Справа № 366/3334/17
Провадження 2/366/636/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21.11.2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Слободян Н.П., (секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

18.10.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті їх матері ОСОБА_4 залишилась спадщина: право власності на дві земельні ділянки, розташовані в с. Кропивня. За життя мати склала заповіт на її (позивачки) користь. Вона спадщину прийняла, вчасно подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Проте, нотаріусом їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, так як правовстановлюючі документи на земельні ділянки на ім'я матері були видані вже після її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року). Оскільки вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтва про право на спадкове майно у вигляді земельних ділянок, тому вважає своє право порушеним. Просила суд визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,7187 га, цільове призначення відповідно - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель і ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: с. Кропивня Іванківського району Київської області вул. Леніна, 117.

Ухвалою суду від 07.11.2017 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено Кропивнянську сільську раду.

У судове засідання позивачка не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Позивачка просила суд визнати за нею право на завершення приватизації земельних ділянок, зазначених у позові.

У судове засідання відповідачі, представник відповідача - сільської ради - не з*явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали суду заяви, що позов визнають, просять справу розглядати без її участі. Сільська рада направила до суду лист про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, виданого 12.05.2009 року виконавчим комітетом Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області.

Померла ОСОБА_4 була матір'ю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, виданого Кропивнянською сільською радою 16.03.1951 року. Після одруження позивач взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 14.10.2009 року.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт на користь позивачки, посвідчений у Кропивнянській сільській раді, 23.01.2001 року за № 2.

Спадщину позивачка прийняла, проте, у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_1, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на зазначені земельні ділянки (державні акти на ім'я спадкодавця видані після її смерті), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2017 року, вихідний № 987/02-31.

На час відкриття спадщини єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є позивачка - її дочка. Відповідачі , також її діти, на спадщину не претендують і до нотаріуса з відповідними заявами не звертались.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивачка спадщину прийняла, на підставі її заяви заведена спадкова справа. Проте, нотаріус постановою від 13.10.2017 року вих. 987/02-31 відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв'язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на земельні ділянки (державні акти видані після смерті спадкодавиці).

З матеріалів справи встановлено, що за життя у ОСОБА_4 виникло право на спадкові земельні ділянки, що підтверджується наступним.

Рішенням Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області від 20.09.2007 року задоволено заяву ОСОБА_5 про безоплатну передачу їй у власність земельних ділянок розміром 0,2500 га та 0,7187 га, цільове призначення відповідно - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель і ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: с. Кропивня Іванківського району Київської області вул. Поліська (колишня Леніна), 117.

На цій підставі були виготовлені державні акти серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 на земельні ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_7) та 0,7187 га (кадастровий номер НОМЕР_6). Із зазначених державних актів вбачається, що їх реєстрація проведена реєстратором 22.02.2010 року, тобто після смерті ОСОБА_4 у 2009 році. Таким чином, за життя померла ОСОБА_4 державні акти на право власності на земельну ділянку не отримала: не завершила процедуру приватизації земельної ділянки.

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за позивачкою необхідно визнати право на завершення процедури приватизації та реєстрації цих прав у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 57, 60, 174, 208, 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, права на завершення процедури приватизації та реєстрації цих прав у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на:

на земельні ділянки розміром 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_7) та 0,7187 га (кадастровий номер НОМЕР_6), цільове призначення відповідно - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських споруд та будівель і ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :