Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , за участю секретаря Конівченко Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що його батькові ОСОБА_3 належить автомобіль НОМЕР_1, 2012 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 475345, виданого 16.01.2013 року. 10.12.2015року приблизно о 09-10 годині ОСОБА_2 керуючи, належним їй на праві власності технічно справним автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись у світлий час доби на автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь» 166км +400метрів у Волноваському районі Донецької області у напрямку м. Маріуполь, в місці де справа до її руху примикає автодорога, що веде у бік смт. Ольгинка Волноваського району, Донецької області, проявила злочинну недбалість , що виразилась в неуважності та необережності при управлінні транспортним засобом, в порушення вимог п.10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по прямий ділянці, правій смузі проїжджої частини дороги побачила, що по проїжджій частині автошляху, що прямує в смт. Ольгинка, рухається автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 у бік автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь» та вважаючи, що вказаний автомобіль не зупиняючись буде виїжджати на її полосу руху повернула руля вправо, тим самим змінивши свій рух вправо, виїхала на автодорогу, що прямує у смт. Ольгинка, де у цей час зупинився автомобіль НОМЕР_3, водій якого став пропускати транспортні засоби, що рухалися по автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь». В результаті чого ОСОБА_2, побачивши це прийняла міри до зупинки свого транспортного засобу шляхом гальмування, але зупинитися не змогла, тому що не обрала безпечну швидкість для руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_2 з автомобілем НОМЕР_3. Даний факт встановлений вироком від 07 липня 2016 року по справі 221/419/16-к 1-кп/221/151/2016 винесеним Волноваським районним судом Донецької області, згідно із яким було визнано ОСОБА_2 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно із вироком суду від 07 липня 2016року по справі 221/419/16-к 1-кп/221/151/2016 вбачається що внаслідок скоєння ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди було заподіяно тілесні ушкодження пасажирам автомобіля НОМЕР_2, в тому числі й позивачу3. Сама відповідачка також отримала тілесні ушкодження. На дату дорожньо-транспортної пригоди - 10.12.2015 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_4 була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант». Страхова сума за шкоду заподіяну майну встановлена Полісом /437893 становить - 50 000 грн. 00 коп., за шкоду заподіяну здоровю становить - 100 000 грн. 00 коп. Франшиза встановлена Полісом /437893 становить - 1000 грн. Строк дії Полісу /437893 з 02.08.2015року по 01.08.2016року. Дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.12.2015року за участю транспортного засобу Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортному засобу Renaut Duster реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням позивача ОСОБА_1 було визнано третьою особою ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» страховим випадком та здійснено виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну, а саме транспортному засобу Renaut Duster реєстраційний номер НОМЕР_5, у межах страхової суми встановленої Полісом АЕ/4378393 в сумі - 49 000 грн. 00 коп. На підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6/06 від 30 червня 2017 року, (надалі Висновок експертизи №6/06), яка була проведена по матеріалам цивільної справи, які були направлені експерту для дослідження було встановлено що: дійсна ( ринкова) вартість автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки, зі строком експлуатації ТЗ , як на дату його пошкодження при ДТП - 10.12.2015 року, без урахування пошкоджень, складала суму 272 049, 00 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки - 10.12.2015року складає - 248 455 грн. 96 коп. (двісті сорок вісім тисяч чотириста пятдесят пять гривень 96 коп.), розмір заподіяної матеріальної шкоди на дату оцінки 10.12.2015 року становить - 264 071 грн. 11 коп. (двісті шістдесят чотири тисячі сімдесят одна гривня 11 коп.); втрата товарної вартості (ВТВ) автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки, 10.12.2015року складає -15 615 грн. 15коп.

На підставі викладеного, просив стягнути з ОСОБА_2, спричинені внаслідок скоєння кримінального правопорушення матеріальні збитки, в сумі 215 071 грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 1717 грн., моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, в якій просив розглянути позовні вимоги за його відсутністю в присутності його представника ОСОБА_4, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні обставини, викладені в позові підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, вважали, що визначена експертом ОСОБА_6 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_1 в сумі 199455,96 грн. є завищеною, а розмір втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля 15615,15 грн. та витрати на проведення судової експертизи в сумі 1717 грн. повинні бути відшкодовані страховою компанією «Альфа Гарант», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 Також позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн. є завищеними та розмір такої моральної шкоди не підтверджений.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити.

Представник третьої особи ТДВ СК «Альфа Гарант» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4378393 страхувальник ОСОБА_7 застрахувала цивільно-правову відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2 в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант». Цей поліс є діючим з 02.08.2015 р. по 01.08.2016 р. включно. Франшиза за цим полісом становить 1000,00 грн., страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50 000,00 грн., за шкоду заподіяну життю та здоровю 100 000,00 грн. (а.с.15). Таким чином на дату дорожньо-транспортної пригоди 10.12.2015року транспортний засіб Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 мав статус забезпеченого транспортного засобу.

ОСОБА_3 належить автомобіль НОМЕР_1, 2012 року випуску на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 475345, виданого 16.01.2013 року, згідно із яким право керування транспортним засобом також має ОСОБА_1 (а.с.12).

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 07 липня 2016 року по справі №221/419/16-к 1-кп/221/151/2016 було визнано винною ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Даним вироком встановлено, що 10.12.2015року приблизно о 09-10 годині ОСОБА_2 керуючи, належним їй на праві власності технічно справним автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись у світлий час доби на автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь» 166км +400метрів у Волноваському районі Донецької області у напрямку м. Маріуполь, в місці де справа до її руху примикає автодорога, що веде у бік смт. Ольгинка Волноваського району, Донецької області, проявила злочинну недбалість , що виразилась в неуважності та необережності при управлінні транспортним засобом, в порушення вимог п.10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по прямий ділянці, правій смузі проїжджої частини дороги побачила, що по проїжджій частині автошляху, що прямує в смт. Ольгинка, рухається автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1 у бік автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь» та вважаючи, що вказаний автомобіль не зупиняючись буде виїжджати на її полосу руху повернула руля вправо, тим самим змінивши свій рух вправо, виїхала на автодорогу, що прямує у смт. Ольгинка, де у цей час зупинився автомобіль Renaut Duster реєстраційний номер АН 8705 КХ, водій якого став пропускати транспортні засоби, що рухалися по автошляху сполученням «Словянськ Донецьк- Маріуполь». В результаті чого ОСОБА_2, побачивши це прийняла міри до зупинки свого транспортного засобу шляхом гальмування, але зупинитися не змогла, тому що не обрала безпечну швидкість для руху, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_2 з автомобілем НОМЕР_3 (а.с. 50-51).

Водій транспортного засобу Renaut Duster реєстраційний номер НОМЕР_5, позивач ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, що було встановлено висновком експерта № 17 від 15.01.2016 року, складеного на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи старшим слідчим СВ Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області по кримінальному провадженню № 0001878 від 10.12.2015року. Позивач проходив лікування, в звязку із чим ним було понесені матеріальні витрати (а.с. 16-19).

Відповідно до висновку експерта №17 від 15.01.2016 року встановлено наступне: виявлений у ОСОБА_1 при зверненні за медичною допомогою, струс головного мозку, утворився від дії тупого предмету, можливо у строк, та при обставинах зазначених в описовій частині постанови, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинив короткочасний розлад здоровя, як потребуючий для свого лікування строк понад 6-ти але не більше 21-го дня.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 встановлена рішенням суду від 07.07.2016 року, який набрав чинності 13.09.2016 року.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1.4. статті 11 Закону N 1961-IV визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) надано визначення поняття власників транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Стаття 6 цього Закону встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та /або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону N 1961-IV надано визначення шкоди заподіяної майну потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, зазначено що, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно із статтею 29 Закону N 1961-IV встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток заподіяний майну потерпілих. Згідно із п.3.6 ст. 36 цього ж Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи встановленої договором сума франшизи має бути відшкодовано особою, відповідальною за завдані збитки. Таким чином, розмір франшизи повинен бути відшкодований відповідачем.

Дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.12.2015 року за участю транспортного засобу Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортному засобу Renaut Duster реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням позивача ОСОБА_1 було визнано страховим випадком та ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну, а саме транспортному засобу Renaut Duster реєстраційний номер НОМЕР_5, у межах страхової суми встановленої полісом АЕ/4378393 в сумі - 49 000 грн., за мінусом суми франшизу у розмірі -1000 грн.

Відповідно п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у порядку передбаченому статтями 35, 36 ЦПК України.

ОСОБА_3, який на дату дорожньо-транспортної пригоди -10.12.2015 року був власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3 14 вересня 2017року подав до суду заяву про виключення його з числа позивачів по справі та включення до складу учасників цивільного процесу, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, був залучений до участі у справі, як третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

На підставі висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6/06 від 30 червня 2017 року, (надалі Висновок експертизи №6/06) було встановлено що дійсна ( ринкова) вартість автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки, зі строком експлуатації ТЗ , як на дату його пошкодження при ДТП - 10.12.2015 року, без урахування пошкоджень, складала суму 272 049, 00 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки -10.12.2015 року складає - 248 455 грн. 96 коп.; розмір заподіяної матеріальної шкоди на дату оцінки 10.12.2015 року становить - 264 071 грн. 11 коп.; втрата товарної вартості (ВТВ) автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки, 10.12.2015року складає - 15 615 грн. 15 коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт що визначена висновком судової автотоварознавчої експертизи № 6/06 від 30 червня 2017 року, складається з вартості запчастин, ремонтних робіт, фарбування. Термін експлуатації автомобіля на дату пошкодження -3 роки (36 місяців). Коефіцієнт фізичного зносу деталей КТЗ на момент пошкодження - 10.12.2015року дорівнює 0.

Розмір заподіяної матеріальної шкоди, який був встановлений згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6/06 від 30 червня 2017 року в сумі -264 071 грн.11 коп. складається із суми вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_3, на дату оцінки - 10.12.2015 р. в розмірі - 248 455 грн. 96 коп. та суми втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля НОМЕР_3 в сумі - 15 615 грн. 15коп. (248 455 грн. 96 коп. +15 615грн.15коп = 248 455 грн. 96 коп.).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснив, що проводив судову авто товарознавчу експертизу, обєктом якої був автомобіль НОМЕР_3, та складав висновок № 6/06 від 30 червня 2017 року. Дослідження ним проводилось по матеріалам цивільної справи та відповідно до вимог п.5.1 абзацу 2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», а тому висновок щодо вартості ремонтно-відновлювальних робіт відповідає методиці її розрахунку та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) тобто, на дату дорожньо-транспортної пригоди - 10.12.2015 року, встановлено, що страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 статті 985ЦК України с має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, надано визначення поняття «вартості матеріального збитку» (реальних збитків) що визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, правових підстав для не нарахування втрати товарної вартості у експерта згідно із зазначеним пунктом Методики не було.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Таку правову позицію встановлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного ОСОБА_4 України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14)

Таким чином, оскільки від сплати відповідного відшкодування у вигляді втрати товарної вартості законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України має бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду, а саме з ОСОБА_2

Враховуючи, що третьою особою Товариством з додатковою відповідальністю «Страховою Компанією «Альфа Гарант» було сплачено позивачу суму страхового відшкодування у межах страхової суми встановленої у полісі/437893 в розмірі 49 000грн. розмір матеріальної шкоди що залишився невідшкодований позивачу за шкоду заподіяну майну становить 215 071грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), виходячи із наступного розрахунку: 264 071 грн. 11 коп.(розмір заподіяної матеріальної шкоди згідно висновку експертизи)- 49 000грн. (страхове відшкодування виплачене страховиком) = 215 071грн.00коп.

Сума 215 071грн. складається із втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_3 в сумі - 15 615грн.15коп. та суми вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_3 - 248 455 грн. 96коп.

Таким чином, враховуючи положення пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України сума - 215 071грн.00 коп. є реальними збитками (втратами), яких позивач зазнав у зв'язку зі знищенням автомобіля НОМЕР_3, які залишилися невідшкодованими та підлягають стягненню у повному обсязі із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати: 1) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Спричинену моральну шкоду позивач обгрунтовує фізичним болем та стражданнями перенесеними ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, після яких він проходив курс лікування, що підтверджується належними доказами по справі Висновком експерта № 17 від 15.01.2016 року (а.с.16, 17), листом обліку навантажень при рентгенівських дослідженнях, (а.с.19), випискою із карти стаціонару н/дому №73 хворого ОСОБА_1 із якої вбачається що знаходився на лікуванні у період з 11.12.по 28.12.2015року.(а.с.18), медичними чеками на придбання призначених лікарських засобів(а.с. 20). Душевними стражданнями, понесеними в звязку із пошкодженням транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3. Він тривалий час позбавлений був можливості користуватися автомобілем з причини його пошкодження саме з вини відповідача. Автомобіль для позивача був не тільки майном, яке має певну цінність, а й транспортним засобом необхідним для пересування та задоволення потреб як його самого на роботі так і всієї сімї в побуті. З причини відмови відшкодування завданої мені шкоди відповідачем його звичайний спосіб життя було порушено і це вимагало від нього додаткового емоційного та психологічного навантаження. Позивач вимушений був отримувати правові консультації. Крім того в звязку із вчиненням відповідачем кримінального правопорушення, по кримінальному провадженню проводились за його участю неодноразові слідчі дії у Волноваському відділенні поліції Донецької області, а у подальшому справа розглядалась у Волноваському районному суді Донецької області, в звязку із чим він був вимушений неодноразово їздити з місця свого мешкання до міста Волноваха. Відстань в один бік становить 80 кілометрів, тобто за одну поїздку позивачу приходилося проїжджати 160 кілометрів, звязку із цим він втратив душевний спокій, оскільки, йому прийшлось нервувати та переживати. Крім того, на здійснення вказаних дій позивачем було затрачено багато часу, який він планував провести в колі сімї, батьків, друзів та знайомих.

Таким чином, суд вважає, що неправомірними діями відповідачки позивачу були спричиненні фізичні та моральні страждання, які полягають в порушенні привичного укладу життя, які потребують додаткових зусиль з його боку для відновлення своїх порушених прав в звязку із пошкодженням його майна, а саме після ДТП позивач проходив лікування, а також не мав обєктивної можливості використовувати за цільовим призначенням автомобіль. Тобто наявність спричинення позивачу моральної шкоди доведена, як і протиправна поведінка відповідачки ОСОБА_2, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а також наявний причинний зв'язок між шкодою і протиправними діями заподіювача.

Таким чином, суд, враховуючи ступень вини водія, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості частково задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, та вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень.

Також позивачем понесені судові витрати повязані із оплатою судової автотоварознавчої експертизи в розмірі - 1717 грн. (тисячу сімсот сімнадцять гривень) 00 копійок, що підтверджуються відповідною квитанцією про оплату та ці витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем заявлені вимоги до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, при цьому позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 551,20 грн., тому ці витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають стягненню на суму 216788,11 грн., а тому судовий збір повинен складати 2167,88 грн., в звязку з цим, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1616,68 грн. (2167,88 грн. - 551,20 грн.)

Оскільки позивачем заявлені вимоги майнового та немайнового характеру, а відповідно до ст. 6 ч.3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, тому з позивачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру, тобто про відшкодування моральної шкоди, який слід стягнути пропорційно до задоволених вимог, а саме, в сумі 275,60 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 16, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 12,35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, ч.2 ст.214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ТДВ Страхова компанія «Альфа Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС №847942, виданий 21.03.2001 року Куйбишевським РВ м.Донецька УМВС України в Донецькій області, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) який зареєстрований та мешкає в с.Богатир Великоновосілківського району Донецької області по вул.Больнічній, буд. 9, матеріальну шкоду у розмірі 216788,11 грн. (двісті шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень одинадцять копійок), моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять пять тисяч гривень) та судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВС №847942, виданий 21.03.2001 року Куйбишевським РВ м.Донецька УМВС України в Донецькій області, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_1 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1892,28 грн. (одна тисяча вісімсот девяносто дві гривні двадцять вісім копійок).

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко