Ухвала

іменем україни

23 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором від 01 грудня 2011 року б/н, ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 7 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зобов'язання за договором ОСОБА_4 не виконала і станом на 30 листопада 2015 року заборгованість за договором становить 18 994 грн 79 коп., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03 лютого 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 грудня 2011 року б/н в сумі 17 801 грн 93 коп., яка складається із: 6 662 грн 13 коп. - заборгованість за кредитом; 9 759 грн 10 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн (фіксована частина), 880 грн 70 коп. (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 01 грудня 2011 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір на суму 7 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом - 20,4 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до заяви позичальника від 01 грудня 2011 року ОСОБА_4 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

З квітня 2014 року банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку відсотків, які затверджені наказом від 02 квітня 2014 року № СП-2014-6635230, згідно з яким у разі виникнення прострочених зобов'язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, була змінена також відсоткова ставка.

Згідно з наказом від 05 лютого 2015 року № СП-2015-6530356 відбулося збільшення відсоткової ставки за кредитною карткою «Універсальна» у зв'язку зі зміною ринкової ситуації в країні.

У заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_4 зобов'язалась регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку

Після збільшення процентної ставки ОСОБА_4 продовжувала користуватись кредитними коштами, сплачувати заборгованість за користування кредитом, з її карток здійснювалося автоматичне погашення заборгованості.

Оскільки ОСОБА_4 умови кредитного договору належним чином не виконувала, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольнив позов частково, зазначаючи, що позивачем підтверджено наявними та допустимими доказами наявність заборгованості за кредитним договором.

Разом із тим суд відмовив в стягненні пені і комісії, оскільки позивач не надав відповідного розрахунку.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 526, 530, 599, 610, 612, 634, 638, 640, 1054, 1055 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів,наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 03 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова