У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду від 25 вересня 2017 року в позові ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення 90 034,68 доларів США заборгованості за договором кредиту відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору ОСОБА_1 також відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" вказує, що рішення суду в частині відмови у первісному позові винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відповідач за укладеним 22.06.2007року із банком кредитним договором свої зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 90 034,68 доларів США. Кошти позичальником у повному об'ємі не повернуті, кредитний договір не розірваний та не припинений, а тому він має бути ним виконаний.

Доводить, що наданий розрахунок заборгованості є належним доказом наявного розміру заборгованості у ОСОБА_1

Покликається на обов'язок позичальника повернути отримані кошти, сплатити встановлені договором відсотки за весь час фактичного користування ними.

Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме, стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом у межах строку позовної давності у розмірі 14906,7 доларів США та пеня в сумі 13889,82долара США.

Стверджує, що судом не додержано правил ст. 5, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 та ст. 213 ЦПК України щодо принципу рівності сторін перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства, обов'язку сторони довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, законності та обґрунтованості рішення.

З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову, однак з урахуванням пропущення строку позовної давності в задоволенні позову відмовив.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Встановлено, що 22 червня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 18000,0 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5 % у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6,2 даного договору. Кредит надано на строк з 22 червня 2007 року по 21 червня 2012 року.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено іпотекою нерухомого майна.

Факт отримання кредиту відповідачем підтверджується заявою про видачу готівки(а.с.11 т.1) та меморіальним ордером №1 від 22.06.2007року(а.с.24 т.2).

Як вірно встановлено судом першої інстанції останній платіж в сумі 142,92 дол. США, що по курсу НБУ складає 986,61 грн. відповідачем здійснено 4 жовтня 2011 року, після чого жодної оплати з метою погашення кредиту відповідачем не проводилося.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 грошових зобов'язань за кредитним договором станом на 3.08.2015 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ«Приватбанк» становить 90034,68 доларів США, яка складається: 14103,83 доларів США. - заборгованість за кредитом; 26617,14 доларів США. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1310,61- доларів США заборгованість по комісії, 43704,46 доларів США. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 11,84 доларів США - штраф (фіксована частина); 4286,80 доларів США - штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності. (т.1 а.с.99, т.3 а.с.81).

Суд першої інстанції правильно застосував строки позовної давності з огляду на таке.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із пунктом 7.1. кредитного договору у разі порушення зазначених у договорі термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) передбаченого графіком погашення заборгованості на 120 календарних днів,-позичальник зобов'язаний повернути(сплатити)суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулось порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Як зазначено вище останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 4 жовтня 2011 року в сумі 142,92 долара США (повний платіж становить згідно графіку 429,10 доларів США), а тому за визначенням пункту 7.1. договору строк повернення кредиту в повному об'ємі для позичальника настав 29 лютого 2012року, і саме з 1 березня 2012року в позивача виникло право вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати всіх нарахованих платежів.

Після зміни строку виконання зобов'язання - 29 лютого 2012 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 7.1. договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 29 лютого 2012 року не підлягають виконанню.

Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 29 червня 2016 року (справа № 6-1188цс16) та постанові від 2 грудня 2015року у справі № 6-249цс15.

Однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 27.08.2015 року (згідно штемпеля на конверті а.с.20 т.1), тобто зі спливом строку позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

У рішенні від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "ЮКОС" проти Росії" Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю.

Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду.

Колегія суддів вважає, що зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст.509 Цивільного кодексу України, а тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для задоволення первісного позову є не обґрунтованими.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Судове рішення в оскаржуваній позивачем частині є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.