ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Справа №636/2573/17
Провадження №2/636/1539/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тесту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 року у розмірі 15007,00 грн. 77 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідно до укладеного договору від 21.04.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанні, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за даним договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2017 року утворилась заборгованість 15007,00 грн., яка складається з:

- 228,41 грн. заборгованість за кредитом,

- 10312,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 3275,63 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-690,81 грн. - штраф (процентна складова).

У звязку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивача не зявився, просив розглянути справи за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, а також заяву про застосування строку позовної давності та заперечення на позов, в яких вказала, що строк дії платіжної картки сплинув у 2014 році, за отриманням нової картки відповідачка не зверталася, останній платіж здійснила в 2011 році, а позов предявлений до суду 31.07.2017 року зі спливом строку позовної давності, розрахунок, наданий позивачем є неправдивим, одночасне нарахування штрафу та пені за одне й те ж порушення свідчить про недотримання положень, закріплених в Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також, в запереченнях зазначено, що неустойка у даному випадку нарахована таким чином, що її сума перевищує 50% від суми боргу за кредитом, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Оскільки відповідачем заявлена вимога про застосування наслідків спливу позовної давності, враховуючи відсутність поважних причин, з яких банк не звертався до суду з позовом, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2011 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600 грн., з оплатою 30% річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом ОСОБА_1 погодилася з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомилася та погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також відповідача повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та він зобов'язався виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Крім того, в зазначеній анкеті-заяві міститься пам'ятка клієнта, в якій надано роз'яснення щодо умов ознайомлення з договором та змінами тарифів банку.

21 квітня 2017 року відповідачем також було власноруч підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» за договором, в якій зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту (а.с.6).

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст..ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Матеріали справи свідчать, що станом на 30 червня 2017 року сума заборгованості за кредитним договором від 21.04.2011 року складає 15007,00 грн., з яких:

- 228,41 грн. заборгованість за кредитом,

- 10312,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 3275,63 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-690,81 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Із наданих Банком документів, а саме розрахунку заборгованості, виписки по рахунку вбачається, що 29 листопада 2014 року відбувалось погашення простроченої заборгованості, що свідчить про дії відповідача, спрямовані на її погашення (а.с.4-5, 93-94).

Таким чином, відрахування позовної давності починається з моменту останнього погашення заборгованості, тому позов предявлений в межах строку позовної давності.

Посилання відповідача в запереченнях на неправдивість розрахунку заборгованості не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, відповідачем в свою чергу будь-яких інших документів, які б свідчили про неправдивість розрахунку, наданого позивачем, до суду не надано.

Суд не погоджується з нарахованими позивачем штрафами, оскільки у відповідності до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення .

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, підстави для стягнення з боржника на користь позивача штрафів в розмірі 500,00 грн. фіксованої частини та 690,81 грн. - процентної складової, відсутні.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається з наступного: 228,41 грн. заборгованість за кредитом, 10312,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3275,63 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Суд не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки у відповідності до вимог ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки розмір неустойки може бути зменшений при одночасній наявності обох умов, а саме: якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобовязань, суду не надано.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд присуджує судові витрати позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 57, 59, 60, 88, 169, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21.04.2011 року у розмірі 13 816 (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять гривень) 19 коп., з яких: 228,41 грн. заборгованість за кредитом, 10312,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3275,63 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.А. Оболєнська