Справа № 346/4181/17
Провадження № 2/346/1969/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2008 року, однак більше двох років спільно не проживають.

Під час їх спільного проживання з відповідачем у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьком дитини являється відповідач ОСОБА_2

Відповідач, як батько неповнолітньої ОСОБА_3 в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Матеріальне становище та фізичний стан відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини .

Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, має доходи, інших дітей та непрацездатних членів сімї, яких він зобовязаний утримувати немає, тому вважає, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1 500 грн. щомісячно, оскільки одній їй важко утримувати дочку та забезпечити її усім необхідним для життя та розвитку .

Представник позивачки в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з явився, про день і час розгляду справи повідомлений належно по місцю проживання, причини неявки суду не повідомив, письмових заперечень проти позову не подав і від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789 XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статттею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 травня 2008 року.

02 грудня 2008 року від спільного проживання у подружжя ОСОБА_1 народилася дочка, ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.5)

З'ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що позов слід задоволити частково.

Суми прожиткового мінімуму на 2017 рік встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік і на даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., де прожитковий мінімум це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши матеріали справи: копію свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5), з якого видно, що батьком дитини є відповідач ОСОБА_2 та беручи до уваги майновий стан сторін по справі, що відповідач офіційно не працює, має мінливий, нерегулярний дохід, інших непрацездатних осіб на утримані не має, з врахуванням, що позивачем не представлено доказів, про можливість відповідача сплачувати аліменти в сумі 1 500 грн. на повнолітню дочку, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позов слід задоволити частково та присудити до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев»ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а в решті позову слід відмовити.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 13 вересня 2017 року, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 88, 197 ч.2, 213-215, 218, 223, 224, 226, 228, 232, 233 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, 14.02.1985 року нардження, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жительки с. Ковалівка, вул. Кобилянської, 3, Коломийського району Івано-Франківської області, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 900 (дев»ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 13 вересня 2017 року і проводити до повноліття дитини.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн..00 коп. на користь Державної судової адміністрації України, на рахунок: 0001, отримувач коштів ГУК у м.Києві (м.Київ) 22030106, код за , банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення підлягає до негайного виконання згідно п.1ст.367 ЦПК України в межах стягнення суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в той же строк в апеляційному порядку.

Суддя Беркещук Б. Б.