Єдиний унікальний номер 219/7049/17 Номер провадження 22-ц/775/1866/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21листопада 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Жданової В.С., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 26 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 26 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 217880,13 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» та подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області змінити, позов задовольнити частково, стягнувши з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15933,70 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права у зв'язку з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Відповідач не погоджується з рішенням суду в частині відсутності вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем, оскільки в даному випадку наявна вина позивача, як уповноваженої особи, відповідальної за виплату заробітної плати

Зазначає, що позивачем порушено вимоги пп 2.2.3 та 6.1 Контракту щодо надання на узгодження Наглядовій раді товариства відповідних документів, які б мали бути підставою для прийняття Генеральним директором рішення про виплату премії. Також позивач не звертався до Наглядової ради з приводу несплати йому премій.

Тому, вважає, що в даному випадку наявна вина самого позивача у непроведенні своєчасного розрахунку при звільненні.

Представники відповідача ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити та змінити рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників відповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 4 серпня 1992 року перебував в трудових відносинах з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат», 13 грудня 2016 року звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Наказом №1230 від 13 грудня 2016 року позивач припинив виконання обов'язків голови правління та бухгалтерії провести з ОСОБА_1 повний розрахунок згідно з діючим законодавством (а.с. 13-18, 12).

Відповідно до Контракту №Д-234/14 з головою правління публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» від 25 червня 2014 року генеральним директором ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» є ОСОБА_1 (а.с. 32-35).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої премії за 2014-2015 року в розмірі 291000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року змінено, стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої премії за 2014-2015 року в розмірі 221240,00 грн. (а.с. 5-10).

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №GGJK-D52D-N66E-EM10 від 20 червня 2017 року, вбачається, що на рахунок позивача 7 червня 2017 року перераховано 177707,71 грн. (а.с. 20).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості частини позовних вимог.

Такий висновок суду є правильним та таким, що відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 ЦПК України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що під час звільнення у позивача з відповідачем існував спір про розміри належних звільненому працівникові сум до сплати. Вказаний спір вирішений у судовому порядку та рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої премії за 2014-2015 року в розмірі 291000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 3 квітня 2017 року змінено, стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 суму невиплаченої премії за 2014-2015 року в розмірі 221240,00 грн. (а.с. 5-10).

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір про стягнення середнього заробітку на користь позивача, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд також зазначає, що при визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд першої інстанції правильно послався на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 05.10.2016 року по справі №6-2405цс15, яка є обов'язковою для застосування відповідно до ч. 1 ст. 36-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення позивачем умов контракту щодо надання на узгодження Наглядовій раді товариства відповідних документів, які б мали бути підставою для прийняття Генеральним директором рішення про виплату премії в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та апеляційним судом відхиляються. Відповідач не надав суду будь-яких письмових доказів з цього питання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого рішення.

За таких обставин, враховуючи зазначено вище, а також те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» - відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 26 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: