Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/6489/16 Головуючий у 1 інстанції: Сметаніна А.В.
Провадження № 22-ц/778/1182/17 Суддя-доповідач: Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Дзярука М.П.

Бєлки В.Ю.

суддів: Воробйової І.А.

за участі секретаря: Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 році ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором.

В позові зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.05.2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. 28.04.2015 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 28.04.2015 року по 28.10.2015 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, є ОСОБА_4, відповідач по справі. 01.02.2016 року позивач направив претензію кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори, після чого 18.02.2016 року ним була отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію було приєднано до спадкової справи. 12.07.2016 року позивач направив лист-претензію на адресу відповідача, згідно якого пред'явив свої вимоги, проте відповідачем ніяких дій виконане не було. Станом на дату смерті ОСОБА_5 заборгованість перед позивачем складала 8997,31 грн., яка складається з наступного: 8787,82 грн. - заборгованість за кредитом, 209,49 - заборгованість за відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача.

Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8997,31 грн. за кредитним договором № б/н від 29.05.2008 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Згідно договору №б/н від 29.05.2008р. ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

28.04.2015р. ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На дату смерті заборгованість ОСОБА_5 перед банком становила 8 997,31 грн., що складається з наступного: 8 787,82 грн. заборгованості за кредитом, 209,49 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Позивач вважає, що відповідач є спадкоємцем першої черги, оскільки є сином померлого, постійно проживав зі спадкодавцем на час його смерті, що підтверджується його реєстрацією.

Позивач 23.01.2016р. направив претензію кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори, за якою було заведено спадкову справу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Суд першої інстанції при вирішенні справи правильно застосував норми матеріального права.

Суд вірно послався на ч. З ст. 1268 ЦК України, за якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про її відмову.

Правильним є застосування ч. 2 ст. 1281 ЦК України, згідно якої кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Суд першої інстанції належним чином керувався ст. 1282 ЦК України, де встановлено: спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Є правильним висновок рішення суду щодо ненадання доказів прийняття вступу відповідача у спадкові права.

Не надано доказів наявності спадщини та її обсягу.

Апеляційна скарга, в межах якої перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у значній частині містить викладення фактичних обставин справи відповідно до змісту позовної заяви, що не може дати підстав для висновку щодо неправильності оскарженого рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо вступу відповідача у спадкові права, оскільки відповідач має реєстрацію за тією ж адресою, що і спадкодавець, а тому проживав з ним на час смерті, в передбачений законом строк не подав заяву про відмову від спадщини, є суцільним припущенням, яке позивач робить на свою користь.

Згідно ч.4ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані доводи не можуть бути прийняті, оскільки місце реєстрації не завжди співпадає з місцем фактичного проживання. Згідно наданої суду довідки КП «Житломасив» від 10.01.2017р. відповідач ОСОБА_4 не мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з березня по травень 2015 року, тобто на час смерті ОСОБА_5 (а.с. 80). З заявою про прийняття спадщини у передбачений законом строк відповідач до нотаріальної контори не звертався. Спадкова справа заведена за претензією кредитора.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що померлий позичальник та відповідач проживали постійно разом не мають жодного доказу.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності відмови відповідача від спадщини, з урахуванням відсутності доказів прийняття спадщини, не мають правового значення, а тому не спростовують висновків рішення суду.

Також, позивач не надав доказів наявності спадкового майна та його обсягу. Обравши способом захисту стягнення боргу кредитором спадкодавця позивач в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язаний на засадах змагальності переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. У тому числі довести наявність спадкового майна та його обсяг, що відповідає вимогам ст. 1282 ЦК України, за якою спадкоємець зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Під час розгляду справи апеляційним судом апелянтом заявлялося клопотання щодо наявності у померлого нерухомого та рухомого майна.

Зазначене клопотання апеляційним судом відхилено, оскільки згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 304 ЦПК України, якими апеляційний суд певним чином обмежений в питанні дослідження нових доказів при апеляційному розгляді справи. А саме, він діє за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, але з винятками і доповненнями встановленими ЦПК. Так, апеляційний суд досліджує ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

З матеріалів справи вбачається, що у суді першої інстанції клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця нерухомого, рухомого майна, земельних ділянок заявлене не було.

Поважних причин, з яких клопотання про витребування вказаних доказів не було заявлено у відповідності до вказаних норм ЦПК України представник апелянта не навів.

Процесуальних підстав для задоволення клопотання не вбачається.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2017 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: