Заводський районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого - судді Алексеева А.П. при секретарі Сокіл Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до пасажирського вагонного депо Миколаїв Одеської залізниці про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2010 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулася ОСОБА_1 із позовом до відповідача з проханням поновити її на роботі та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із незаконним звільненням.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали судові надали пояснення, відповідно до яких позивачка 18.04.2010 року, працюючи провідником у поїзді № 66 „Миколаїв-Москва", відправилася у відповідний рейс. 19.04.2010 року, ніччю, на станції "Харків" потяг було затримано на деякий час через виявлення працівниками Служби безпеки України контрабанди. В зв'язку з тим, що контрабанда була знайдена і у вагоні, який обслуговувався позивачкою, її було знято з потягу для відібрання відповідних пояснень. При цьому, потяг її не чекав і продовжив свій рейс. Після опитування на станції „Харків" вона 19.04.2010 року повернулася до дому, у м.Миколаїв. Через вказаний інцидент із контрабандою та тривалого переїзду до дому їй стало погано і 20.04.2010 року вона звернулася у поліклініку за медичною допомогою. Знаючи, що її потяг приходить з рейсу 21.04.2010 року, у ранці, вона прибула на роботу та прийняла свій вагон. Просила позов задовольнити, вважає що її звільнено незаконно, прогулу вона не вчиняла, була відсутня на роботі не по своїй волі, до того ж її відсутністю не було спричинено ніяких збитків підприємству.

Представник відповідача позов не визнала, судові пояснила, що позивачка працює у пасажирському вагонному депо на підставі контракту №1992 від 22.01.2009 року на посаді провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення. Позивачка 18.04.2010 року відповідно до затвердженого графіку праці заступила у 8.10 ранку на чергування у вагоні № 8 потягу № 66, який слідував рейсом "Миколаїв-Москва". Через знаходження контрабандного товару у потязі позивачка опитувалася працівниками Служби безпеки України. При цьому вона самовільно залишила своє робоче місце і нікого не повідомила з вищестоящого керівництва про це. Вказала, що позивачка повернувшись до м. Миколаєва не прибула на роботу, а ні 20.04.2010 року, а ні 21.04.2010 року. Причину відсутності на робочому місці у вказаний період часу керівництву не повідомила. 22.04.2010 року позивач віддала до відділу кадрів довідку з поліклініки № 1 про перебування у ній 20.04.2010 року з 09-00 до 14-30, за інший період часу, який вона була відсутня на роботі, виправдовуючих документів не надала. Вказані дії позивача керівництвом було кваліфіковано як прогул і звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, про що видано наказ №77/ос від 19.05.2010 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Представник відповідача у судовому засіданні визнала, що позивачка працює на посаді провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення. 18.04.2010 року знаходилася на чергуванні у вагоні № 8 потягу №66, який слідував рейсом Миколаїв- Москва.

Як вказується у відзиві на позовну заяву від 15.06.2010 року (а.с. №14-15) при проведенні поглибленого митного огляду 19.04.2010 року у 02.02 ночі на станції „Харків" у потягу № 66 було виявлено контрабандний товар.

Як вказується у листі Харківської митниці від 05.05.2010 року, який завірено печаткою відповідача (а.с. №19), стосовно провідників вагонів, у яких було знайдено контрабандний товар, в тому числі позивачки було складено протокол про порушення митних правил.

19.04.2010 року позивачка була знята з потягу на станції „Харків" для надання пояснень з приводу перевезення контрабандного товару та після оформлення протоколу про порушення митних правил була відпущена і 20.04.2010 року повернулася у м. Миколаїв, що визнається відповідачем і про що йде мова у поданні про звільнення від 27.04.2010 року (а.с. №27). Про вказані факти повідомила у своїх поясненнях і позивачка.

20.04.2010 року з 9-00 по 14-30 позивачка зверталася за медичною допомогою до міської поліклініки № 1, що підтверджується довідкою поліклініки, копія якої завірена печаткою відповідача, (а.с. №22-23).

21.04.2010 року позивачка по прибуттю потягу № 66 із рейсу (відповідно до графіку (а.с. №21) рейс закінчується 7-15 21.04.2010 року) прибула у вагонне депо для прийому-передачі майна. Допитана у ході судового засідання свідок ОСОБА_3 вказала, що претензій до позивачки під час здачі нею вагону 21.04.2010 року не було.

Відповідно до подання про звільнення позивачки, ненадання нею документів, які виправдовують її відсутність на роботі 20.04.2010 року, крім часу перебування у поліклініці, свідчить про факт вчинення нею грубого порушення трудової дисципліни, а саме вчинення прогулу, у зв'язку з чим вона підлягає звільненню за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 77/ос від 19.05.2010 року позивачку було звільнено із займаної посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. №29).

В ході судового засідання доказів щодо заподіяної шкоди діями позивачки, а також накладення на неї дисциплінарних стягнень у минулому представником відповідача судові не представлено.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивачка покинула своє робоче місце (вагон № 8 потягу № 66 „Миколаїв-Москва") 19.04.2010 року не по своїй волі. 20.04.2010 року з 9-00 по 14-30 годину перебувала у поліклініці № 1 через погіршення самопочуття, а її відсутність у робочий час 20.04.2010, 21.04.2010 року пояснюється перебуванням її потягу у рейсі. До того ж її відсутністю не завдано шкоди відповідачу.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Таким чином, при обранні виду стягнення у вигляді звільненні позивачки відповідачем не було дотримано вимог ч. З ст. 149 КЗпП України щодо врахування тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких його було вчинено, а також попередню роботу працівника. Порушення порядку звільнення працівника встановленого КЗпП України свідчить про незаконність звільненим позивачки, в зв'язку з чим вона підлягає поновленню на роботі.

Згідно до ч. 2 ст. 295 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплат; працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до пасажирського вагонного депо Миколаїв Одеської залізниці про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку - задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення у пасажирському вагонному депо Миколаїв Одеської залізниці.

3. Зобов'язати керівництво пасажирського вагонного депо Миколаїв Одеської залізниці виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчисленого відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.

Вказане рішення відповідно до ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Вказане рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А.П. Алексєєв