Справа № 310/3770/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В.,

за участю представника позивача -Міскевич А.Л..,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Бердянська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа Бердянська міська рада про визнання права власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку по АДРЕСА_1 посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Сальнік О.Ю 29 липня 2008 року. Право власності на ? частку нерухомого майна зареєстровано в комунальному підприємстві з технічної інвентаризації Бердянської міської ради. Інша 1/2 частина житлового будинку належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 21 квітня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського нотаріального округу Запорізької області Мягченко С.Г. Право власності ОСОБА_2 зареєстровано в 04.02.2016 року в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 Запорізької області, розташований на земельній ділянці, площею 310,8 кв.м, яка виділена на підставі рішення Бердянської міської ради 21.01.1954 року.

В 1976 році батько позивача - ОСОБА_7 на території вищезазначеного домоволодіння збудував самовільно без затвердженого проекту за власний рахунок прибудову «А1»,а тому вона не була включена в склад спадкового майна - ? частину житлового будинку АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_7.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 26 травня 2015 року, за ОСОБА_4 визнано право власності на будівельні матеріали, обладнання, що були використані при будівництві прибудови «А1» по АДРЕСА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Крім того, з 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникли спори щодо поділу житлового будинку АДРЕСА_5. В 2013 році ОСОБА_4 звернулась до Бердянського міськрайонного суду з позовом про поділ житлового будинку АДРЕСА_5.

26 лютого 2016 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було ухвалено рішення про поділ житлового будинку АДРЕСА_5, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано разом з ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, а дану цивільну справу № 310/3522/13-ц передано на новий розгляд до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Крім того, під час розгляду справи про поділ будинку, ОСОБА_2, знаючи зміст ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, не визнала право позивача на спірну прибудову, претендувала на 1/2 частину житлової прибудови «А1» по АДРЕСА_4, а тому виник спір між позивачем та відповідачем щодо належності прибудови «А1», у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом,посилаючись на норми ст.ст. ч. 4, ст. 357, ст. 1216,1218,1268, ЦК України, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.01.2013 року, Постанову КМУ № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження державної реєстрації прав на нерухоме майно», Постанову КМУ «Про порядок ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно» затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1141 та Інструкцію про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (зі змінами від 09 серпня 2012 року № 404).

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Міскевич А.Л. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, оскільки іншим шляхом вирішити спір не має можливості. Законодавством України передбачено, що прибудови, які побудовані до 1992 року не вважаються самовільно збудованими і це підтверджено технічним паспортом, виготовленим комунальним підприємством з технічної інвентаризації від 14.06.2013 року.

При цьому, правовстановлюючий документ на таке нерухоме майно не видається, лише можливо зареєструвати право власності у державному реєстрі прав на нерухоме майна, але з державного реєстру прав на нерухоме майно не буде вбачатися конкретика належності нерухомого майна, адже в ньому вказуються загальні відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна.

Представник позивача також заперечувала про застосування до позовних вимог ОСОБА_4 строку позовної давності, зазначаючи про те, що відповідно до Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Зазначала про те, що ОСОБА_4 дізналась про порушення свого права у 2017 році під час розгляду цивільної справи про поділ будинку, де ОСОБА_2 почала претендувати на 1/2 частину житлової прибудови «А1», вважаючи її спільною частковою власністю на підставі внесення змін до державного реєстру речових прав про нерухоме майно від 04.02.2016 року.

Про внесення змін до державного реєстру прав на нерухоме майно позивач дізналась у 2016 році, коли ОСОБА_2 надала вищезазначену інформаційну довідку до Апеляційного суду Запорізької області під час розгляду цивільної справи про поділ будинку.

Представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4не визнали у повному обсязі, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача пояснив , що за ОСОБА_2 вже зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку, до складу якого входить житлова прибудова «А1» по АДРЕСА_6, а тому ОСОБА_2 вже є співвласницею житлової прибудови «А1». Дії державного реєстратора з приводу державної реєстрації ? частини житлового будинку, до складу якого входить і житлова прибудова «А1» ОСОБА_4 не були оскаржені. Зазначив, що право власності може набуватися різними способами, які поділяються на дві групи: первинні та похідні права, тобто ч. 4 ст. 357 ЦК України регламентує первинне набуття права власності особою, яка побудувала таку прибудову та з урахуванням позиції ВСУ із таким позовом мав би право звернутися батько позивача - ОСОБА_7П, а не ОСОБА_4, яка вже набула право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3, за похідною підставою - спадкування.

ОСОБА_3 зазначив, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності за ОСОБА_4 на житлову прибудову «А1», оскільки відсутній спір між сторонами. Він вважав, що ОСОБА_4 може звернутися до реєстраційної служби і зареєструвати своє право власності у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В провадженні Бердянського міськрайооного суду перебуває цивільна справа про поділ будинку АДРЕСА_5, де ОСОБА_2 просить поділити будинок за третім варіантом поділу житлового будинку відповідно до висновку експертизи в цій справі ,відповідно до якого ОСОБА_4 буде виділено житлову прибудову «А1», а ОСОБА_2 будинок під літ. «А». Цей порядок поділу є самим зручним та таким, який не порушує право сторін і може вирішити спір між сторонами.

Представник відповідача просить суд звернути увагу на те, що житлова прибудова «А1» не є самостійним об'єктом права власності, а тому не може бути предметом спору щодо визнання права власності. Зазначене питання повинно вирішуватися під час поділу всього домоволодіння в натурі та в порядку визначення користування земельною ділянкою. Крім цього, подав заяву про застосування строків позовної давності та наполягав на застосуванні строку позовної давності

Відповідач ОСОБА_2 в повному обсязі підтримала свого представника, позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала та просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Бердянської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Спеціаліст реєстраційного відділу виконавчого комітету Бердянської міської ради - Михалакій Р.Я., опитаний в ході судового розгляду в якості спеціаліста в судовому засіданні пояснив, що 04.02.2016 року державний реєстратор ОСОБА_9 вніс зміни до державного реєстру прав на нерухоме майно, зареєструвавши право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_11 Запорізької області. Реєстрація прав власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_11 за ОСОБА_2 була проведена не на конкретне майно, а лише на його частину, адже в даному випадку реєструвалась ідеальна частка майна. Для визначення належності прав на житлову прибудову одній чи іншій стороні необхідно вирішувати це питання шляхом визнання порядку користування або визнання права власності на це майно.

Також Михалакій Р.Я. в судовому засіданні пояснив, що у разі визнання за позивачем права власності на житлову прибудову «А1», відомості про складові частини об'єкта нерухомого майна в державному реєстрі прав на нерухоме майно не зміняться, інформація про склад будинку - прибудова «А1» не виключиться.

Додатково в пункті «Підставі виникнення прав власності» буде додана інформація про підставу визнання права власності на спірне майно.

Крім цього, у реєстраційній справі на житловий будинок АДРЕСА_3 відсутні відомості про належність на праві приватної власності ОСОБА_2 житлової прибудови «А1».

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника, вислухав думку спеціаліста та дослідивши матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Суд, при вирішенні питання про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_4, приймає до уваги обґрунтування відповідача та його представника, заперечення представника позивача та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про застосування строку позовної давності, виходячи з наступного.

Згідност.ст. 257, 260, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Заява про захист цивільного права або інтересумає бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Підставою звернення до суду ОСОБА_4 з позовом про визнання права власності на житлову прибудову став спір між сторонами про розподіл майна.

04.02.2016 року державним реєстратором за ОСОБА_2 була зареєстрована 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_4 в державному реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідач посилається на вищезазначену реєстрацію, як на підставу набуття ним права власності на 1/2 частину житлової прибудови «А1» по АДРЕСА_4.

Представник позивача - ОСОБА_4 в ході судового розгляду пояснила, що позивач дізналася про проведену державну реєстрацію під час розгляду справи про поділ будинку в апеляційному суді Запорізької області в 2016 році. Отже, строк позовної давності необхідно відраховувати з часу державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_5 з 04.02.2016 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_10, який помер 16 січня 2000 року, спадщину у вигляді ? частини житлового будинку АДРЕСА_3 у Запорізькій області прийнята його донькою- ОСОБА_13

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №2-1512 від 29 липня 2008 року, спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_3 Запорізької області після смерті ОСОБА_7 прийняла його донька ОСОБА_4

Житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею, 310,8 кв.м, яка виділена під будинок на підставі рішення Бердянської міської ради від 12.01.1954 року.

Судом також встановлено, що за договором дарування від 21 квітня 2006 року ОСОБА_11 розпорядилася своєю часткою, здійснивши її відчуження на користь ОСОБА_2

При цьому, за наявності на території домоволодіння самовільної житлової прибудови «А1», ОСОБА_11 спочатку до оформлення договору дарування звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту відсутності належних їй самовільних споруд в спільній частковій власності, в якій вказала, що співвласник домоволодіння ОСОБА_7 на території домоволодіння збудував житлову прибудову «А1».

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2006 року, яке набрало законної сили 10 квітня 2006 року був встановлений факт відсутності належній ОСОБА_11 самовільно побудованої житлової прибудови «А1» в домоволодінні АДРЕСА_7

05 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майно, про визнання права власності на будівельні матеріали.

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені у повному обсязі. Встановлено факт будівництва прибудови «А1» по АДРЕСА_4 ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, а також встановлено факт володіння і користування ОСОБА_7 самочинною збудованою прибудовою «А1» та визнано за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали, обладнання прибудови «А1» по АДРЕСА_8

Ухвалою колегії суддів у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року рішення Бердянського міськрайонного суду від 14 грудня 2014 року змінено, виключено із резолютивної частини рішення про встановлення фактів будівництва прибудови «а1» ОСОБА_7 та встановлення факту володіння, користування ОСОБА_7 самочинно збудованою прибудовою «А1.

Суд, у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, бере до уваги рішення Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року за цивільною справою № 310/6103/13-ц про визнання права власності на будівельні матеріали, яким в мотивувальній частині рішення встановлено, що житлову прибудову «А1» за власний кошт будував батько позивача,але за час життя, належним чином, не оформив правовстановлюючі документи на неї, хоча ще 03 жовтня 1996 року рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів за № 435 надавався дозвіл на оформлення документів на будівлі збудовані ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а саме: на житлову прибудову «1», веранди «а1», «а2», «а3», «а4», «а5», сараї, переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м), які на той час були співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_4 Запорізької області, також суд бере до уваги ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року з розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі, визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку АДРЕСА_9.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі вказав, що згідно ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Вказує про те, що за ОСОБА_4 визнано право власності на будівельні матеріали при будівництві прибудови «А1», як за спадкоємицею особи, що здійснила добудову за власний рахунок, рішенням Бердянського міськрайонного суду від 28 березня 2006 року встановлено факт відсутності належності ОСОБА_11 прибудови «А1», після якого ОСОБА_11 подарувала свою частку у праві на будинок ОСОБА_2 за договором від 21 квітня 2006 року, а тому суд вказує про те, що судам необхідно враховувати ці обставини при визначенні конкретних жилих та допоміжних приміщень, будівель і споруд, які необхідно виділити сторонам відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності на будинок і застосовувати положення ст. 357 ЦК України, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Не знайшло свого підтвердження у суді посилання представника відповідача та відповідача ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_2 є власницею частини житлової прибудови на підставі технічного паспорту, виготовленого 14.06.2013 року комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради та на підставі інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017року, відповідно до якої 04.02.2016 року державним реєстратором ОСОБА_9 було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_10оскільки, як вбачається із інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017 підставою виникнення права власності та державної реєстрації є договір дарування від 21.04.206 року, посвідчений приватним нотаріусом Мягченко С.Г.

З договору дарування не вбачається, що житлова прибудова «А1» входить до складу прав власності,технічний паспорт на домоволодіння АДРЕСА_11, виготовлений 14.06.2013 року фіксує лише факт наявності на території земельної ділянки АДРЕСА_3 житлової прибудови «А1», рік її будівництва - 1976 рік, а також статус житлової прибудови на час проведення технічної інвентаризації та обстеження житлового будинку.

Інших доказів, на підтвердження права власності ОСОБА_2 на прибудову «А1» стороною відповідача надано не було.

Суд бере до уваги пояснення спеціаліста реєстраційного відділу Бердянської міської ради - Михалакій Р.Я. з приводу того, що в матеріалах реєстраційної справи відсутні відомості щодо реєстрації за ОСОБА_2 будь-яких прав на житлову прибудову «А1» та те, що за ОСОБА_12 була зареєстрована лише частка у праві спільної часткової власності на нерухоме майно, а не право власності на житлову прибудову «А1».

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Суд враховує той факт, що до ОСОБА_4 перейшли всі права її батька у порядку спадкування за законом, після його смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та рішенням Бердянського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року про визнання права власності за ОСОБА_4 на будівельні матеріали житлової прибудови «А1» в порядку спадкування за законом, а тому визнання права власності на житлову прибудову «А1» на підставі ч. 4 ст. 357 ЦК України можливо, оскільки в даному випадку виникло похідне право, а саме права спадкодавця -ОСОБА_7 перейшли до спадкоємиці - ОСОБА_4

За позивачем на момент прийняття спадщини - 2008 рік після смерті її батька - ОСОБА_7 не можливо було визнати право власності на житлову прибудову «А1» в порядку спадкування за законом тільки тому, що прибудова була побудована батьком в 1976 році , тому вона вважалася самовільно збудованою, тому було визнано право власності тільки на будівельні матеріали, які були використані в ході її будівництва.

Відповідач - ОСОБА_2 не заявляла своїх прав в порядку спадкування на цю прибудову, хоча поясняла в ході судового розгляду, що її батько також приймав участь в будівництві прибудові, а чому вона відмовилася від отримання спадщини на цю прибудову після смерті свого батька в ході судового розгляду пояснити не змогла.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших власників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належить до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня1992 року.

Судом встановлено, що технічний стан несучих та огороджуючи конструкцій будівлі житлової прибудови «А1» задовільний і забезпечує в цілому міцність і стійкість будівлі, яка придатна до подальшої безпечної експлуатації, при умові визначення норм і правил по безпечній експлуатації будівлі, що підтверджується технічним висновком про стан будівельних конструкцій житлової прибудови «А1» розташованої за адресою: м. Бердянськ, АДРЕСА_4 виготовленого 19.06.2017 року КП «Архітектурно-планувальне бюро».

Суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку АДРЕСА_3 Запорізької області, враховуючи, що в позасудовому порядку ОСОБА_4 не може зареєструвати за собою право приватної власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку АДРЕСА_5 Запорізької області.

Крім, того судом встановлено, що право власності позивача на спірну прибудову оспорюється іншою особою - відповідачем ОСОБА_2, про що вона заявила при розгляді іншої цивільної справи , про розподіл будинку , де також заявила про свої права на цю прибудову, а іншого способу захисту свого цивільного права у позивача в даному випадку немає.

На підставі ст. ст. 392, 1216, 1268 - 1269 ЦК України та керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202, 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Бердянська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на житлову прибудову «А1», добудовану до житлового будинку під літ. «А» по АДРЕСА_12

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок гривень), 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: