Справа № 305/38/13-ц
Провадження № 8/307/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Клим В.В., Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. В заяві зазначила, що 13 серпня 2014 року в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у АДРЕСА_1 Рахівським районним судом Закарпатської області їй частково відмовлено у задоволенні позову. Зокрема, відмовлено у знесенні самочинного будівництва вчиненого ОСОБА_2, так як суд вважав, що реконструкція належної ОСОБА_2 ? частини будинку (мансардних приміщень та цокольного поверху) здійснена відповідно до умови мирової угоди, затвердженої ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2010 року. Рішення суду набрало законної сили. 9 червня 2015 року вона звернулася з позовом до ОСОБА_2, де третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди, затвердженої ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області 20.09.2010 року в цивільній справі №2-790/10 за її позовом до ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про поділ та виділ в натурі майна по АДРЕСА_1 (цивільна справ №305/1076/15-ц, яка знаходиться на розгляді Тячівського районного суду). 15 лютого 2016 року, в ході розгляду Тячівським районним судом цивільної справи №305/1076/15-ц, представник відповідача ОСОБА_4 та третьої особи - ОСОБА_5 подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, із змісту яких їй стало відомо про істотні для справи обставини, які не були і не могли бути їй відомі під час винесення рішення Рахівського районного суду в цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 від 13 серпня 2014 року. Ухваленим судовим рішенням від 13 серпня 2014 року за її позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у АДРЕСА_1 Рахівським районним судом їй було відмовлено у задоволенні позову в частині знесення самочинного будівництва, вчиненого ОСОБА_2 Мотивуючи рішення, суд вважав, що реконструкція належної ОСОБА_2 ? частини будинку по АДРЕСА_1 (мансардних приміщень та цокольного поверху) здійснена відповідно до умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Рахівського районного суду 20.09.2010 року в цивільній справі №2-790/10 (абз.7-9 ст.5 судового рішення), що вчинена реконструкція не є самочинним будівництвом (абз.1-3 ст.6 судового рішення), здійснена ОСОБА_2 реконструкція житлового будинку не є житловою площею (житловим будинком), а є колоною (абз.4-7 ст. 6 судового рішення). За клопотанням представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.02.2016 року до матеріалів справи в якості письмових доказів було приєднано копії документів: копію технічного паспорта частини житлового будинку - квартири АДРЕСА_1, копії обмірних креслень на житловий будинок у АДРЕСА_1, копії плану приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 до та після їх реального розподілу, копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, копію витягу про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1. Із змісту доданих письмових доказів 15.02.2016 року їй стали відомі обставини (нововиявлені), які є істотними для справи, не могли бути відомі їй на час розгляду судової справи №305/38/13-ц, не були відомі і суду на день ухвалення судового рішення - 13.08.2014 року, оскільки відповідач недобросовісно скористався своїми процесуальними правами (ст.ст.27, 31 ЦПК України) у судовому засіданні, не надав цих документів суду, подав письмові заперечення на позов, які не відповідали наявним у нього на час розгляду справи правовстановлюючим документам, чим завів в оману суд, що привело до ухвалення незаконного рішення. Зокрема, за змістом рішення суду, суд, вважав ОСОБА_3 станом на 13.08.2014 року співвласником ? частини будинку по АДРЕСА_1 та вважав, що вчинена ним реконструкція своєї частини будинку зроблена виконанням умов мирової угоди, затвердженої ухвалою суду від 20.09.2010 року. Висновки суду та нібито фактичні встановлені обставини справи спростовуються поданими представником ОСОБА_2 15.02.2016 року письмовими доказами: копією технічного паспорта частини житлового будинку - квартири АДРЕСА_1, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартири АДРЕСА_1, копією витягу про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1. Згідно вказаних письмових доказів ОСОБА_2 станом на день ухвалення судового рішення був власником квартири АДРЕСА_1, і став її власником на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради від 24.06.2011 року за №70. На підставі цього ж рішення йому видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (НОМЕР_1) - частину житлового будинку, що становить АДРЕСА_1, загальною площею 100.83 квадратних метрів, житловою площею 45,46 квадратних метрів. Рішення виконкому Рахівської міської ради прийнято ніби то відповідно до розділу VІІІ Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за №7/5. Тобто, ОСОБА_2 не виконав мирової угоди, не зареєстрував на підставі ухвали про визнання мирової угоди своє право власності (що є окремою підставою реєстрації права власності відповідно до Положення), а став власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради. На підставі вказаного рішення виконкому Рахівської міської ради за ним було зареєстровано первинне право власності на АДРЕСА_1. До цієї реєстрації він був співвласником невиділеної в натурі частини будинку, оскільки право власності на виділену частину будинку виникає після його реєстрації. Вказані письмові докази є нововиявленими обставинами щодо вчиненого ОСОБА_2 самовільного будівництва в розумінні ст.376 ЦК України, здійснене до реєстрації права власності на АДРЕСА_1 (безпідставно було застосування судом ч.4 ст. 357 ЦК України не відповідає умовам мирової угоди та є житлом, а не колоною, про що зробив висновок у своєму рішенні суд). Згідно умов мирової угоди ОСОБА_2 передавалися у власність приміщення житлового будинку, загальною площею 55.01 квадратних метрів та останній зобов'язався добудувати санвузол, площею 4.2 квадратних метри та тамбур, площею 2.62 квадратних метри. Відповідно до наданих представником ОСОБА_2 15.02.2016 року письмових доказів, копії технічного паспорта частини житлового будинку - квартири АДРЕСА_1, копії обмірних креслень на житловий будинок у АДРЕСА_1, копії плану приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 до та після їх реального розподілу, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, копії витягу про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 внаслідок вчиненого ним самочинного будівництва став власником квартири, загальною площею 100,83 квадратних метрів, а не 55.01 квадратних метрів, тобто вдвічі більшої ніж було передбачено мировою угодою. Приміщення, яке суд у своєму рішенні вважав колоною, насправді є самовільним будівництвом мансарди, площею 39,69 квадратних метрів, а мировою угодою було передбачено передачу у власність ОСОБА_2 уже реконструйованих на час визнання мирової угоди мансардних приміщень, загальною площею 17.72 квадратних метрів. Оскільки дах у будинку є одним, то ці приміщення побудовані на її частині будинку, його допоміжного приміщення даху. Згідно мирової угоди ОСОБА_2 передавався у власність підвал, площею 3,64 квадратних метри, а згідно поданих документів він є власником підвального приміщення, площею 16,64 квадратних метрів. Під вказане будівництво ОСОБА_2 земельна ділянка не виділялася, проектна документація відсутня і з нею як власником земельної ділянки її ніхто не погоджував. Не дивлячись на те, що з 2008 року між нею та ОСОБА_2 (його представником ОСОБА_3) тривають судові провадження, ОСОБА_2 до 15.02.2016 року ні разу не повідомив про вказані обставини. Вона не має доступ до своєї частини будинку, в цілому до земельної ділянки та можливості користуватися ними, оскільки відповідач ОСОБА_2 (фактично його мати та співмешканець, які проживають за вказаною адресою) не допускають її до її нерухомого майна. Тому, їй не було відомо які саме будівельні роботи вони виконали та не було відомо про реєстрацію права власності. Її неодноразові звернення до БТІ в м. Рахів та Рахівського району про надання копій технічного паспорту на будинок залишені без задоволення. Лише ухвалою Тячівського районного суду від 15.02.2016 року на задоволення її клопотання про витребування доказів, постановлено відповідну ухвалу в межах судового провадження в цивільній справі №305/1076/15-ц, яка до цього часу не виконана.

Просить суд переглянути рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до судового розгляду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме: усунуто перешкоди в користуванні належної ОСОБА_1 на праві приватної власності земельною ділянкою на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 від 11 грудня 1998 року, розташованої по АДРЕСА_1, Закарпатської області; зобов'язано ОСОБА_2 розібрати самочинно збудовані будівлі та споруди, а саме: вольєр під літерою «Е», засипати вигрібну яму під літерою «Є», вирішено питання розподілу судових витрат та роз'яснено порядок оскарження судового рішення. У своїй заяві про перегляд судового рішення, у зв'язку із нововиявленими обставинами, заявник зауважує увагу місцевого суду на те, що нововиявленою обставиною являється наявність у відповідача ОСОБА_2, рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області №70 від 24 червня 2011 року, за яким за останнім зареєстровано частину житлового будинку №31, що становить АДРЕСА_1 по вулиці Буркут у м. Рахів, Закарпатської області, та наявність свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1, а саме - на частину житлового будинку, що становить АДРЕСА_1, загальною площею 100,83 метрів квадратних, житловою площею - 45,46 метрів квадратних. Дані правовстановлюючі документи, як зазначає заявник, вже існували на час розгляду справи та винесення Рахівським районним судом Закарпатської області рішення від 13 серпня 2011 року, однак, заявнику про їх існування відомо не було. Таким чином, на думку заявника, за своїм змістом ці обставини, які є істотними для справи, не могли бути їй відомі на час розгляду справи, не були відомі і суду на день ухвалення судового рішення, у зв'язку з чим суд незаконно вирішив даний спір. Погодитися із такою правовою позицією заявника не можна з наступних правових підстав та об'єктивних доводів. Як убачається із матеріалів заяви про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами, заявник стверджує, що нововиявленою обставиною являється рішення органу місцевого самоврядування, за яким зареєстровано частину житлового будинку, як квартиру, за відповідачем, та свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно, видане тому ж відповідачу. Ненадання відповідачем цих документів суду першої інстанції на час винесення ним рішення, на думку заявника, ввело суд в оману, у зв'язку з чим останній прийняв незаконне рішення і ця обставина є істотною для справи. Представник також зазначив, що за рішенням суду позивачці ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позову щодо знесення самочинного будівництва, а саме - конструкції утеплення частини будинку, яка належить відповідачу та демонтажу колони, як опори мансардного поверху, користуватись яким за умовами мирової угоди ОСОБА_1 таке право відповідачу надала. Яким чином змінилась би правова позиція суду першої інстанції при вирішенні даного цивільно-правового спору за наявності свідоцтва про право власності на дане майно та наданні його до матеріалів справи, заявник суду не доводить, як і не наводить будь-яких певних обґрунтувань та об'єктивних доводів з цього приводу. Навпаки, наявність таких індивідуальних нормативно-правових актів, як рішення органу місцевого самоврядування, та правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ще більше б посилило правову позицію суду при вирішенні даного цивільно-правового спору та прийняття ним рішення та додало б суду можливості навести більше мотивованих обґрунтувань в мотивувальній частині свого рішення. Таким чином, наявність даних документів на час розгляду справи судом не являється обставиною, яка б була істотною для справи, і яка б могла вплинути на прийняття судом іншого судового рішення, враховуючи резолютивну частину цього судового рішення. Крім того, на сьогоднішній день ці нововиявлені обставини, про які заявляє заявник, а саме - наявність рішення Рахівської міської ради Закарпатської області №70 від 24 червня 2011 року, за яким за ОСОБА_2 зареєстровано частину житлового будинку №31, що становить АДРЕСА_1 по вулиці Буркут у м. Рахів, Закарпатської області, та видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, а саме - на частину житлового будинку, що становить АДРЕСА_1, загальною площею 100,83 метрів квадратних, житловою площею - 45,46 метрів квадратних, в правовій природі не існують і в силу положень статей 58-59 Цивільного процесуального кодексу України доказом по справі бути не можуть з наступних правових доводів та об'єктивних обставин. Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2016 року по справі №305/389/16-ц (провадження №2/307/1002/160) за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області, Рахівської міської ради Закарпатської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та свідоцтва про право власності, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради Закарпатської області №70 від 24 червня 2011 року «Про оформлення права власності на квартиру», визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - частину житлового будинку в АДРЕСА_1, що видане 27 січня 2012 року на ім'я власника - ОСОБА_2, на підставі рішення виконкому Рахівської міської ради №70 від 24 червня 2011 року. Дане рішення в порядку частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України набуло законної сили, після його перегляду 16 грудня 2016 року апеляційним судом Закарпатської області. Таким чином, даних обставин, про які заявник зазначає, як нововиявлені, ні фактично, ні юридично не існує, оскільки, як індивідуальний нормативно-правовий акт - рішення, так і правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності, які носили до 16 грудня 2016 року правоутворюючий характер, скасовані судом і не мають юридичної сили з моменту їх прийняття. Виходячи із системного аналізу матеріалів справи, судового рішення, що переглядається, доводів заявника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та того, що ці обставини на час розгляду справи в суді не могли вплинути на юридичну оцінку обставин, встановлених судом в рішенні, враховуючи те, що в позові ОСОБА_1 було відмовлено, і ці обставини не спростовують фактів, покладених в основу рішення, що переглядається, представник вважає, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та недоведеною. Просить в задоволенні заяви відмовити (Т.3 а.с.158-161).

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини та просять її задовольнити. На подальший розгляд справи в судове засідання не з»явилися, так як надали суду заяву про подальший розгляд справи в їх відсутності, що не є перешкодою в порядку ст.365 ч.1 ЦПК України для розгляду заяви, а тому суд розглянув заяву у їх відсутності.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні просить в задоволенні заяви відмовити, посилаючись на обставини, зазначені в поданих ним письмових поясненнях. На подальший розгляд справи в судове засідання не з»явився, так як надав суду заяву про подальший розгляд справи в його відсутності, що не є перешкодою в порядку ст.365 ч.1 ЦПК України для розгляду заяви, а тому суд розглянув заяву у їх відсутності.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року, яке залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 січня 2015 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позов задоволено частково, вирішено усунути перешкоди у користуванні належної ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_2 від 11.12.1998 року, розташованої по АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_2 розібрати самочинно збудовані будівлі та споруди, а саме вольєр під літ. «Е», засипати вигрібну яму під літерою «Є», в решті позовних вимог відмовлено (Т.2 а.с.57-63, 99-101, 143-144).

Постановою Верховного суду України від 7 жовтня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 січня 2015 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовлено (Т.2 а.с.207-209).

Згідно технічного паспорту на частину житлового будинку, виданого Рахівським міським БТІ 30.06.2011 року, частина житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2, і її загальна площа становить 100,83 квадратних метрів (Т.3 а.с.14-21).

В обмірних кресленнях на житловий будинок в АДРЕСА_1 наведено план приміщень, реального розподілу приміщень (Т.3 а.с.14-21).

Відповідно до рішення виконкому Рахівської міської ради від 24 червня 2011 року за №70 вирішено зареєструвати за ОСОБА_2 Романовичем частину житлового будинку, що становить АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 (Т.3 а.с.11).

На підставі вказаного рішення виконкомом Рахівської міської ради 27 січня 2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, згідно якого частина житлового будинку в АДРЕСА_1, - квартира 1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, і її загальна площа становить 100,83 квадратних метрів, житлова площа 45,46 квадратних метрів (Т.3 а.с.12).

Згідно рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 3 жовтня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 квітня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про розірвання мирової угоди (Т.3 а.с.121-124, 125-127).

Відповідно до листа Рахівського міського бюро технічної інвентаризації від 6 березня 2013 року за №21, який надійшов до Рахівського районного суду 6 березня 2013 року та який приєднано до матеріалів даної цивільної справи, було повідомлено Рахівський районний суд також про наявність в архіві підприємства інвентаризаційної справи на частину житлового будинку, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (Т.1 а.с.214-215).

Відповідно до ст.361 ч.1 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, на яку посилається заявник, передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

В п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Пунктом 4 вказаної Постанови Пленуму ВССУ передбачено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

В п.5 цієї ж Постанови Пленуму ВССУ зазначено, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п.7 зазначеної Постанови Пленуму ВССУ обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Як встановлено в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 в даній цивільній справі нововиявленими обставинами вважає технічний паспорт частини житлового будинку - квартири АДРЕСА_1, обмірні креслення на житловий будинок у АДРЕСА_1, план приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 до та після їх реального розподілу, свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, витяг про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1.

Оцінивши в сукупності наведені докази, суд вважає, що вказані письмові докази не можуть бути нововиявленими обставинами, оскільки на час розгляду даної цивільної справи Рахівським районним судом могли бути відомі заявнику ОСОБА_1, про що свідчить наявність в матеріалах справи листа Рахівського міського бюро технічної інвентаризації від 6 березня 2013 року за №21 (Т.1 а.с.214-215), яким було повідомлено суд про наявність в архіві підприємства інвентаризаційної справи на частину житлового будинку, а саме квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

При цьому суд вважає, що подані заявником ОСОБА_1 документи, зокрема технічний паспорт на частину житлового будинку - квартиру АДРЕСА_1, обмірних креслень на житловий будинок у АДРЕСА_1, план приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 до та після їх реального розподілу, свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, витягу про державну реєстрацію прав на квартиру АДРЕСА_1, після ухвалення спірного судового рішення Рахівського районного суду від 13 серпня 2014 року, не містять обставин, які б могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Так як зазначені позивачкою ОСОБА_1 обставини в заяві про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рахівського районного суду від 13 серпня 2014 року не вказують на наявність достатніх підстав для його перегляду, з врахуванням змісту заявлених позовних вимог і мотивувальної частини постановленого у справі рішення, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 361-365 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 серпня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Головуючий В.І. Бобрушко