АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремко В.В.

секретар: Окармус О.М.

за участю: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4, представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2016 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві зазначав, що 28 серпня 1993 року міським відділом ЗАГСу м. Чернівці зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою, актовий запис №1355.

Під час шлюбу у них народились дві дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 травня 2016 року шлюб між ними розірвано. На даний час він зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, а діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2. Фактично ж він та діти

______________________________________________________________________________________

Справа №727/10002/16 Провадження № 22-ц/794/754/17 Головуючий у 1-й інстанції Чебан В.М.

Категорія: 48 Доповідач Литвинюк І.М.

проживають в квартирі АДРЕСА_1.

Посилався на те, що розірвавши шлюб та врегулювавши свої майнові відносини, він та ОСОБА_3 не можуть дійти добровільної згоди щодо визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_7 В існуючому конфлікті обидві доньки прийняли його сторону і надалі бажають залишатися проживати з ним.

Відповідачка ОСОБА_3 є вкрай неврівноваженою, не контролює свої емоції та періодично агресивно відноситися до нього та доньок, у зв'язку з чим в 2006, 2007, 2008 та двічі в 2015 роках перебувала на стаціонарному лікуванні в КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня». На даний час вона перебуває на обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ, страждає хронічним психічним захворюванням та потребує постійного стороннього догляду.

Вказував на те, що фактично з дня народження молодшої доньки ОСОБА_7 забезпеченням умов її життя, а також її вихованням, здоров'ям, навчанням займається він. Через психічну хворобу відповідачка не здатна дбати та виховувати доньок. Діти розуміють, що їх мати хвора, але в силу віку молодша донька боїться залишатися з нею, тому весь час, коли позивач на роботі, побутом та вихованням молодшої доньки займається бабуся, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6. Всіма побутовими роботами (прибирання, миття посуду, прання, тощо) займається виключно він без будь-якої допомоги відповідача. На даний час старша донька вчиться в Ягелонському Університеті та проживає в м. Краків, Польща. Молодша навчається в 6-Г класі Чернівецької гімназії №7.

Також посилався на те, що працює на посаді генерального директора ТДВ «БУКОВИНА-АВТО» з травня 2005 року. Має високий та стабільний дохід. Не перебуває на обліку ні в Чернівецькій обласній психіатричній лікарні, ні в наркологічному диспансері. До кримінальної відповідальності не притягався.

Враховуючи вказане, він звернувся до Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради для отримання письмового висновку щодо розв'язання спору про місце проживання дитини. Вказане питання було розглянуто на засіданні Органу опіки та піклування в його присутності, також в присутності відповідача та ОСОБА_7

З огляду на викладене, просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2017 року представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції в рішенні послався на докази, які не можуть вважатися належними та допустимими, оскільки були здобуті у спосіб, не передбачений нормами чинного законодавства. Відповідачка не визнана недієздатною особою чи особою, цивільні права якої будь-яким чином обмежені. Матеріали справи на містять експертного висновку щодо психоемоційного стану ОСОБА_3 та відсутні будь-які докази про притягнення її до відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, висловлену дитиною особисту прихильність до батька, вік дитини, стан її здоров'я, а також наявні в матеріалах справи заяви самої ОСОБА_7 про її бажання проживати з батьком. Також судом враховано документально підтверджений стан здоров'я відповідачки, відсутність у неї самостійного доходу, її ставлення до навчання та виховання дитини та наявність виняткових підстав у розумінні ст.161 СК України для визначення місця проживання дитини саме з батьком, не порушуючи права матері ОСОБА_3 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною (як зазначено у висновку органу опіки і піклування).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., встановлено, що в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 28 серпня 1993 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 травня 2016 року, яке набрало законної сили 20 травня 2016 року, шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2016 року про закриття провадження у справі в зв'язку з визнанням мирової угоди, яка набрала законної сили 29 червня 2016 року, позивач та відповідач добровільно поділили спільне майно подружжя, а саме: у власність позивача виділено квартиру АДРЕСА_1; у власність відповідача виділено квартиру АДРЕСА_2, житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 та земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_3. Також відповідно до умов вказаної мирової угоди відповідач зі спливом шести місяців з дати її укладення зобов'язана переселитись в належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2.

З довідки КЖРЕП 14 від 19 липня 2016 року за №1374 видно, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1.

З акту КЖРЕП 14 від 15 січня 2016 року вбачається, що забезпечує умови життя та навчання, організовує побут малолітньої ОСОБА_7 її батько ОСОБА_1

З акту обстеження житлово-побутових умов, затвердженого начальником служби у справах дітей Чернівецької міської ради 25 жовтня 2016 року, квартира АДРЕСА_1 знаходиться на 3-му поверсі 4-ох поверхового будинку. Загальна площа квартири - 95,10 кв.м., житлова - 44 кв.м., наявні всі зручності, санітарний стан - задовільний, всі кімнати окремі, зроблено поточний ремонт. Для виховання, розвитку та проживання дитини створено умови: для кожної дитини окремі кімнати (старша донька навчається за кордоном), у ОСОБА_7 менша кімната, є місце для підготовки уроків, для сну та відпочинку. У квартирі проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_7

З психологічної характеристики на ученицю Чернівецької гімназії №7 ОСОБА_7 видно, що ОСОБА_7 навчається в Чернівецькій гімназії №7 з вересня 2011 року. Батько завжди цікавиться вихованням та навчальним процесом доньки, відвідує батьківські збори та бере участь у шкільному житті дитини. Мама шкільним життям доньки не цікавиться, школу не відвідує.

Також з характеристики ОСОБА_7 від 12 січня 2016 року вбачається, що навчанням та вихованням дитини опікується батько - ОСОБА_1 Мати, ОСОБА_3, за 4 роки навчання ОСОБА_7 у початковій школі декілька разів була присутня на шкільних святах, не спілкувалась з учителями, не цікавилась успіхами доньки, не відвідувала батьківські збори.

Малолітня ОСОБА_7 в заяві від 10 березня 2016 року зазначила, що у разі якщо її батьки проживатимуть окремо, вона бажає проживати з батьком, але зберегти відносини з матір'ю.

Заявою від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_7 підтвердила, що вона дає згоду на визначення її місця проживання з батьком ОСОБА_1 за місцем його реєстрації.

З інформації про результати психодіагностичного обстеження ОСОБА_7 за №709 від 21 жовтня 2016 року видно, що за результатом діагностики можна зробити висновок про те, що напружені стосунки між дорослими негативно відбиваються на емоційному стані дитини. Нестабільна, невизначена життєва ситуація, в якій опинилась ОСОБА_7, може негативно вплинути на формування особистості в цілому. Бажано обмежити участь дитини в дорослих сварках та конфліктах.

Як вбачається з довідок ТДВ «Буковина-АВТО» № 43 від 20 січня 2016 року, № 97 від 25 січня 2016 року, ОСОБА_1 працює на посаді генерального директора ТДВ «Буковина-АВТО», його середньоденна заробітна плата складає 595,67 грн. Загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року становить 125 436,97 грн., що підтверджується довідкою ТДВ «Буковина-АВТО» №254 від 20 жовтня 2016 року.

За результатами профілактичного наркологічного огляду у ОСОБА_1 ознак наркопатології не виявлено.

Як вбачається з довідки Управління інформаційного забезпечення УМВС України від 08 лютого 2016 року, ОСОБА_1 на території України станом на 08 лютого 2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

З характеристики, виданої ТДВ «Буковина-АВТО», видно, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем роботи, відповідальний, толерантно ставиться до співробітників, користується повагою в колективі підприємства, постійно вдосконалює професійні навики.

Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №789/23 від 14 грудня 2016 року вирішено надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7, із батьком - ОСОБА_1, не порушуючи права матері ОСОБА_3 брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною.

З Висновку органу опіки та піклування Чернівецької міської ради №01/02-24/3814 від 15 грудня 2016 року вбачається, що враховуючи рівні права батька та матері на проживання з дитиною та її виховання, вік дитини, вислухавши її думку, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7, з батьком - ОСОБА_1, не порушуючи права матері ОСОБА_3 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Також з наданої суду інформації про результати психодіагностичного обстеження ОСОБА_7, 2005 року народження, за №228 від 05 травня 2017 року, вбачається, що аналіз проективних методик дає підстави зробити висновок про відсутність позитивного емоційного зв'язку із матір'ю, відсутність стосунків. Відчувалась ворожість зі сторони ОСОБА_7 по відношенню до мами, питання про маму викликали в неї знервовану поведінку та навіть агресивність. За результатом діагностики можна зробити висновок про те, що напружені стосунки між дорослими негативно відбиваються на емоційному стані дитини. Нестабільна, невизначена життєва ситуація, в якій опинилася ОСОБА_7, може негативно вплинути на формування особистості в цілому. Бажано обмежити участь дитини в дорослих сварках та конфліктах.

Як вбачається з довідки КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» № 2-64 від 16 березня 2015 року, відповідачка ОСОБА_3, 1972 року народження, страждає хронічним психічним захворюванням і перебуває на обліку в диспансерному відділенні ЧОПЛ. За станом свого здоров»я потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з матір'ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України.

Про істотне значення обставин, визначених диспозицією ст. 161 СК України, для правильного вирішення спору про місце проживання дітей, зазначено й у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові № 6-2445цс16 від 14 грудня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Допитана в якості свідка в суді апеляційної інстанції сестра малолітньої ОСОБА_7 - ОСОБА_6 зазначила, що її сестрі краще буде з батьком, який з дитинства опікувався нею. Мати за станом свого здоров»я не може забезпечити ОСОБА_7 належні умови життя. Фактично з дня народження сестри її вихованням, організацією побуту, навчанням займається виключно батько.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що старша дочка ОСОБА_6 може свідчити про належне виконання ОСОБА_3 своїх материнських обов'язків та бажання дитини проживати з мамою.

Крім того, колегія суддів бере до уваги думку самої дитини ОСОБА_7, яка висловила бажання жити з батьком.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено судом як кожен окремо, так і в сукупності відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, встановивши, що мати дитини не працює, через хворобу не може забезпечити ОСОБА_7 належні умови життя, дбати про неї, займатися її вихованням (виняткові обставини у розумінні положень ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини), що свідчить про неможливість проживання дитини разом з матір'ю; врахувавши думку дитини щодо залишення її місця проживання з батьком та висновок органу опіки та піклування, суд із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з ним.

З огляду на викладене, оцінивши всі встановлені факти, виходячи з балансу інтересів дитини, прав та інтересів батьків, враховуючи думку дитини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначив місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, не порушуючи права матері ОСОБА_3 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права та встановленим обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із висновком суду щодо їх оцінки, на законність судового рішення у справі не впливають.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: