Справа № 202/688/17
Пров. № 2/202/936/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - ОСОБА_1,

при секретарі: - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач, звернувшись до суду з цим позовом, указав, що йому на праві приватної власності належить автомобіль ЗАЗ 110557-42 легковий пікап 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. 28 грудня 2015 року він за усною домовленістю з відповідачем передав йому автомобіль у користування. Того ж дня, близько об 11 год.30 хв., відповідач, керуючи цим автомобілем і рухаючись по вулиці Космічна в місті Дніпрі, не виконав вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, втратив контроль на керуванням та скоїв наїзд на електоропору, внаслідок чого пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль ЗАЗ 110557-42 - механічні пошкодження. Матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, становить відповідно до висновку експертного дослідження від 26.02.2016 року 50 629 гривень 36 коп. Уточнивши позовні вимоги заявою від 18.04.2017 року, позивач просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 47 629, 36 коп,, оскільки пошкоджений автомобіль він здав на металобрухт, отримавши 3000 гривень, а також витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 900 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги позивача та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав та зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам справи. Його довіритель ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з представником позивача, працюючи менеджером на підприємстві «Ніколь». 28.12.2015 року останній передав йому автомобіль НОМЕР_2, на якому він разом із слюсарем поїхав за запчастинами та потрапив у ДТП. Оскільки ОСОБА_4 був працівником цього підприємства, він не має нести цивільну відповідальність за шкоду , заподіяну під час виконання ним трудових обов*язків. Цивільно- правова відповідальність ОСОБА_4 не застрахована. Представник відповідача просив суд відмовити позивачеві у задоволені позовних вимог, у зв*язку з їх безпідставністю.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що працював заступником начальника автоколони в ТОВ «Дніпротранслогістика. Від підприємства «Ніколь», з яким вони працювали, приїздив представник, з яким вони контактували з приводу ремонту автомобілів. Потім йому стало відомо, що цей представник потрапив у ДПТ. Прізвище чоловіка, який приїздив як представник підприємства «Ніколь» , він назвати не може.

З*ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 28.12.2015 року ОСОБА_3 за усною домовленістю з ОСОБА_4 передав останньому у користування автомобіль ЗАЗ 110557-42 легковий пікап 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Відповідач , керуючи указаним автомобілем по вулиці Космічній в місті Дніпрі, не виконав вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, втратив контроль на керуванням та скоїв наїзд на електоропору, внаслідок чого пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, а автомобіль ЗАЗ 110557-42 - механічні пошкодження.

Зазначена обставина підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25.11.2016 року, якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у зв*язку з примиренням з потерпілим. Даний факт не заперечується представником відповідача.

Судом встановлено, що матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП, становить 50 629, 36 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження від 26.02.2016 року № 26/16А ( а.с. 13-27).

Представник позивача зазначив, що пошкоджений автомобіль позивач здав на металобрухт, отримавши 3000 гривень

Витрати позивача на проведення експертного дослідження склали 900 гривень ( а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Частиною п*ятою цієї статті визначено, що особа,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У абзаці першому пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов*язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв*язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки,- незалежно від наявності вини. Пунктом шостим цієї ж Постанови визначено, що особою, яка зобов*язані відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа або юридична особа, що на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об*єктом використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди ( пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов*язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановленого та діючих норм законодавства, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , за мінусом суми, отриманої від здачі автомобілю в металобрухт

( 50 629, 36 грн. - 3000 грн.) - 47 629 грн. 36 коп., а також витрати позивача, пов*язані з проведенням експертного дослідження, у розмірі 900 грн., а разом - 48 529, 36 гривень.

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_3Г у зв*язку з находженням ОСОБА_4 у трудових відносинах з позивачем, оскільки дане твердження з боку представника позивача належними та допустимими доказами у розумінні статей 58,59 ЦПК України не підтверджено та судом не встановлено.

Свідчення ж гр. ОСОБА_8 суд не приймає до уваги, оскільки вони не є належним доказом знаходження особи у трудових відносинах з відповідним підприємством. Крім того, свідок, навіть, не міг назвати прізвище, ім.*я особи, про яку йдеться.

За таких підстав заперечення представника відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмір 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 1166, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 47 629 грн.. 36 коп. та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 900 грн. 00 коп., а разом 48 529 (сорок вісім тисяч пятсот двадцять девять) грн.. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Бєльченко Л.А.