АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1261/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1365/17Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

секретаря Лимар О.М.

за участі представників: позивача- адвоката ОСОБА_2,відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки майна та зобовязання не чинити перешкоди у володінні та користуванні майном,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду вищевказаним позовом.

Вказував, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 липня 1999р.він є власником 3/5 частин домоволодіння та земельної ділянки, на якій воно розташовано, по вул. Павлова, 9 в м. Кременчуці.

Відповідач є власником інших 2/5 частин домоволодіння за вказаною адресою та користується відповідною земельною ділянкою.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від добровільного вирішення питання щодо розподілу в натурі домоволодіння, а також відсутності у нього правовстановлюючого документа на 2/5 частини земельної ділянки просив суд виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, в окрему одиницю належні йому на праві власності 3/5 частини в домоволодінні з надвірними,господарськими будівлями та спорудами, що складається з житлового будинку А, житловою площею 43,1 кв.м, загальною площею 70,3 кв.м, сараю літ.Г, погребу Гп,колодязю К, замощення, частини огорож під № 1-4 та визнати за ним право власності на це майно. Припинити право спільної часткової власності (ОСОБА_4 ) щодо майна, виділеного в натурі.

Просив залишити у власності відповідача належні йому 2/5 частин домоволодіння з надвірними,господарськими будівлями та спорудами, що складається з житлового будинку Бб, житловою площею 26,7 кв.м, загальною площею 39,1 кв.м, вбиральню «з», літній дущ Н,сараю літ.Мм, частину огорож під № 1-4.

Просив виділити в натурі з майна, що є у спільній частковій власності в окрему одиницю належні 3/5 частини земельної ділянки по вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці, а саме земельну ділянку площею 345 кв.м із загальної площі земельної ділянки 575 кв.м за схемою додатку №3 до висновку експертного будівельно- технічного та земельно- технічного дослідження № 7/3-16 від 16 серпня 2016р. та визнати за ним право власності на таке майно. Припинити право спільної часткової власності (ОСОБА_4 ) щодо виділеної в натурі земельної ділянки площею 345 кв.м

Також просив зобовязати відповідача не чинити перешкоди у володінні та користуванні виділеними в натурі 3/5 частинами земельної ділянки по вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці, а також в перенесенні (встановленні) фрагменту паркану, що під № 4 в технічному паспорті, складеному на 1998/1999р., по межі належної та виділеної в натурі земельної ділянки.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процессуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалите нове про задоволення його позову.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі є співвласниками домоволодіння по вул. Павлова, 9 в м. Кременчуці.

Так, позивач згідно з договором купівлі-продажу від 23.07.1999, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу,зареєстрованим Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 18.08.1999р. за № 5056, є власником 3/5 частини домоволодіння з надвірними будівлями. За цим договором позивачу відчужено житловий будинок літ. А, житлова прибудова літ. А1, сіни літ «а», льох літ. «ап», сарай літ. «Г», бруківка І, частина огорожі № 1-4, розташовані на приватизованій земельній ділянці ( а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.07.1999р., посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу,зареєстрованого Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 28.03.2000 за № 5056, відповідач є власником 2/5 частини домоволодіння з надвірними будівлями. За цим договором відповідачу відчужено житловий будинок літ. Б, сіни літ «б», вбиральні літ. «з», сарай літ. «м», душ літ. Н, частина огорожі № 1-4, розташовані на приватизованій земельній ділянці ( а.с.20).

Позивач на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 23.07.1999р. набув також у власність 3/5 частини земельної ділянки площею 0,0575 га за вищевказаною адресою, про що приватним нотаріусом зроблено відмітку на Державному акті ( а.с.13-14).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивач не довів порушення його прав з боку відповідача, вважаючи звернення до суду передчасним без попередньої пропозиції на укладання нотаріально посвідченого договору про виділ частки. Крім того, суд вважав, що земельна ділянка, яку просить виділити у власність позивач, - не сформована.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на висновок експертного будівельно-технічного та земельного-технічного дослідження від 16.08.2016 № 7/3-16 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна. Для здійснення запропонованого варіанту поділу домоволодіння переобладнання проводити не потрібно. Також запропоновано варіант розподілу земельної ділянки (Додаток № 3), згідно з яким позивачу запропонована до виділу в індивідуальне користування земельна ділянка площею 345 кв.м, відповідачу -земельна ділянка площею 230 кв.м.

Висновок районного суду про те, що позивач передчасно звернувся до суду з даним позовом є помилковим, так як суперечить приписам ст.3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вищезазначеного висновку експерта, як і не доведено, що перелічені позивачем приміщення в будинку А та господарські споруди не належать саме ОСОБА_4

Об'єкти спільного користування сторін відсутні. Кожен із співвласників фактично окремо один від одного користується своєю частиною житлового будинку, господарськими будівлями та спорудами.

