Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за клопотанням Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 жовтня 2016 року у справі за позовом Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) до публічного акціонерного товариства «Квазар» про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Квазар» на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року представник Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 жовтня 2016 року у справі АС № 232у/2015 за позовом Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) до публічного акціонерного товариства «Квазар» (далі - ПАТ «Квазар») про стягнення грошових коштів.

Зазначав, що Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Гринчишина В.А. розглянуто справу АС № 232у/2015 за позовом Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) до публічного акціонерного товариства «Квазар» про стягнення 47 216,03 євро та рішенням від 16 жовтня 2015 року, частково задоволено позовні вимоги, зокрема: стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 39 683,06 євро, із них: 34 201,20 євро - вартість товару, 3 078,10 євро - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 2 403,76 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору.

Рішення міжнародного комерційного арбітражного суду вступило в законну силу 16 жовтня 2015 року, про що вказано у тексті рішення, і підлягає негайному виконанню. Станом на 24 грудня 2015 року відповідач у добровільному порядку вказане вище рішення не виконує.

Посилаючись на наведене вище, заявник просив надати дозвіл на примусове виконання рішення у справі АС № 232у/2015 за позовом Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) до публічного акціонерного товариства «Квазар» про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року клопотання Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) задоволено.

Надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 жовтня 2016 року у справі АС № 232у/2015 за позовом Глобал Сан Лімітед (Global san Limited) (Мальта) до ПАТ «Квазар» про стягнення грошових коштів.

Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 жовтня 2016 року у справі АС № 232у/2015 про стягнення з ПАТ «Квазар» ( Україна, 04136, м. Київ, вул. Північно- Сирецька, 3) на користь GLOBAL SUN LIMITED (Level 7, Lyons Range, 20 Bisazza Street, Sliema SLM 1640, Malta) 34 201,20 євро вартості товару, 3 078,10 євро - 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та 2 403,76 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, всього 39 683,06 (тридцять дев'ять тисяч шістсот вісімдесят три євро та 06 євроцентів) євро.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року змінено.

Абзац третій резолютивної частини ухвали викладено у новій редакції.

Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 жовтня 2015 року у справі АС №232у/2015 про стягнення з ПАТ «Квазар» на користь Global san Limited 34 201,20 євро вартості товару, що за курсом Національного банку України складає 1 009 609 грн 17 коп., 3 078, 10 євро - 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, що за курсом Національного банку України складає 90 864 грн 59 коп., 2 403,76 євро на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, що за курсом Національного банку України складає 70 958 грн 27 коп., всього 39 683, 06 євро (тридцять дев'ять тисяч шістсот вісімдесят три євро та 6 євроцентів), що за курсом Національного банку України складає 1 171 432 грн 03 коп. (один мільйон сто сімдесят одна тисяча чотириста тридцять дві грн 03 коп.).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Квазар» посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та вирішити питання по суті.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 16 жовтня 2015 рокуМіжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України (вул. Велика Житомирська, 33, м. Київ, 01601, Україна; арбітр - ГринчишинВ.А.) прийнято рішення у справі АС № 232у/2015 за позовом ГлобалСан Лімітед (Global san Limited) (Мальта) до ПАТ «Квазар» про стягнення 34 201,20 євро -вартості товару, 3 078,10 євро - 3 % річних за простроченнявиконання грошового зобов'язання і відшкодування витрат зі сплатиарбітражного збору, яким позовні вимоги задоволеночастково - 20403,76 євро, всього 39 683,06 євро.

Рішення є остаточним та вступило в законну силу 16 жовтня 2016 року.

Звертаючисьдо суду з клопотанням про примусове виконання вказаного вище рішення, заявник посилався на те, що воно удобровільному поряду відповідачем не виконане.

Надаючи дозвіл на примусове виконання рішення міжнародного арбітражу, суд першої інстанції виходив із того, що не встановлено підстав для відмови у наданні такого дозволу.

Апеляційний суд фактично погодився з висновком суду першої інстанції, змінив його у частині визначення суми стягнення у національній валюті, зазначивши, що при видачі виконавчого листа зазначені у рішенні Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті Українисуми в іноземній валюті слід визначити у національній валюті за курсом, установленим Національним банком України станом на день постановлення ухвали апеляційного суду.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Чинним ЦПК України визначені повноваження апеляційного суду.

Відповідно до вимог чч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Проте апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, перевіряючи законність рішення суду першої інстанції, не виконав своїх обов'язків, визначених законом.

Так, у касаційній скарзі ПАТ «Квазар» посилається на те, що у результаті не вірного зазначення апеляційним судом дати, якою визначається курс Національного банку України, сума у національній валюті, що підлягає стягненню з ПАТ «Квазар», збільшена на 75 965 грн 29 коп.

Згідно з ч. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо у рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму у національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Тобто, відповідно до зазначених вище норм закону, сума у національній валюті за курсом Національного банку України повинна бути визначена на день постановлення ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, тобто на день постановлення ухвали Подільського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року (курс Національного банку України на день постановлення ухвали від 18 липня 2016 року становив 27,6054 грн).

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, наведеного не врахував та не вказав на норму права, яка б визначала іншу дату визначення курсу іноземної валюти, а здійснив переведення іноземної валюти, визначивши дату курсу Національного банку України на день постановлення ухвали апеляційного суду, тобто 18 січня 2017 року, курс якої становив 29,51970 грн за один євро, а також помилково навів вказані розрахунки і у резолютивній частині рішення.

При цьому, апеляційний суд не скасовував, не змінював судове рішення суду першої інстанції щодо надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, тобто власного судового рішення з цього питання не постановляв.

Таким чином судом апеляційної інстанції були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а тому судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Квазар» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик