Ухвала

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,

Іваненко Ю.Г.,

СтупакО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» емітував та видав їй платіжну картку НОМЕР_1 з терміном дії до листопада 2015 року та здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій з використанням зазначеної картки.

01 травня 2015 року в період часу з 17:00 год. по 17:02 год. на її телефон надійшло п'ять повідомлень системи «Приват24» з інформацією про здійснення операцій з отримання готівкових коштів з платіжної картки на загальну суму в розмірі 9 798,30 грн, які були здійснені в банкоматі 9900, що розташований на території АДРЕСА_1, тоді як позивач в цей час знаходилась в межах України.

Того ж дня, вона звернулась на «гарячу лінію» відповідача за телефоном 3700 із заявою про блокування карти, а також подала заяву про незгоду з проведеними транзакціями і вимогою про повернення неправомірно списаних з її рахунку коштів.

Крім цього, позивач звернулась до Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, яка була зареєстрована в ЄДРСР за № 0004241.

Позивач зазначала, що ПАТ КБ «Приватбанк» отримавши її заяву про повернення коштів у зв'язку з виконанням недозволених нею операцій з платіжною карткою, свого обов'язку негайно (в той же день) здійснити таке повернення не виконав, та ухиляється від надання будь-якої відповіді по суті її звернення.

Поряд із стягненням зазначених коштів позивач також вимагає стягнути з відповідача списану з її картки банківську комісію за проведення недозволених операцій в сумі 348,20 грн.

У зв'язку з викладеним Позивач також наполягає на наявності у неї права вимагати від банку сплати штрафних санкцій, передбачених п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме: пені за ставкою 0,1 % за кожен день прострочення, що станом на 31 серпня 2015 року складало 1238,30 грн.

Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач просила стягнути з відповідача штрафні санкції у вигляді 3 % річних у розмірі 101,51 грн та інфляційних витрат за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 160,59 грн, також зазначала, що ситуація, яка склалась, завдає їй тяжких моральних страждань, що негативно впливають на її самопочуття. Належною компенсацією за спричинені моральні страждання позивач зазначала суму в розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від27 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 11 564,67 грн, з яких: 9 798,30 грн - сума неналежного переказу; 348,20 грн - сума списаної комісії за проведення неналежного переказу; 1 238,30 грн - пеня; 101,74 грн - 3 % річних за час прострочення повернення коштів; 78,13 грн - інфляційні втрати за час прострочення повернення коштів.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Судами встановлено, що відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 травня 2015 року № 150508/876 ОСОБА_4 станом на 08 травня 2015 року має в банку картку НОМЕР_2.

З роздруківки руху коштів по платіжній картці № НОМЕР_2, здійсненої з електронного особистого кабінету власника картки, вбачається, що 01 травня 2015 року із зазначеної платіжної картки шляхом вчинення 5 операцій були зняті кошти в сумі: 2 776,23 грн, 2 808,03 грн, 2 808,03 грн, 947,01 грн, 459 грн.

Зазначені операції були проведені з банкомату 9900, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Перебування позивача в межах України у зазначений день підтверджується копією закордонного паспорта позивача, в якому відсутні відмітки про перетинання кордону в зазначений період.

01 травня 2015 року позивач звернулася до відповідача із заявою про блокування картки, а також подала заяву про незгоду з транзакціями і просила про повернення їй коштів.

Крім того, позивач звернулась до Солом'янського РУГУ МВС України в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, яка була зареєстрована в ЄДРСР за №0004241 від 01 травня 2015 року.

ПАТ КБ «ПриватБанк», отримавши заяву позивача про повернення коштів у зв'язку з виконанням недозволених нею операцій з платіжною карткою, свого обов'язку негайно (в той же день) здійснити таке повернення не виконав.

З відповіді банку вбачається, що звернення ОСОБА_4 зареєстровано за № 7878 від 01 травня 2015 року.

Врахувавши правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, суд правильно виходив із того, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г. Іваненко

О.В.Ступак