Справа № 538/1643/16-ц
Провадження по справі № 2/538/169/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Бондарь В.А.

при сектретарі - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи ОСОБА_3 до Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно.

В судове засідання позивачка не зявилася, направивши до суду заяву про слухання справи без її участі, вимоги позову підтримує в повному обємі.

Відповідач - представник Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій вимоги позову визнає в повному обємі та просить справу слухати без участі представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як убачається з письмових матеріалів справи 28.03.2016 року помер ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть від 30.03.2016 року, видане Свиридівською сільскою радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №04), а.с.4 - батько ОСОБА_3, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 06.01.2014 року, виданого Виконавчим комітетом Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №02 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, у склад якого входить земельна ділянка (пай), площею 3,0162 гектара, що знаходиться на території Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту

на право приватної власності на земельну ділянку ПЛ № 068827 від 30.09.2004 року (кадастровий номер :00:001:0109).

ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлого батька у відповідності до ст. 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву до нотаріуса, що підтверджується поясненням нотаріуса №1538/02-14 від 24.10.2016 року. За поданою заявою заведена спадкова справа 01.09.2016 року за №323/2016 року. Також рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання шляхом визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Від імені ОСОБА_4 заповіти не посвідчувалися.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя хто його пережив, та батьки.

При зверненні до Державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, нотаріус розяснила, що не може видати свідоцтво на право власності на земельну ділянку в звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку (пай).

Дійсно, на даний час втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку і тому нотаріально неможливо оформити спадкові права на дану земельну ділянку.

На запит спадкоємця відділ Держгеокадастру у Лохвицькому районі надав завірену в установленому порядку копію архівного примірника втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.7-9).

Таким чином, той факт, що земельна ділянка (пай), розміром 3,0162 гектара належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ПЛ №068827 підтверджується вищевказаною архівною копією та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016.

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Суд визнає, що позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 197, 209, 259, 212-216, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 373, 328, 1216, 1225, 1268, 1261 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи ОСОБА_3

Віталійовича до Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно після померлого 28 березня 2016 року батька ОСОБА_4, а саме:

- земельну ділянку (пай), площею 3,0162 гектара, що знаходиться на території Свиридівської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ПЛ № 068827 від 30.09.2004 року (кадастровий номер :00:001:0109).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Лохвицького районного суду в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.А. Бондарь