Справа № 368/23/17 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/2910/17 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 38 13.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Зеленоярської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_5, після смерті якого залишився житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані по АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, згідно з яким заповідав належні йому земельні паї своїй онучці ОСОБА_6, яка після його смерті прийняла спадщину за заповітом. Вказував, що після смерті діда спадкоємцем першої черги був лише його син ОСОБА_7, оскільки дружина спадкодавця ОСОБА_8 та інший син ОСОБА_7, який є батьком позивача, померли раніше спадкодавця.

Позивач зазначав, що 20 грудня 2016 року він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення, однак йому було відмовлено у цьому з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Вказував, що у визначений законом строк він не мав змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що його близькі родичі перешкоджали у цьому, а він не бажав сімейних скандалів, а тому вважає, що пропустив строк з поважних причин. З урахуванням наведеного, позивач просив визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які не брали участі у справі, однак вважають, що суд вирішив питання про їх права і обов'язки, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в позові, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 до Зеленоярської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщинизадоволено та визначено йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

Відповідно до вимог ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не брали участь у справі, подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та відмовити у задоволені позову ОСОБА_4, посилаючись на те, що даним рішення суду порушено їх право на спадщину. Зокрема, зазначають, що вони є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5, так як є його онуками, та мають право успадкувати частку спадщини свого батька ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Крім того, вказують, що вони є спадкоємцями за заповітом.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 у віці 92 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне) серії НОМЕР_1 від 20 серпня 2016 року (а.с.9). На час смерті ОСОБА_5 проживав у АДРЕСА_2.

Встановлено, що у ОСОБА_5 було два сина: ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчить свідоцтво про смерть (повторне) серії НОМЕР_2 від 23 грудня 2016 року (а.с.11) та ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.52).

Тобто, ОСОБА_9 помер після відкриття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_5, а тому посилання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на положення ч.1 ст.1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, є безпідставними, оскільки ці положення на вказані правовідносини не поширюються.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дочками померлого ОСОБА_9 (а.с.42-49), а позивач ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_7 (а.с.8).

Як вбачається з дублікату заповіту, за життя ОСОБА_5 склав заповіт від 20 листопада 1998 року, згідно з яким заповідав все своє майно своєму сину ОСОБА_9 (а.с.55).

Також 17 січня 2005 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповідав своїй онучці ОСОБА_6 належні йому на праві власності два земельні паї (а.с.23).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що їх батько ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки проживав разом з ним на час відкриття спадщини. Також ОСОБА_2 і ОСОБА_3 пояснили, що після смерті свого батька ОСОБА_9 вони не зверталися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки їх батько був зареєстрований та проживав на час відкриття спадщини разом з ними у м.Києві.

Однак у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_9 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 і таких доказів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.57,60 ЦПК України апеляційному суду не надали.

Крім того, з витягу із спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_5 вбачається, що після його смерті спадщину за заповітом прийняла лише одна ОСОБА_6, подавши 16 грудня 2005 року заяву до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 Інші спадкоємці за законом та заповітом спадщину після смерті ОСОБА_5 не прийняли та відповідних заяв до нотаріальної контори не подавали (а.с.21,24).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 хоча і являються спадкоємцями після смерті свого батька ОСОБА_9, однак вони не довели факту прийняття спадщини їх батьком після смерті діда ОСОБА_5, тому колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням права ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на спадщину не порушуються.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді