Справа № 495/5826/17
З а о ч н е р і ш е н н я
21 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути з останньої на його користь: 30 056 гривень суму процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ за період прострочення, 51 808, 20 гривень суму основного боргу, 379 236,02 гривень 2% від простроченої суми позики за кожний день прострочення, 4922,46 гривень 3% річних, передбачених ст.. 625 ЦК України, а всього 466 022,68 гривень та судові витрати.
Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 05 квітня 2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, який був оформлений шляхом складання розписки. За умовами укладеного договору позики, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 03.08.2017 р. (2 590,41 грн. за 100 доларів США) в гривневому еквіваленті складне 51 808,20 грн. Зі свого боку, ОСОБА_2 зобовязувалася повернути суму боргу у строк до 05.06.2014 року та у разі прострочення повернення суми позики, сплатити пеню з розрахунку 2 % від простроченої суми позики за кожний день прострочення.
В порушення взятих на себе зобовязань, ОСОБА_2 суму боргу позивачу не повернула, чим поставила його, одиноку людину похилого віку, ветерана в скрутне матеріальне становище.
Крім того, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідачки процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ, 3% річних від простроченої суми позики за кожний день прострочення та пеню в розмірі 2% від простроченої суми позики за кожний день прострочення. При чому, відповідно до ст.. 258 ЦК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяців перед звернення кредитора до суду.
Позивач в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_3, надав суду заяву з проханням судове засідання провести без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі.
У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовну заяву з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2014 року між позивачем (позикодавець) та відповідачкою (позичальник) був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США з терміном повернення до 05.06.2014 року. Також сторонами була обумовлена відповідальність за прострочення суми грошових коштів та несвоєчасну сплату процентів пеня з розрахунку 2% від простроченої суми позики та процентів за кожний день прострочення. Такі обставини відповідачкою визнаються та не заперечуються, що підтверджується її заявою до суду від 12.09.2017 року, тому зазначені доводи позивача, в порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
В зазначений та обумовлений термін боржник ОСОБА_2, позичені кошти не повернула, що кореспондує право кредитора - позивача звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, а саме з вимогою про стягнення з відповідача суму боргу з відповідними відсотками за прострочення виконання зобовязання.
Під час прийняття рішення суд враховує правову позицію ВСУ щодо розгляду справ про стягнення грошового боргу, а саме постанову від 18 травня 2016 року по справі № 6-474цс16.
За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується.
Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Вказана норма була дотримана позивачем та розмір неустойки визначена саме за останні 12 місяців та складає 379 236,02 гривень.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Разом з тим, як вище було встановлено, в договорі позики від 05.04.2014 року сторони встановили розмір відсотків (2%) за прострочення повернення коштів та несвоєчасну плату процентів. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки 3% річних, передбачених ст.. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд приймає Розрахунок боргу з належними відсотками, представлений позивачем, оскільки він складений з дотриманням порядку та умовностей діючих законодавчих норм.
Так, за наданим Розрахунком, борг відповідача на дату подачі позову складається з:
51 808,20 гривень сума основного боргу;
30 056 грн. - сума процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ за період прострочення 05.06.14 р. - 03.08.2017 р.;
а всього 461 100,22 гривень.
Враховуючи обставини справи, надавши правову оцінку представленим доказам та охарактеризувавши правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 461 100,22 гривень.
На підставі ст.. 88 ЦК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати, що складаються суму судового збору у розмірі 4 611 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 20, 530, 1046, ч.2 ст. 1047, ч.1 ст.1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 209-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 770504 виданий 27.03.2012 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти: 30 056 гривень суму процентів від суми позики, виходячи з облікової ставки НБУ за період прострочення, 51 808, 20 гривень суму основного боргу, 379 236,02 гривень 2% від простроченої суми позики за кожний день прострочення, а всього 461 100,22 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 770504 виданий 27.03.2012 року Білгород-Дністровським МВ ГУМВС України в Одеській області) в дохід держави судовий збір в розмірі 4 611 гривень.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя