Справа № 128/3307/16-ц Провадження № 22-ц/772/1940/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Оніщука В.В., Марчук В.С.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2016 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 жовтня 2010 року помер його батько ОСОБА_6 в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшли: земельна ділянка площею 0,2500 гектарів, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0219, що належала ОСОБА_6, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року; земельна ділянка площею 0,1468 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0220, що належала ОСОБА_6, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року.

Первинно, державний акт було видано також на дві земельні ділянки площею 0,2500 гектарів та площею 0,1468 гектарів, але вони були включені в один державний акт і їх загальна площа також визначена в державному акті 0,3968 гектари. Однак, оригінал державного акту втрачено, в звязку з цим він не має можливості оформити свої спадкові права на земельні ділянки в нотаріальній конторі.

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом є дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2, які оформили спадщину у встановленому законом порядку.

04 липня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям майна ОСОБА_6, який помер 25 жовтня 2010 року, а саме: ОСОБА_7 в 1/2 частці, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та сину - ОСОБА_2 в 1/2 частці на житловий будинок під № 9-а, що розташований в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області по вулиці Українській. Таким чином, ОСОБА_7 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, але за життя не оформила своїх спадкових прав.

04 травня 2012 року померла його мати ОСОБА_7 в с. Лука-Мелешківська Іванівна Вінницького району Вінницької області.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, крім іншого, спадкове майно, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, але за життя не оформила своїх спадкових прав, а саме: 1/2 частка земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0219; 1/2 частка земельної ділянки площею 0,1468 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0220.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_7 є він - ОСОБА_2. Спадщину після смерті матері він прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_7 відсутні.

04 липня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за а № 3-666 , видане спадкоємцю майна ОСОБА_7, яка померла 04 травня 2012 року, сину - ОСОБА_2 на 1/2 частку на житлового будинку під № 9-а, що розташований в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області по вулиці Українській.

Однак, право власності на вищезазначені земельні ділянки він оформити не має змоги в зв'язку з відсутність правовстановлюючих документів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

З урахуванням виправленої судом першої інстанції описки, визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_6, який помер 25.10.2010 року та після смерті ОСОБА_7, яка померла 04.05.2012 року та прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав на:

земельну ділянку площею 0,2500 гектарів, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Українська, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0219;

земельну ділянку площею 0,1468 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Українська, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0220.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права ОСОБА_8, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є сином покійних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги, при цьому у позивача відсутній оригінал державного акту на земельну ділянку, в звязку з чим нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи убачається, що 25.10.2010 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 188101 від 07.12.2010 року (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі увійшли: земельна ділянка площею 0,2500 гектарів, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0219, що належала ОСОБА_6, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року; земельна ділянка площею 0,1468 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Центральна, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0220, що належала ОСОБА_6, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року (а.с. 13).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 були його син ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії ЯЖ №775516 від 29.04.1955 року (а.с.8) та його дружина ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії ЯТ №113630 від 23.08.1952 року (а.с.9).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 та дружина померлого ОСОБА_7 прийняли, так як ОСОБА_2 у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, а ОСОБА_7 на момент смерті спадкодавця постійно проживала із спадкодавцем та була зареєстрована з ним за однією адресою, що згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України свідчить про фактичне прийняття нею спадщини, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 31.08.2016 року №350 (а.с.22) та листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 2409/02-17 від 05.09.2016 року (а.с.23).

04 липня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-663, спадкоємцям майна ОСОБА_6, який помер 25 жовтня 2010 року, а саме: дружині - ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частки, яка була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та сину - ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частки на житловий будинок під № 9-а, що розташований в с. Лука-Мелешківська, Вінницького району Вінницької області по вулиці Українській, що підтверджується копією вказаного свідоцтва (а.с.11).

04.05.2012 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-АМ № 247258 від 21.09.2012 року (а.с.7).

Спадщину після смерті матері ОСОБА_7 позивач прийняв, так як у встановлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 2409/02-17 від 05.09.2016 року (а.с.23).

04 липня 2016 року Вінницькою районною державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 3-666 спадкоємцю майна ОСОБА_7, яка померла 04 травня 2012 року, сину - ОСОБА_2 на 1/2 частку на житлового будинку під № 9-а, що розташований в с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області по вулиці Українській (а.с.12).

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі на земельні ділянки площею 0,2500 гектарів, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Українська, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0219, що належала ОСОБА_6, згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року та площею 0,1468 гектарів, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Лука-Мелешківська, вул. Українська, 9-а, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер :02:008:0220, що належала ОСОБА_6 згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року позивач, являючись єдиним спадкоємцем не зміг, оскільки як ним зазначено в позовній заяві державний акт на спірні земельні ділянки були втрачені, в звязку з чим нотаріус відмовив йому у оформленні спадщини в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори за № 2409/02-17 від 05.09.2016 року (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку спадкування, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, тобто винесення нотаріусом у встановленому Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 та затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № N 296/5 належного документу.

Так, відповідно до п. 3 глави 13 вказаного Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Копія відповіді Вінницької районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Вінницькій області на усне звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини від 05.09.2016 року № 2409/02-17 (а.с. 23) містить в собі інформацію розяснювального характеру з приводу оформлення спадщини. Вмотивована відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину в матеріалах справи відсутня, а тому звернення позивача до суду з вказаним позовом є передчасним.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 указаного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголошено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Звертаючись до суду з позовом до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що незважаючи на своєчасне прийняття спадщини після смерті матері, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутність будь-яких інших спадкоємців, які б також могли претендувати на спадщину.

Однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не перевірив належним чином дані обставини справи, що підтверджується самою апеляційною скаргою ОСОБА_4, з доданим до неї копією заповіту, складеного 18 лютого 2009 року ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі під № 6, відповідно до якого все своє майно він заповів своїй внучці ОСОБА_4

Разом з тим, доводи позивача про те, що оригінал правовстановлюючого документу на земельні ділянки був втрачений, спростовані наданими представником заявника та оглянутим в суді апеляційної інстанції оригіналом державного акту на право приватної власності на землю, серії ВН № 2393 від 15 вересня 2000 року, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На стадії апеляційного розгляду справи суд не має повноважень залучати до участі у справі осіб, яких не було залучено при розгляді справи судом першої інстанцій та замінювати неналежних відповідачів.

Таким чином, апеляційний суд позбавлений можливості залучити в якості відповідача ОСОБА_4, а відтак встановити обсяг прав та обов'язків заявника, позивача та інших спадкоємців.

Отже, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно, заявлені ОСОБА_2 про визнання права на спадкове майно до неналежного відповідача, є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

При цьому відмова в позові з наведеної підстави не позбавляє заінтересованих осіб права на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав до осіб, які ці права порушують, не визнають або оспорюють.

Відповідно до ч. 1 п. 1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Лука - Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: