Провадження №2/193/246/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

28 квітня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д. А.

при секретарі Палій Л. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року до суду звернувся позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що він ОСОБА_1, працюючи в колективному сільськогосподарському підприємстві «Камянське» Софіївського району Дніпропетровської області отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0053458 від 07.03.1997 року на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 76-р від 27.02.1997 року.

Однак, отримати державний акт на право власності на земельну ділянку позивач не зміг, так як вищезазначений сертифікат при невідомих обставинах ним було втрачено.

У районній газеті «Вісті Софіївщини» № 76-77 за 22 жовтня 2016 року було надруковано повідомлення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0053458 від 07.03.1997 року, виданого на його імя та визнання його недійсним.

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Софіївської районної державної адміністрації стосовно надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), але отримав відповідь за № 01-30-293/0/370-17 від 14.02.2017 року, у якій йому було відмовлено в наданні такого дозволу у звязку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку ( пай), який є правовстановлюючим документом. Крім того, у відповіді зазначено, що відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

У звязку з тим, що позивач не має можливості відновити втрачений сертифікат на право на земельну частку(пай), тому за захистом свого права на нього, згідно до ст.15 ЦК України та ст.3 ЦПК України, позивач звертається до суду.

Позивач ОСОБА_1, належним чином повідомлений у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації, належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, однак в додатку вказує, що повноваження щодо видачі сертифікатів наразі не визначені законодавством, такі повноваження не можуть і здійснюватись посадовими особами райдержадміністрації, в цьому немає вини ні відповідача в цілому, ні її посадових осіб.

Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи без його участі не надавав.

У відповідності до ст.197 ЦПК України в звязку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, беручи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, працюючи в колективному сільськогосподарському підприємстві «Камянське» Софіївського району Дніпропетровської області отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0053458 від07.03.1997 року на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 76-р від 27.02.1997 року. Даний факт підтверджується листом відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 20.10.2016 року БП-185/0-30/0/6-16 у якому зазначено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Камянське» ОСОБА_1 значиться під № 206 та що він отримав зазначений сертифікат; (а.с. 12), довідкою ТОВ «Камянське» Софіївського району Дніпропетровської області № 43 від 22.08.2016 року (а.с. 11), додатком до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Камянське» І-ДП № 000107 від 06 грудня 1996 року (а.с. 4-8).

Однак, отримати державний акт на право власності на земельну ділянку позивач не зміг, так як вищезазначений сертифікат при невідомих обставинах ним було втрачено.

У районній газеті «Вісті Софіївщини» № 76-77 за 22 жовтня 2016 року було надруковано повідомлення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0053458 від 07.03.1997 року, виданого на його імя та визнання його недійсним (а.с. 13).

11 січня 2017 року позивач звернувся із заявою до голови Софіївської районної державної адміністрації стосовно надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виділення йому земельної ділянки в натурі (на місцевості), але отримав відповідь за № 01-30-293/0/370-17 від 14.02.2017 року, відповідно до якої йому відмовлено в наданні такого дозволу у звязку з тим, що у нього відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку ( пай), якій є правовстановлюючим документом (а.с. 17).

Згідно п. 2. Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідності до ст.ст. 316,328 ЦК України право власності це є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.п. 16,17 Перехідних положень ЗК України, громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Абзацом 2 частини 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Пункт 17 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

А тому, суд вважає, що за позивачем слід визнати право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Камянське».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, п.17 Перехідних положень ЗК України, ст.. 22 ЗУ «Про землеустрій», ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай), задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) по колишньому КСП «Камянське» у розмірі 7,24 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. А. Кащук