Справа № 591/3066/17
Провадження № 2/591/1925/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа : Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 06.09.2016 року померла його мати ОСОБА_3 Він є єдиним спадкоємцем померлої, який прийняв спадщину. На день смерті ОСОБА_3 була власником ? частини квартири АДРЕСА_1. В той же час, він не може оформити свої спадкові права через відсутність свідоцтва про право власності на частку у квартирі. Саме цих підстав нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Інші сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані суду докази, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

06 вересня 2016 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно (а.с.8).

Спадкоємцем померлої за законом є позивач, який є сином ОСОБА_3 Даний висновок підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та довідкою з місця його проживання (а.с. 20, 89).

Позивач є єдиним спадкоємцем померлої за законом, якій прийняв спадщину про що свідчить копія спадковою справи (а.с. 84-89).

Встановлено, що на підставі нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу (а.с. 17-19) ОСОБА_3 є власником ? частини квартири АДРЕСА_2.

З копії договору міни (а.с. 14-16) та витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 21) вбачається, що позивач є власником іншої ? частини спірної квартири.

Відповідно до гл.7 Закону України « Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку , встановленому цивільним законодавством .

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають ( п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику в справа про спадкування «).

У відповідності зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 6) вбачається, що нотаріусом відмовлено у позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири після смерті ОСОБА_3 у звязку з тим, що ОСОБА_3 не зареєструвала своє право власності після укладення договору купівлі-продажу.

Як вбачається з тексту договору купівлі-продажу (за яким ОСОБА_3 придбала у власність ? частину спірної квартири) даний договір було укладено 10 червня 1993 року.

Відповідно до положень ст. 227 ЦК УРСР (що діяв на час укладення вказаного договору купівлі-продажу) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47цього Кодексу).

За змістом ст. 128 ЦК УРСР момент виникнення права власності у набувача майна за договором визначений моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Як вбачається з довідки (а.с. 20) ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала у спірній квартирі з 17.08.1993 року до дня смерті, що вказує на те, що предмет договору купівлі-продажу був переданий та прийнятий набувачем (покупцем) ОСОБА_3

З наведеного вбачається, що померла фактично набула право власності на спірну частну квартири.

Судом встановлено, що позивач не може оформити спадщину на ? частину квартири, що належала його матері, оскільки ОСОБА_3 за життя у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності, що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі відповідного свідоцтва.

Правовідносини склалися між сторонами врегульовані ст. ст. 1220, 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України

Таким чином, суд вважає що права позивача на отримання спадщини порушене і підлягають захисту, а тому її вимоги суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України , суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла у м. Суми 06 вересня 2016 року, за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя