Провадження №2/654/632/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Бакай В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Дельта банк» про переведення прав та обовязків на частку у спільному майні за договором, визнання права власності на частку нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

07.10.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на частку в майні, яке є спільною сумісною власністю, визнання за нею права власності на частку в майні, зменшити суму заборгованості на суму вартості частки, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області з відповідачки на її користь було стягнуто 1420056,10 грн. боргу за договором позики і майна, на яке можливо звернути стягнення у відповідачки не має. Разом з тим відповідачка 20.04.2008 уклала із ОСОБА_3 договір про спільну діяльність з метою придбання житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою на якій вони розташовані площею 0,2421 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.. Морська, 3. У п. 1.2. зазначеного вище договору передбачено, що придбання вказаного нерухомого майна здійснюється ОСОБА_3 на своє імя, пунктом 5 договору передбачена рівність часток учасників у придбаному ними майні. На виконання вказаного вище договору про спільну діяльність 21.04.2008 ОСОБА_3 придбала зазначене вище нерухоме майно і таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули на праві спільної сумісної власності зазначене вище нерухоме майно. Позивачка, як кредитор відповідачки має право на звернення стягнення на частку боржника, в тому числі шляхом переведення на нього прав та обовязків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. З посиланням на ст. ст. 317, 319, 358, 366, 367, 371 ЦК України просила задовольнити позов.

04.05.2017 року ОСОБА_4 подала до суду уточнену позовну заяву, з аналогічними викладеним вище вимогами, предявленими до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові.

Третя особа на стороні позивача (Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області) надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника (т. 1 а. с. 169).

Представник відповідачки (ОСОБА_2 М.) ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно її довірителька заборгувала перед позивачкою суму коштів, яка була стягнена з неї за рішенням суду, але до придбаного ОСОБА_3 спірного нерухомого майна не має жодного відношення, коштів на придбання майна вона не давала, жодної участі у його придбанні не приймала, спільної діяльності зі ОСОБА_3 вона не веде, не виступила поручителем, як того вимагають умови договору, взагалі даний договір не є укладеним, оскільки його сторони не домовилися щодо всіх його істотних умов (вартості вкладів та їх виду) і жодного права на спірне нерухоме майно у її довірительки не виникнуло, а тому неможливо звернути стягнення на майно ОСОБА_3, яка жодних боргових зобовязань перед позивачкою не має.

Представник відповідачки (ОСОБА_3 А.) ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнала, надала до суду письмові заперечення на позов, які зводяться до наступного. Дійсно 20.04.2008 між її довірителькою та ОСОБА_2 було підписано договір про спільну діяльність з метою придбання житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою на якій вони розташовані площею 0,2421 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.. Морська, 3, за яким сторони зобовязувалися діяти спільно для придбання зазначеного майна та його утримання, для чого ОСОБА_3 отримала кредит, а ОСОБА_2 повинна була виступити поручителем перед банком за зобовязаннями ОСОБА_3 Натомість ОСОБА_2 поручителем не виступила, жодних коштів на придбання будинку не надала, кредит ОСОБА_3 погашає власними коштами, розмір та вид внеску у спільну діяльність сторони не визначили, а тому договір від 20.04.2008 про спільну діяльність є неукладеним відповідно до ст. 638 ЦК України, так як сторони не дійшли згоди з усіх його істотних умов (вартості вкладів та їх виду, строків внесення вкладу тощо). А тому договір про спільну діяльність не створює юридичних наслідків для його сторін та є нікчемним. Виникнення права власності на нерухоме майно повязане з державною реєстрацією такого права у відповідному реєстрі. ОСОБА_3 придбала спірне нерухоме майно за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу та зареєструвала це майно за собою на праві особистої приватної власності у відповідності державному реєстрі. Доказів реєстрації прав на спірне майно у відповідному реєстрі за ОСОБА_2 позивачкою до суду не надано, ОСОБА_3 не має жодних зобовязань перед позивачкою, а тому не повинна розраховуватися перед нею за ОСОБА_2 своїм майном.

Третя особа на стороні відповідачів (ПАТ «Дельта банк») свого представника у судове засідання не направив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду даної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 01.03.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 1420056,10 грн. боргу за договором позики (т. 1 а. с. 8-9).

На момент звернення до суду з даним позовом відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання зазначеного вище рішення суду, відбулося часткове погашення суми боргу (близько 30000 гривень зі слів позивачки, чого не заперечували інші учасники процесу) (т. 1 а. с. 10-18).

За результати вжитих державними виконавцями дій майна ОСОБА_2, на яке можливо було звернути стягнення ними не виявлено.

За ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Таким чином для звернення стягнення на частку боржника в майні необхідно, щоб боржник в установленому законом порядку був співвласником майна, частка боржника виділяється у натурі за відповідним позовом кредитора, на неї звертається стягнення шляхом продажу, в тому числі на публічних торгах, і лише у разі відмови боржника від продажу частки або відмови інших співвласників кредитор має право перевести права та обовязки співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

20.04.2008 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було підписано договір № 1 про спільну діяльність (простого товариства) (далі по тексту Договір), згідно п. 1.1. якого сторони приймають на себе зобовязання обєднати свої вклади і спільно діяти для досягнення спільної мети (т. 1 а. с. 19-23).

У відповідності до п. 1.2. Договору на підставі цього договору учасники зобовязуються спільно діяти з метою придбання житлового будинку, з господарчими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою на якій вони розташовані площею 0,2421 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.. Морська, 3, а також спільно діяти в проведенні ремонтних робіт, оплаті комунальних послуг, інших обовязкових платежів для утримання і обслуговування придбаного спільно майна та здійснення спільного використання придбаного майна, отримання і погашення кредиту, згідно кредитного договору. При цьому придбання вищезазначеного нерухомого майна здійснюється Учасником-1 (ОСОБА_3 А.) на своє імя.

Згідно п. 2.2. Договору спільна діяльність здійснюється відповідно до програми робіт, що додається до цього Договору (додаток № 1), в якій зазначено порядок, терміни, етапи, вартість та інші умови спільної діяльності.

У п. 3.1. Договору викладені зобовязання учасників, серед яких Учасник-1 (ОСОБА_3 А.) після погашення кредиту зобовязується здійснити переоформлення права власності на користь Учасника -2 (ОСОБА_2 М.) на 50% майна, зазначеного у пункті 1.2. Договору, натомість Учасник-2 зобовязується при отриманні кредиту Учасником-1 бути його поручителем та спільно з Учасником-1 здійснювати погашення кредиту, обидва учасників зобовязуються здійснити вклад в порядку і розмірах, установлених пунктом 5 цього Договору.

Пунктом 5 Договору повинні бути визначені розмір та спосіб внесення вкладу кожним із учасників, про що повинен бути оформлений також додаток № 2 до Договору, згоди щодо чого сторонами договору не досягнуто, оскільки такі умови у договорі не узгоджені між сторонами.

У відповідності до статей 1130-1131 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, оскільки сторони не узгодили між собою розмір (вартість) вкладів у спільну діяльність, їх різновид, спосіб їх внесення та строки їх внесення, що є істотними умовами договору про спільну діяльність та передбачено п. 5 Договору, то договір про спільну діяльність 20.04.2008 між сторонами не є укладеним, тобто не несе для сторін такого договору жодних юридичних наслідків (не створює для сторін такого договору жодних прав та не покладає обовязків).

21.04.2008 за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу ОСОБА_3 придбала в особисту приватну власність у ОСОБА_8 житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою на якій вони розташовані площею 0,2421 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.. Морська, 3 (т. 1 а. с. 222-224), які були придбані нею за кредитні кошти (т. 1 а. с. 225-233), забезпеченням належного виконання своїх зобовязань по сплаті кредиту ОСОБА_3 25.04.2008 уклала із банком договір іпотеки зазначеного вище нерухомого майна (т. 1 а. с. 234-235).

Доказів придбання ОСОБА_3 спірного майна за спільні з ОСОБА_2 кошти позивачкою суду не надано.

У відповідності до ст. 182 ЦК України (в редакції, яка діяла станом на 21.04.2008) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

У статті 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У відповідності до частин 3-4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки ОСОБА_3 набула права особистої приватної власності на житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами разом із земельною ділянкою на якій вони розташовані площею 0,2421 га в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул.. Морська, 3 у встановленому законом порядку, за нею держава зареєструвала відповідне право власності на спірні обєкти нерухомого майна, за ОСОБА_2 державної реєстрації права власності (спільної власності) на спірні обєкти нерухомого майна не відбулося, нотаріально посвідченого правочину щодо переходу таких прав від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 не укладалося між відповідачами, ОСОБА_2 не є співвласницею зазначеного вище спірного нерухомого майна, а тому звернення стягнення на частку ОСОБА_2 у спірному майні неможливе, оскільки неможливо звернути стягнення на те, чого не існує, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 203, 210, 220, 334, 366, 371, 638, 1130, 1131 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про переведення прав та обовязків сторони за договором, визнання права власності на нерухоме майно відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко