживання на території України у зазначений період в судовому порядку.

На підставі зазначеного просила винести рішення, яким встановити факт, що вона, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 в період з 02.07.1975 року по 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту постійного проживання останньої на території України з часу народження та станом на 24.08.1991 року. Оскільки, дійсно, для отримання заявницею паспорта громадянина України, їй необхідно підтвердити зазначений факт в судовому порядку.

Суд, вислухавши заявниця та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Октябрьське Волноваського району Донецької області (а.с. 6).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 18.02.2002 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с. 7).

З довідки Стрітенської сільської ради Волноваського району Донецької області вбачається, що ОСОБА_1 з 02.07.1975 року по теперішній час зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3 по теперішній час (а.с. 17).

З довідки Стрітенської загальноосвітньої школи Волноваського району встановлено, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3) в 1990 році закінчила 9 класів Октябрьської (Стрітенської) загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Волноваського району Донецької області та отримала свідоцтво про неповну загальну середню освіту (а.с. 16).

З довідки ТОВ Агрофірма «Октябрь» від 31.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 працювала в колгоспі «Октябрь» дояркою, черговою санпропускнику з жовтня 1992 року по березень 1994 року (а.с. 17).

З копії заяви про видачу паспорта вбачається, що ОСОБА_3 11.03.1993 року Волноваським ОВС був виданий паспорт серії ХХІІІ НО № 683774(а.с. 19).

З копії карточки прописки вбачається, що 15.03.1994 року ОСОБА_3 вибула з адреси: Донецька область, Волноваський район, с. Октябрьське, вул. Первомайська, буд. 42 до Пермської області Російської Федерації (а.с. 18).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що заявниця ОСОБА_1 є її донькою, яку вона народила 02.07.1975 року в с. Октябрьське, нині Стрітенка Волноваського району Донецької області. В 1992 році дочка закінчила в с.Октябрьське загальноосвітню школу. З часу народження та до 1994 року її дочка постійно проживала разом з нею та чоловіком в с. Октябрьсьське, після чого поїхала на проживання до Російської Федерації.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що з дитинства є подругою ОСОБА_1 Разом вони навчалися в одній школі, дружили. Школу ОСОБА_1 закінчила 1992 році. З часу народження та приблизно до 1993 року остання постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердила той факт, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 постійно, з часу народження, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_5. Їй, ОСОБА_9, це достовірно відомо, оскільки ОСОБА_1 до 1992 року навчалася в загальноосвітній школі с. Стрітенка та була ученицею її матері.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р.

Відповідно до п.3 ч.2ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений уст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

На підставі вищевказаних положень чинного законодавча та встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки факт постійного безперервного проживання останньої на території України знайшов своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимим доказами.

Керуючись ст.ст. 60, 212-214, 234, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала на території України в період з 02 липня 1975 року по 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Волноваського районного суду Донецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Безрук