УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя під головуванням судді Іванченко А.М., при секретарі Солонській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі подання старшого державного виконавця Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року старший державний виконавець Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, за погодженням начальника відділу Кальміуського ДВС м.Маріуполя ОСОБА_3, звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2. В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні Кальміуського ВДВС міста Маріуполя знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-642/2005, виданого 11.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Під час виконання судового рішення, державним виконавцем встановлено, що за ОСОБА_2, належне йому на праві власності, майно не зареєстроване. Крім того, згідно відповіді ДФС боржник не перебуває на податковому обліку як фізична особа-підприємець, доходів не отримує. Згідно відповіді ПФУ боржник не отримує пенсію, не перебуває на обліку як особа, яка працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнє місце роботи не відоме. Також згідно інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 перетинав кордон України у напрямку виїзду. Таким чином, до теперішнього часу судове рішення не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Державний виконавець Кальміуського ВДВС м.Маріуполя просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним зобовязання за виконавчим документом.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що зазначене подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Кальміуському відділі ДВС м.Маріуполя знаходиться провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-642/2005, виданого 11.12.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 10 лютого 2005 року.

22.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно інформаційних довідок з Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України боржник не працює, пенсії не отримує, рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями та джерел отримання доходів не має.

Відповідно до інформації з територіального сервісного центру 1441 Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області за ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

За змістом ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону України передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наведених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Як вбачається зі справи, державним виконавцем Кальміуського ВДВС не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник знає про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з нього суми боргу, не надано доказів про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що б свідчило про ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Ст.195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами , присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державними виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом.

Старшим державним виконавцем Каширіною І.С. не надано розрахунок суми заборгованості по аліментам ОСОБА_2

Крім того, згідно з розділом ХІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5, подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

У поданні зокрема, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

У разі відсутності цих даних державний виконавець отримує їх у суді, який ухвалив рішення щодо такого боржника, або у відповідних органах, які здійснюють реєстрацію місця проживання громадян України та іноземців.

Однак, всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, відсутнє підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, а також не зазначено найменування органів, які мають здійснити заходи щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, не надано навіть акту виходу за адресою боржника, а також документів, що підтверджують доводи державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 197, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В поданні старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби м.Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_5