Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5033/17
Провадження № 2/711/1813/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2017 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину.

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Згідно із ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають зазначені справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За загальним правилом статті 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичної особи предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Частиною першою статті 110 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви викладені у статті 119 ЦПК України. Зокрема, позивач повинен вказати ім»я (найменування) позивача та відповідача, а також їхнє місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв»язку, якщо такі відомі.

При вивченні позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (НОМЕР_1).

Крім того, за даними інформаційної довідки про реєстрацію місця проживання відповідача від 06.07.2017р., що отримана судом на запит, - ОСОБА_2, 1984р. народження зареєстрованим по м. Черкаси та Черкаській області не значиться.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Відповідно до статті 3 даного Закону, - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання - це паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. Крім того, Законом визначено, що місцем проживання особи - є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. При цьому, зазначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленному Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому, сам по собі факт проживання особи відповідача за певною адресою, в т.ч. тією, що вказана у вступній частині позову, не свідчить про зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або зареєстроване у встановленому законом порядку місце її перебування.

Виходячи із змісту заявлених позовних вимог та положень ст.ст. 109, 110 ЦПК України, суддя не вбачає жодних підстав, які б свідчили про можливість розгляду даної справи Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Нормою ст. 115 ЦПК України передбачено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання належному суду, про що постановляється ухвала.

Дана норма закону узгоджується з положеннями ч. 3 п. 4 ст. 121 ЦПК України, яка також передбачає обовязкове повернення суддею позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, якщо справа не підсудна цьому суду.

Отже, позовну заяву, подану до суду ОСОБА_1, необхідно повернути позивачеві для звернення до належного суду, враховуючи норми закону, що визначені у ст. 109 та ч.1 ст.110 ЦПК України. Враховуючи наявні по даній справі відомості, позивач вправі подати позовну заяву про стягнення аліментів, звернувшись до Городищенського районного суду Черкаської області. При цьому, позовна заява не підлягає оплаті позивачем судовим збором , відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ЦК України, ст.ст. 3, 15, 109, 110, 115, 121, 293 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину, - повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя: ОСОБА_3