На зазначену обставину не звернув увагу місцевий суд, зосередившись виключно на земельній ділянці та зробивши стосовно неї помилкові висновки.

Між тим, наданий позивачем експертний висновок відповідно до приписів ст.212 ЦПК України районним судом взагалі не оцінений.

Однак, на думку колегії суддів, зазначений висновок підтверджує підставність позовних вимог ОСОБА_4 та відповідає вимогам Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55.

Фактичне користування сторін будинками та спорудами по вул.Павлова,9 м.Кременчук станом на час звернення до суду з даним позовом підтверджується висновком експерта (а.с.24-46).

На самовільно збудовану кімнату площею 17,1 кв.м в житловому будинку «А», яким користується позивач, наявне рішення № 694 від 26.11.1998р. виконкому Автозаводської районной в м.Кременчуці ради, яким за попереднім власником ОСОБА_6 визнано право власності на неї ( а.с.16).

Відповідачем доказів невідповідності вказаної інформації дійсним обставинам справи не надано.

За таких обставин та враховуючи, що технічна можливість виділу майна підтверджена належним висновком, частка порзивача оболаштована окремим входом та є об'єктом самостійного користування ( окремим об'єктом нерухомості), колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у виділенні в натурі домоволодіння та припинення права спільної часткової власності.

Розпорядженням від 26.09.2016р. виконавчого комітету Кременчуцької міської ради житловому будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами присвоєна поштова адреса вул. Павлова, 9-А м. Кременчук ( а.с.21).

Підлягає скасуванню рішення місцевого суду також в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо виділу в натурі земельної ділянки.

Тверження суду про те, що земельна ділянка, яку просить виділити у власність позивач, не сформована, - не відповідає фактичним обставинам справи. Попередньому власнику земельної ділянки - ОСОБА_6 на підставі Державного ОСОБА_6 право власності на землю вул. Павлова, 9 в м. Кременчуці належала земельна ділянка площею 0,0575 га, 3/5частин якої вона 23.07.1999р. продала позивачу ( а.с.13-14).

Отже, враховуючи приписи ст.364 ЦК України, ОСОБА_4 має право на виділ належної йому частки земельної ділянки в натурі. Дана позовна вимога підлягає задоволенню та позивачу слід виділити в натурі з майна, що є у спільній частковій власності в окрему одиницю належні 3/5 частини земельної ділянки по вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці та визнати за ним право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, а саме : земельну ділянку площею 345 кв.м із загальної площі земельної ділянки 575 кв.м за схемою додатку №3, позначеної жовтим кольором, до висновку експертного будівельно- технічного та земельно- технічного дослідження № 7/3-16 від 16 серпня 2016р.

Разом з тим, рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у володінні та користуванні 3/5 частинами земельної ділянки по вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці слід залишити без змін, як таке, що відповідає встановленим обставинам в цій частині, оскільки позивачем суду не надано належних та допустимих доказів наявності перешкод.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4М.Ю, судові витрати згідно ч.1 ст.88 ЦПК України присуджуються позивачеві пропорційно до половини задоволених вимог та підлягають стягненню з відповідача в сумі 1707,25грн. ( 1625,95 грн.-судовий збір при зверненні до суду та 1788,55грн.- за подачу апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2017 року скасувати в частині відмови у виділенні в натурі домоволодіння і земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності, ухваливши в цій частині нове рішення.

Виділити ОСОБА_4в натурі із майна, що є у спільній частковій власності, в окрему одиницю належні йому на праві власності 3/5 частини в домоволодінні з надвірними,господарськими будівлями та спорудами та визнати за ним право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці, що складається з житлового будинку А, житловою площею 43,1 кв.м, загальною площею 70,3 кв.м, сараю літ.Г,погрібу Гп,колодязю К,замощення, частини огорож під № 1-4.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4на 3/5 частин домоволодіння по вул. Павлова, 9-А м. Кременчук.

Виділити ОСОБА_4в натурі з майна, що є у спільній частковій власності в окрему одиницю належні 3/5 частини земельної ділянки по вул. Павлова, 9-А в м. Кременчуці та визнати за ним право власності, як на самостійний обєкт нерухомого майна, а саме : земельну ділянку площею 345 кв.м із загальної площі земельної ділянки 575 кв.м за схемою додатку №3, позначеної жовтим кольором, до висновку експертного будівельно- технічного та земельно- технічного дослідження № 7/3-16 від 16 серпня 2016р.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4на 3/5 виділеної в натурі земельної ділянки площею 345 кв.м по вул. Павлова, 9-А м. Кременчук.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у часткове відшкодування понесених судових витрат 1707,25 грн.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -суддя / Підпіс/ ОСОБА_1

СУДДІ: / Підпіс/ ОСОБА_7

/ Підпіс/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно :

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1