АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6258/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що з 27 жовтня 2007 року по 03 грудня 2014 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі; мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано. З цього час син постійно проживає з нею, знаходиться на її утриманні. Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 5000грн. щомісячно до досягненню дитиною повноліття, а також аліменти за період з 01 грудня 2014 року по 31 липня 2017 року в розмірі 5000грн. щомісячно, що складає в сумі 160000грн., оскільки він ухилявся від сплати аліментів в цей період.

Відповідач ОСОБА_2 з позовними вимогами погодився частково, зазначаючи, що сума, яку визначила позивач, є завеликою. Він дійсно має мінливий, нерегулярний дохід, офіційно не працевлаштований, а наявність в нього нерухомого майна не може свідчити про наявність в нього доходів, оскільки в одній квартирі він проживає з матірю, а інша знаходиться в будівельному вигляді і є непридатною для проживання. Заперечує проти стягнення аліментів за минулий період, оскільки він допомогу надавав по мірі необхідності і синові купує весь одяг, лікує його.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1500грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 серпня 2017 року і до повноліття дитини.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за період з 01 грудня 2014 року по 31липня 2017 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення змінити та стягнути аліменти в розмірі 5000грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Суд не прийняв до уваги стан здоровя дитини та наявності у відповідача двох квартир, що свідчить про задовільний майновий стан останнього та про рівень його доходів.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 5000грн. з 01 серпня 2017 року щомісячно до досягненню дитиною повноліття, то відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2007 року по 03 грудня 2014 року; мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано.

Додатковим рішенням від 03 лютого 2015 року доповнено рішення суду:

визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_1

Відповідно до ст.180, ч.1 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю сторін. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу), або у твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачується щомісячно.

За правилами ст.ст. 182, 183, 184 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька або тверда грошова сума, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом із врахуванням: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід.

Сторонами не оспорюється, що відповідач дійсно не має постійного заробітку і його дохід носить нерегулярний мінливий характер.

За таких обставин суд дійшов вірного висновку щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір щомісячних платежів на дитину в розмірі 1500грн., суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. Зокрема, враховано майновий стан сторін, відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, а також те, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить: з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік».

Доводи апелянта стосовно наявності у відповідача нерухомого майна, що є підставою на думку позивача, для збільшення розміру аліментів колегією суддів не приймаються, оскільки дана обставина не свідчить про наявність у відповідача доходу від утримання цього майна та не є підставою для визначення розміру аліментів у більшому розмірі.

Що стосується посилання позивачки на стан здоровя дитини, то за наявності підстав позивачка не позбавлена можливості предявити позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Вирішуючи спір, суд повно, всебічно та обєктивно зясував обставини справи, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, та всім наданим доказам дав належну оцінку.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: