Справа № 310/7423/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві власності належить квартира №8 в будинку №106А по Мелітопольському шосе в м. в м. Бердянську Запорізької області.

В зазначеній вище квартирі зареєстрований колишній співвласник та колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_3, який з вересня 2012 року не проживає за даною адресою.

Просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №8 в будинку №106А по Мелітопольському шосе в м. в м. Бердянську Запорізької області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, письмові заперечення на позов не надав.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона тривалий час проживала по сусідству зі сторонами. ОСОБА_2 з 2012 року не проживає за місцем реєстрації, особистого майна та речей в квартирі не має.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що право власності на квартиру №8 в будинку №106А по Мелітопольському шосе в м. в м. Бердянську Запорізької області зареєстровано: 1/3 частина за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994 року; 2/3 частин за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994 року та нотаріально посвідченого договору дарування 20.07.2017 року.

Згідно довідки ОСОБА_5» від 18.09.2017 року у вказаній вище квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на викладене та враховуючи, що право користування житловим приміщенням є похідним від права власності, а відповідач це право втратив, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 57-61, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №8 в будинку №106А по Мелітопольському шосе в м. Бердянську Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Крамаренко