Справа № 487/1596/17
Провадження № 2/487/1253/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Єлишевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 11.10.2013 року. Від шлюбу у них народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Шлюбні відносини припинені з лютого 2017 року та подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим вона просить розірвати шлюб укладений з ОСОБА_1

У судове засідання позивач не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, 03.07.2017 року надав суду заяву, відповідно до якої заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1, та просить надати строк для примирення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2013 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з лютого 2017 року припинили шлюбні відносини, мешкають окремо.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою… користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Отже, суд приходить до висновку, що подання відповідачем лише однієї заяви про надання строку для примирення, не свідчить про його серйозні наміри зберегти сімю, а є затягуванням судового процесу.

Приймаючи до уваги, що, позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання строку для примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст.10,1060, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 11 жовтня 2013 року у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 515 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Федоровська».

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В.Щербина