АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/2779/17 Головуючий І інстанції - Бондаренко В.В.
Провадження № 22ц/790/5961/17 Головуючий ІІ інстанції Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ» до ОСОБА_3 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 року ПАТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь суму у рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 43 863,71 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 04.08.2015 року між ПАТ «СК «Мега-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/3087904, за яким були застраховані майнові інтереси, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «GELLY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_1.

26.08.2016 року по справі №642/3078/16-п постановою Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні ДТП.

Відповідно до Звіту №379/2016 від 08.09.2016 субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 49 867,90 грн., який було виплачено страховиком на користь потерпілої особи.

У звязку з тим, що відповідач не надав протягом трьох робочих днів ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант» повідомлення про ДТП, встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, тощо або документів щодо поважності причин невиконання зазначеного обовязку, позивач вважає, що до нього перейшло право зворотної вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року позов задоволено.

Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» в порядку регресу 43863 грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно виходив з того, що письмове повідомлення встановленого зразка від відповідача не надходило, а тому у ПАТ СК «Мега-Гарант» були достатні підстави подати регресний позов.

Звертає увагу на необґрунтованість та безпідставність тверджень позивача на обставини неповідомлення його про страховий випадок, оскільки він повідомляв страховика про ДТП.

Відповідач вважає, що позов не доведено, так як жодних правових підстав для виплати страхового відшкодування не існувало, а як наслідок, відсутні і підстави для виплати ним такого страхового відшкодування в порядку регресу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_5 підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та письмових поясненнях, просила скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилання представник відповідача на відсутність доказів заподіяння шкоди страховику внаслідок невиконання відповідачем умов договору та вимог ст.33-1 ЗУ «Про обовязкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає безпідставним, оскілки саме внаслідок порушення цих вимог закону і умов договору страховик позбавлений можливості реалізувати свої права на участь у вирішенні спірних правовідносин з метою захисту своїх інтересів та попередженню зловживань з боку інших учасників шляхом безпідставного завищення суми страхового відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися до судового засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ПАТ «СК «Мега-Гарант» відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, то відповідно до ст.ст.1166,1188, ч.1 ст.1191 ЦК України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з ОСОБА_3 в порядку регресу підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим.

Так, судовим розглядом встановлено, що 04.08.2015 року між ПАТ «СК «Мега-Гарант» та ОСОБА_3 було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АЕ/3087904, за яким були застраховані майнові інтереси, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу «GELLY EMGRAND 7», реєстраційний номер НОМЕР_1.

23.07.2016 року о 14-30 год. ОСОБА_3 керуючи вказаним транспортним засобом по вул. Соціалістичній, 28, виїхав на дорогу з одностороннім рухом, порушив вимоги знаку 3.21 «вїзд заборонено», не переконався чи це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим створив аварійну ситуацію, внаслідок чого здійснив зіткненні з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок цього автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.10.4 ПДР.

В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУПаП із накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Розмір завданих збитків автомобілю «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно Звіту №379/2016 від 08.09.2016 року субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, внаслідок ДТП від 23.07.2016 року, становить 49 867, 90 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ПАТ «СК «Мега-Гарант» з відповідною заявою.

Страховиком вказану подію визнано страховим випадком.

Згідно розрахунку страхового відшкодування з урахуванням франшизи, зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ, сума страхового відшкодування складає 43 863, 71 грн.

ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ» на рахунок постраждалої особи було перераховано страхове відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями: №182 від 03.02.2017 року (сума 10 965, 93 грн.), №212 від 03.03.2017 року (сума 10 965, 93 грн.), №239 від 04.04.2017 року (10 965, 93 грн.), №264 від 28.04.2017 року (сума 11 765, 92 грн.), які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1961-IV).

У відповідності до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

На підставі підпунктів 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, законодавством встановлений обов'язок страхувальника або водія, який причетний до ДТП повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди не пізніше трьох робочих днів з дня її настання письмово, і невиконання цього обов'язку без поважних причин зумовлює виникнення у страховика після виплати потерпілій особі страхового відшкодування права на звернення до суду з регресним позовом до страхувальника.

Тобто. при розгляді справи суд повинен з'ясувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а у разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

У зв'язку з тим, що відповідач, як причетний до ДТП водій транспортного засобу, у встановлений законом строк за відсутності поважних причин не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, суд вірно прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апелянта стосовно того, що жодних правових підстав для виплати страхового відшкодування не існувало та у ПАТ «СК «Мега-Гарант» не виникло право зворотної вимоги до відповідача, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом апеляційної інстанції, оскільки апелянтом, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано будь-яких доказів, якими б спростовувалися доводи позивача про недотримання відповідачем умов договору страхування та висновки суду першої інстанції.

Відповідачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів про виконання ним умов договору страхування та вимог закону в частині обовязку повідомити в триденний строк страховика про страховий випадок.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і також не свідчать про наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо наявності підстав задоволення позову ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2