Справа № 323/1266/17
№ провадження 2/323/493/17
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

06.11.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді О.В.Плечищевої, при секретарі Сабліній А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який був уточнений та в якому вказує, що вона уклала шлюб з відповідачем 10 вересня 2016 року, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1012. Шлюб перший.

Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину- малолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та обов»язки по веденню спільного господарства й виховання дитини.

Відповідач зловживає алкоголем, ніде не працює, веде паразитичний спосіб життя. Його постійні необґрунтовані претензії та невдоволення призводили до неодноразового різкого погіршення стану здоров»я позивача, внаслідок чого вона була змушена звертатися до пункту швидкої медичної допомоги. Дитина сторін по справі перебуває на грудному вигодовуванні та має вроджену ваду серця. Постійні стреси через протиправну поведінку відповідача провокували погіршення стану здоров»я, спокою та сну немовляти.

Із вказаних причин з метою збереження фізичного та психічного здоров»я себе та дитини позивач була змушена змінити місце проживання. На даний час позивач з донькою проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вважає, що сім»я існує лише формально, спільне господарство вони не ведуть, а подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам малолітньої доньки. Спору про місце проживання дитини та щодо розподілу майна не має.

На теперішній час дитина перебуває на повному утриманні позивача, відповідач жодної допомоги донці не надає.

Позивач прохає розірвати шлюб з відповідачем, залишити їй прізвище Бугайова, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дітей певного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, прохає стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку, тобто до 27.12.2019 року. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач заперечує проти позовних вимог про розірвання шлюбу та частково прохає задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Суд, заслухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі ст. 104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Так, 10 вересня 2016 року сторони по справі зареєстрували шлюб Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №1012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 176147(а.с.8).

Шлюбні відносини між сторонами припинені. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та обов»язки по веденню спільного господарства й виховання дитини. Із вказаних причин позивач була змушена змінити місце проживання, не бажає зберегти сім»ю, строк наданий для примирення не дав позитивних результатів.

Однак, частиною 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Надані в судовому засіданні представником позивача докази про звернення ОСОБА_1 в органи поліції з приводу протиправної поведінки відповідача не знайшли свого підтвердження, адже згідно висновків про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 розгляд повідомлення було припинено, так як поведінка ОСОБА_2 не містить ознак кримінального або адміністративного правопорушення ( а.с.73-84), а тому в задоволенні позовних вимог позивача про розірвання шлюбу слід відмовити.

Як було встановлено, від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС №328525(а.с.9).

Позивач разом з донькою проживають окремо, що стверджується довідкою Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області № 793 від 25.04.2017 року (а.с.11) та актом обстеження житлово-побутових умов проживання ради опіки та піклування при виконкомі Комишуваської селищної ради від 20.04.2017 року (а.с.10).

На підставі ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище

платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В статті 8 Закону України Про охорону дитинства зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує, а тому суд вважає що аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, є необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Крім того, ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно не працює, також останній пояснив суду, що не інших дітей, не сплачує аліменти на утримання, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 300 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 300 грн. щомісячно.

Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.

Також, частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи те, що позивачем при звернені до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн., що передбачено для позовів про розірвання шлюбу, але в позові ставляться також вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивач звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позову до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 84, 104, 105, 109, 110, 111, 112, 113, 179, 180, 181,182, 183, 191 СК України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний №, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму дітей певного віку щомісяця, починаючи з 28 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний №, аліменти на її утримання в розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 28 квітня 2017 року і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640,00 грн. отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, (призначення платежу: судовий збір, 37455335, п.1.1.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 ідентифікаційний №

НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний №, понесені нею судові витрати за сплату судового збору в розмірі 640 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : О.В.Плечищева