Справа № 336/4189/17
Провадження № 2/336/2198/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 3 600, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 25 травня 2016 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі АТ «ПРОСТО-страхування») та ОСОБА_2 уклали Поліс № АІ/9914356 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21043», реєстраційний номер АР 5184 СТ.

12 серпня 2016 року в місті Запоріжжя на мосту Преображенського відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник транспортного засобу ОСОБА_3), яким керував ОСОБА_4 та забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12 серпня 2016 року («Європротокол») дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1.

20 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

12 серпня 2016 року з повідомленням про настання страхового випадку до АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся ОСОБА_1 та повідомив, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті відмови гальмівної системи транспортного засобу «ВАЗ 21043», реєстраційний номер АР 5184 СТ.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла особа ОСОБА_3 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності - автомобіля «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до ремонтної калькуляції № 115431 від 13.12.2016 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіль «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 3 611, 00 грн.

21.12.2016 року ОСОБА_3 звернулась до АТ «ПРОСТО-страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище подія була визнана стразовим випадком, про що 09.02.2017 року було складено страховий акт № 115431.

Відповідно до платіжного доручення № 2783 від 10.02.2017 року АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 3 600, 00 грн.

Таким чином, фактичні витрати позивача, повязані з даним страховим випадком складають 3 600, 00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі статей 224 226 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 128 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що 25.05.2016 року між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 був укладений Поліс № АІ/9914356 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_2 ( а.с.3).

12.08.2016 року в м. Запоріжжя на мосту Преображенського відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були: автомобіль «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (власник транспортного засобу ОСОБА_3), яким керував ОСОБА_4 та забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, що підтверджується копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2016 року (а.с.9).

Відповідно до копії повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку від 12.08.2016 року, з якою звернувся ОСОБА_1 до позивача, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті відмови гальмівної системи транспортного засобу «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 (а.с.4-5).

20.09.2016 року до ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся ОСОБА_4 з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (а.с.6-7).

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.10-15). Вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу склала 3 611, 00 грн., що підтверджується копією ремонтної калькуляції № 115431 від 13.12.2016 року (а.с.16-17).

21.12.2016 року власник вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_3 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 3 600, 00 грн. (а.с.18).

Відповідно до страхового акту № 115431 від 09.02.2017 року, вищезазначена дорожньо-транспортна пригоди була визнана страховим випадком та визначено суму страхового відшкодування в розмірі 3 600, 00 грн. ( а.с.19).

ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу «Nissan MURANO», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 3 600, 00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2783 від 10.02.2017 року(а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи АТ «ПРОСТО-страхування» зверталось до ОСОБА_1 з письмовою регресною вимогою про відшкодування страхового відшкодування від 14.03.2017 року за вих. № 04-729 ( а.с.21), однак відповідачем вказана вимога не виконана.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Аналогічний обов'язок страховика встановлений також статтею 20 Закону України «Про страхування».

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до вимог частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Дорожньо-транспортна пригода була оформлена заявою-повідомленням про випадок з транспортним засобом - європротоколом. Судом визнано європротокол як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з наступного.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17.02.2011 pоку, яким внесено зміни та доповнення до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених пунктом 33.2 статті 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол») без інформування відповідного підрозділу Національної поліції про її настання.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху України, що кореспондуються із пунктом 33.2 статті 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов'язків, передбачених підпунктами «д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.

На виконання Закону України від 17.02.2011 року Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 року № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як вбачається із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 12.08.2016 року, воно заповнене обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце ДТП, наявна схема ДТП, визначені обставини ДТП для пояснення цієї схеми.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв'язку з тим, що між учасниками дорожньо-транспортної пригоди спільно складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, отже водій, винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) від 12.08.2016 року та схеми, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1правил дорожнього руху.

Отже, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складене учасниками дорожньо-транспортної пригоди відповідно до норм чинного законодавства і є належним доказом вини особи, що скоїла дорожньо-транспортну пригоду, у зв'язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню.

Суд за змістом європротоколу встановив обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди та особу, відповідальну за заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту г) пункту 38.1.1. частини 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, що стали підставою для звернення з позовом до ОСОБА_1про відшкодування шкоди в порядку регресу за страховим випадком, що стався 12.08.2016 року з його вини, знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому виплачене позивачем на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування, підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 у розмірі 3 600,00 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 988, 993, 1191 Цивільного кодексу України, статями 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050, м. Київ, вулиця Герцена, будинок 10, ) витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) грн. 00 коп. та понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.Р. Марко