Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Гордійчук С.О.,

суддів: Шеремет А.М., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_4 який помер 25.01.2014 року.

Визнано недійсним свідоцтво на право на спадщину за законом видане 08.09.2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_1 щодо спадкового майна ОСОБА_4, який помер 25.01.2014 року 53/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Молодійжній, 4 в смт. Квасилів Рівненського району Рівненської області.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача вказує на порушення судом норм процесуального права, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Крім того, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та доказам наданих сторонами. Вважає, що позивач не надала достатніх доказів того, що вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і ці обставини є доведеними.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається із матеріалів справи з 17.12.1993 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 25.01.2014 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на 53/100 частини житлового будинку розташованого по вул.. Молодіжна смт. Квасилів Рівненського району.

Місце реєстрації та проживання ОСОБА_4, на час відкриття спадщини, було смт. Квасилів Рівненського району вул.. Молодіжна, 4. (а.с. 9)

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 із 22.09.1979 року.

ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавала.

08.09.2014 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво на право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1 (відповідач) щодо спірного спадкового майна ОСОБА_4

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ( ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. ( ч. 1 ст. 1272 ЦК України)

Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, становленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на дату відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4, визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проте, належних та достатніх доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини в смт. Квасилів Рівненського району ОСОБА_3 не подала та пояснила в судовому засіданні апеляційного суду, що останній рік перед смертю чоловіка та на час відкриття спадщини вона у будинку постійно не проживала.

Апеляційний суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які є, відповідно, донькою та рідною сестрою позивача і зацікавленні у вирішенні справи на користь позивача.

Крім того, довідка видана Квасилівською селищною радою Рівненського району №917 від 17.04.2015 року не є належним та достатнім доказом постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вказана довідка такої інформації не містить.

Навпаки, допитанні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав один, а його дружину ОСОБА_3 вони ніколи не бачили. Крім того, ОСОБА_9 пояснила, що вона є сусідкою з боку будинку ОСОБА_4 і останні десять років ОСОБА_3 в будинку не проживала.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер від переоходження на вулиці де його знайшли односельчани, а його поховання здійснювала ОСОБА_9

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів, про прийняття нею у передбачений ст.ст. 1268, 1269 ЦК України порядок спадщини після смерті ОСОБА_4

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.1221,1261,1268 колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 22 серпня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1212,64 грн. судових витрат .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: