Справа № 140/1040/16-ц
№ 2/140/36/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2017 року м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Науменка С.М., секретаря Буназів К.В., адвоката Примакової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення безпідставного набутого майна ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, звернулася в суд з позовною заявою про повернення безпідставно набутого майна, мотивуючи тим, що 08 вересня 2008 року вона купила у відповідача ОСОБА_3 транспортний засіб, автомобіль марки MERCEDES -BENZ 108, 1998 року випуску, шасі № НОМЕР_2, реєстраційний номер - НОМЕР_1, зареєстрований Немирівським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС у Вінницькій області 08.11.2006 року, за кошти у сумі 13000, 00 доларів США. В цей же день, 08.09.2008 року було оформлено довіреність на розпорядження автомобілем на її ОСОБА_2, та ім'я її синів ОСОБА_7, ОСОБА_8. Кошти ОСОБА_3 передав її племінник ОСОБА_9, житель м. Немирів.

На час передачі коштів розписки про одержання коштів від ОСОБА_3 вона не вимагала, покладаючись на його порядність та те, що її було надано довіреність від імені власника автомобіля та документи на автомобіль.

Зняти автомобіль з реєстраційного обліку та зареєструвати право власності за собою, на момент передачі коштів та оформлення довіреності на автомобіль у неї не було можливості так, як всі наявні кошти вона віддала за автомобіль. Термін дії довіреності закінчився 08 вересня 2013 року. Так як, законодавством дозволено користування транспортним засобом без переоформлення транспортного засобу при наявності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу то автомобіль все ще перебуває зареєстрованим за відповідачем.

Взимку 2015 року автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було передано, для проведення ремонтних робіт, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, жителям м. Южноукраїнська.

В січні 2016 року її стало відомо що відповідач ОСОБА_3 надав довіреність на керування гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5, строком на п'ять років.

Автомобіль знаходиться в користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_2 вважає, що за таких обставин, договір купівлі-продажу автомобіля не було укладено, ОСОБА_3 повинен повернути її одержані ним кошти в сумі 13000,00 доларів США.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України:

1.Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

2.Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

3.Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1.повернення виконаного за недійсним правочином;

2.витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3.повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4.відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В зв'язку з цим позивачка ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь безпідставно набуті за недійсним правочином кошти.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, просить в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Пояснив, що ним в 2008 році було видано генеральне доручення на керування автомобілем Мерседес Віто д.н. НОМЕР_1 строком до 08 вересня 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_8. Позивачка з 2008 року користувалася вказаним автомобілем. Потім, після закінчення дії виданого ним генерального доручення, без його відома, позивачка передала вказаний автомобіль своїм родичам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вказаний автомобіль їй не повернули до цього часу. До нього вона не зверталася з приводу продовження генерального доручення. В 2015 році до нього на мобільний телефон звернувся ОСОБА_5, який повідомив що він купив у своєї родички позивачки ОСОБА_2 автомобіль Мерседес Віто і попросив його видати йому генеральне доручення для виїзду за кордон, що він і зробив. Дерез декілька днів до нього зателефонував ОСОБА_12 і попросив скасувати доручення. Він запропонував ОСОБА_12 і ОСОБА_5(які є родичами) приїхати до нього разом, однак вони до нього не приїхали. Вказане доручення він скасував.

Треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, відповідача, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні у вересні 2008 року ОСОБА_3 передав згідно генерального доручення автомобіль марки Мерседес Віто, 108, 1998 р.в., д.н.НОМЕР_1 позивачці та її синам строком на 5 років.

Взимку 2015 року, після закінчення строку дії доручення, позивачка вказаний транспортний засіб разом зі свідоцтвом про його реєстрацію передала своїм родичам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для ремонту. На протязі семи років позивачка автомобіль не зняла з обліку та не переоформила на себе.

Так як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їй автомобіль до цього часу не повернули, то в травні 2016 року позивачка звернулася з позовом до суду, з вимогою стягнення з ОСОБА_3 на її користь 325325 грн. безпідставно набутим ним коштів за недійсним правочином.

Однак, на думку суду, під час судового розгляду справи, не було здобуто доказів передачі вказаної суми коштів позивачкою відповідачу ОСОБА_3. Сам він заперечив факт отримання ним коштів за автомобіль. Розписка про передачу коштів не відповідачем не надавалася, розрахунок вартості автомобіля не проводився, інших доказів судом здобуто не було.

Враховуючи те, що позивачка на протязі семи років користувалася автомобілем Мерседес Віто, 108, 1998 р.в., д.н.НОМЕР_1, не скористалася своїм правом на зняття його з обліку та переоформлення на себе чи членів своєї сім'ї, в 2015 році добровільно передала вказаний автомобіль разом з свідоцтвом про його реєстрацію без будь-яких підтверджувальних документів своїм родичам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то, на думку суду, їй слід звертатися за захистом своїх прав до вказаних осіб з позовом про витребування свого майна з чужого незаконного володіння в порядку ст.387 ЦК України.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, місце знаходження спірного автомобіля не встановлено. Сам факт видачі відповідачем повторного доручення на керування автомобілем на ім'я ОСОБА_5 в 2015 році(яке в послідуючому було ним же і скасовано) не може свідчити про перехід права власності на спірний автомобіль до ОСОБА_5 та служити підставою для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки 325325 грн. вартості автомобіля, як безпідставно набутого майна.

Керуючись ст.ст.220, 1212 ЦК України, ст.ст.208-218,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про повернення безпідставного набутого майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з моменту отримання повного тексту рішення суду до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко