ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7140/17
провадження № 6/753/301/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря: ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

заступника начальника Подільського

РВДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві МОЙСЕЄНКО В.В.

старшого державного виконавця ШЕМБЕРКО О.П.

державного виконавця ПОЛІНСЬКОГО В.А.

представника боржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за поданням заступника начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В., боржник ОСОБА_4, стягувач ТОВ " ОТП Факторинг Україна" про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника , суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року заступник начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із поданням, в якому просить суд постановити ухвалу про примусове входження до жилого приміщення, а саме: АДРЕСА_3 в якому, згідно наявних доказів в матеріалах виконавчого провадження фактично мешкає ОСОБА_4 ( код РНОКПП НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_3) та може мати рухоме майно, з метою проведення перевірки його майнового стану. Мотивуючи та посилаючись на факти подання офіційних заяв на адресу відділу, які є неправдивими свідченнями місця фактичного проживання боржника як ним самим, так і іншими особами, відмовою надати доступ до житла боржника за адресами, які були виявлені в ході проведення виконавчих дій, від повідомлення боржником місця свого фактичного проживання в офіційно поданих документах та від надання декларації про доходи боржника - фізичної особи, є діями які спрямовуються на ухилення ОСОБА_4, в тому числі іншими особами, від виконання рішення суду та законних вимог державного виконавця, призводить до неможливості повного, своєчасного та неупередженого виконання виконавчого документа, порушення розумних строків здійснення виконавчого провадження та прав і обов'язків його сторін.

Враховуючи зазначене, протягом тривалого строку рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що державними виконавцями після здійснення перевірки матеріалів виконавчого провадження та утворення виконавчої групи вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень. Боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, незважаючи на попередження державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від його виконання, заборону виїзду йому за межі України та примусового входження до житла боржника шляхом направлення відповідних подань як до суду так і правоохоронних органів.

В тому числі не сплачує кошти на користь держави, а саме виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу, в наслідок чого не поповнюється Державний бюджет України.

Отже, боржник, грубо порушує вимоги п.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: категорично відмовляється в добровільному порядку надавати доступ до житла, з метою проведення державним виконавцем відповідних виконавчих дій, що унеможливлює належне виконання виконавчого документу виданого на підставі рішення суду, до відділу на виклик з'являється, але систематично надає недостовірну інформацію стосовно місця проживання та відмовляється надавати декларацію про доходи боржника фізичної особи.

В судовому засіданні заступник начальника Мойсеєнко В.В., старший державний виконавець Шемберко О.П. та державний виконавець Полінський В.А. Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві подання підтримали , просили його задовольнити з підстав викладених у поданні.

Представник боржника - адвокат ОСОБА_3, який діє за договором № 2709 від 03.04. 2017 року та ордеру серія КВ № 283451 від 03.04. 2017 року заперечував проти задоволення подання, пояснивши суду, що його довіритель ніякого відношення до будинку, який знаходиться з адресою АДРЕСА_3 не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали подання та докази, якими воно обґрунтовується, дослідивши копію виконавчого провадження № 53130991, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця - ст. 376 ЦПК України.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №53130991, з виконання виконавчого листа № 2-2717/11 виданого 27 травня 2016 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_4 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" боргу в сумі 145 129 доларів США 84 центи.

Боржником вищевказане рішення суду не виконується. У ході примусового виконання

15.12. 2016 року старшим державним виконавцем керуючись ст. ст. 4, 24, 26, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі Закон ) винесена постанова про відкриття ВП № 53130991 з виконання виконавчого листа №2-2717/11 від 27.05.2016 Подільського райсуду м. Києва про стягнення боргу в сумі 145129,84 долари США на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Постанова про відкриття направлена сторонам до відома та боржнику до виконання, але боржником постанову про відкриття не отримав, конверт повернутий на адресу відділу з відміткою про неможливість вручення.

23.12. 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка надіслана сторонам для відома, до Регіонального сервісного центру м. Києва до виконання та в ДРОРМ внесено реєстраційний запис.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та іпотек боржник є іпотекодавцем та має адресу АДРЕСА_4, в тому числі є іпотекодавцем по об'єкту обтяження за адресою АДРЕСА_3

01.03. 2017 року винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, яку також направлено йому для відома та виконання.

Згідно відповіді з Регіонального сервісного центру за боржником зареєстровано транспортні засоби, які у відповідності до постанови державного виконавця про розшук майна боржника від 01.03.2017 внесені до відповідної бази.

27.03. 2017 року начальником відділу проведено перевірку виконавчого провадження та виявлено порушення державним виконавцем вимог Закону, а саме ст. ст.. 18, 30, 36, 48, 76.

27.03. 2017 року начальником відділу, з метою подальшого належного виконання вищевказаного виконавчого документа, винесено постанову про утворення виконавчої групи, керівником якої призначено заступника начальника відділу Мойсеєнко В.В., до складу включено старшого державного виконавця Шемберко О.П. та державного виконавця Полінського В.А.

28.03. 2017 року та 29.03.2017 на відомі адреси проживання боржника направлено виклик на 05.04. 2017 року та зобов'язано перебувати за адресами проживання 06.04.2017 у визначений час, з метою проведення державним виконавцем відповідних виконавчих дій, роз'яснено наслідки ненадання доступу до жила та невиконання законних вимог державного виконавця, в тому числі роз'яснено наслідки невиконання рішення суду та вимоги ст.. 382 КК України. До виклику прикріплена декларація про доходи боржника фізичної особи, яка підлягає обов'язковому заповненню та поданню державному виконавцю.

З'ясовано місце роботи боржника, а саме ПП «АДАМАС» , яке знаходиться за адресою м. Київ, вул.. Промислова 3 що відноситься до Голосіївського району м. Києва, в тому числі мобільний номер телефона належний боржнику, а саме НОМЕР_4.

28.03. 2017 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника, а вразі неможливості вручення виклику, здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 та встановлено що на неодноразові дзвінки в двері ніхто не відчинив, в дверях залишено виклик та декларацію. В ході опитування сусідів встановлено що ОСОБА_4 дійсно проживає за вказаною адресою. Вихід здійснено разом з представником стягувача ОСОБА_6 Викладене зафіксовано відповідним актом державного виконавця Полінським В.А.

28.03. 2017 року до відділу з'явився боржник та подав заяву ( адреса за якою боржник фактично не мешкає з 16.03.2017, в зв'язку з примусовим виселенням, але зазначає як адреса проживання ) згідно якої він не має жодного відношення до адрес які зазначені у виклику, а мешкає і має майно по АДРЕСА_5

З метою проведення виконавчих дій за адресою, яка не відноситься до території Подільського району м. Києва, а саме АДРЕСА_3 до Дарницького РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві направлено відповідне повідомлення від 29.03.2017.

29.03. 2017 року державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника, а вразі неможливості вручення виклику, здійснено вихід за адресою АДРЕСА_3 що відноситься до Дарницького району м. Києва та встановлено що до будинку допуск не надано, в дверях залишено виклик. Викладене зафіксовано відповідним актом державного виконавця Полінським В.А.

В ході опитування сусідів державними виконавцями Шемберко О.П. та Полінським В.А. встановлено що ОСОБА_4 дійсно проживає за вказаною адресою.

31.03. 2017 року на прийом до державного виконавця з'явився ОСОБА_7, якого ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження, вручено виклик від 29.03.2017 та зобов'язано боржника перебувати за адресами проживання , а саме АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 у визначений час, надавши доступ до житла з метою перевірки майнового стану. В акті боржником зазначено про відсутність постійної адреси проживання та про неналежність нерухомого майна на праві приватної власності.

03.04.2017 року боржником подано заяву по виконавчому провадженню, адресу проживання зазначено АДРЕСА_5 ( адреса за якою боржник фактично не мешкає з 16.03.2017, в зв'язку з примусовим виселенням, але зазначає як адреса проживання ), згідно якої він зазначає про недостовірність встановлених державними виконавцями фактів проживання, шляхом опиту сусідів, відсутністю транспортних засобів які оголошено в розшук та грунтування судових рішень на завідомо недостовірних даних які снезаконними та будуть ним оскаржені.

03.04. 2017 року на адресу відділу надійшла заява представника ОСОБА_8 за довіреністю від 03.03.2015 на ім'я ОСОБА_9 ( шляхом аналізу зібраної інформації вбачається родинний зв'язок між дружиною боржника ОСОБА_9, яка є солідарним боржником за вищевказаним рішенням суду та також боржником по виконавчому провадженню, яке перебуває на виконанні у відділі та зареєстровано за ЄДРВП 53130996, постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.12.2016) , згідно якої нерухоме майно належить ОСОБА_8, майна належного боржнику не має.

03.04. 2017 року боржником подано заяву по виконавчому провадженню, адресу проживання зазначено АДРЕСА_5 ( адреса за якою боржник фактично не мешкає з 16.03.2017, в зв'язку з примусовим виселенням, але зазначає як адреса проживання ), згідно якої він зазначає про неможливість користуванням житла АДРЕСА_2 в зв'язку з виселенням його з квартири.

05.04. 2017 року боржником подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, адресу проживання зазначено АДРЕСА_5 ( адреса за якою боржник фактично не мешкає з 16.03.2017, в зв'язку з примусовим виселенням, але зазначає як адреса проживання ) та про доручення до матеріалів справи реєстраційного посвідчення №007259, яким підтверджується право власності на зазначену квартиру, чим в котре вводить в оману державного виконавця, так як згідно рішення Подільського райсуду м. Києва від 09.01.2014 дана квартира підлягає реалізації в рахунок погашення заборгованості по іпотеці перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та визначено спосіб реалізації іпотеки, шляхом застосування процедури продажу, передбаченої ст.. 38 «Про іпотеку» , надавши право продажу та укладання договору купівлі продажу предмета іпотеки банку від свого імені. Чинність накладених арештів на вказану квартиру рішенням суду припинено.

06.04. 2017 року боржником в котре подано заяву по виконавчому провадженню, адресу проживання зазначено АДРЕСА_5 ( адреса за якою боржник фактично не мешкає з 16.03.2017, в зв'язку з примусовим виселенням, але зазначає як адреса проживання), згідно якої він не має жодного відношення до АДРЕСА_6 ( а.с. 6-79)

Відповідно до частин 2-5, 7 ст. 52 Закону «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Заперечуючи проти вимог подання державного виконавця, представник боржника - адвокат ОСОБА_3 посилався на те, що державний виконавець не пропонував його довірителю приймати участь у виконавчих діях щодо опису майна, оскільки останній не уникає від виконання рішення суду, постійно співпрацює з державними виконавцями, надав довідку с постійного місця роботи, було подано заяви державному виконавцю, в яких він зазначав про те, що з 2006 року зареєстрований та проживає за адресою: у АДРЕСА_4 , а також повідомив, що жодного відношення до земельної ділянки та будинку АДРЕСА_3 не має, оскільки будинок взагалі належить ОСОБА_8 Крім того, повідомлено і про те, що автомобіль НОМЕР_2, було арештовано та вилучено державним виконавцем, а автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_3 - викрадено.

Перевіряючи доводи заявників та заінтересованої особи, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), суд виходить з наступного:

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Пунктом 12 ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Державному виконавцю слід довести, що житло належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Із поданого на розгляд подання заступника начальника Подільського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві В.В. Мойсеєнко про примусове проникнення до житла, в якому мешкає боржник ОСОБА_4 вбачається, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на території Дарницького району СТ"Сонячний" знаходиться об?єкт нерухомості садовий будинок по АДРЕСА_3 та земельна ділянка 0,0676 по АДРЕСА_7 Відповідно до інформації про державну реєстрацію іпотеки вказаний будинок та земельна ділянка перебувають в іпотеці, про що внесено запис про державну реєстрацію. Іпотекодержателем є АБ «Факторіал- Банк» (а.с. 20).

Державним виконавцем оформлено одна вимога щодо проведення виконавчих дій по опису майна боржника від 29 березня 2017 року, яка залишена у дверях будинку АДРЕСА_3 на підставі того, що в ході опитування сусідів державними виконавцями Шемберко О.П. та Полінським В.А. встановлено що ОСОБА_4 дійсно проживає за вказаною адресою, що зафіксовано відповідним актом державного виконавця Полінським В.А. Проте ні жодного запиту та документу від голови СТ "Сонячний " в підтвердження зафіксованого відповідним актом державного виконавця про проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_4 , в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

У відповідності до вимог пунктів 1.8, 1.8.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень в державного виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання державному виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується державним виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається державним виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Доказів вручення вказаної вимоги боржнику ОСОБА_4 від 29.03. 2017 року вручено на прийомі у державного виконавця 31.03. 2017 року та зобов"язано боржника одночасно перебувати за адресами проживання , а саме АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 у визначений час, надавши доступ до житла з метою перевірки майнового стану.

Складений акт державним виконавцем Полінським В.А. про те, що при здійсненні виходу за адресою АДРЕСА_3 допуск до будинку не надано, в дверях залишено виклик, в якому зазначено, що перевірку буде проведено 06.04. 2016 року, свідчить про зафіксований факт 29 березня 2017 року.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення державним виконавцем вимоги чи обізнаність боржника про проведення виконавчих дій саме 29 березня 2017 року . Відповідний акт складений з порушенням порядку, встановленого Інструкцією з організації примусового виконання рішень та не є допустимим доказом в силу статті 59 ЦПК України.

Таким чином, подані матеріали про примусове проникнення до житла, не грунтуються на чинному законодавстві, оскільки не надано належних доказів на підтвердження того, що боржника повідомлено про хід виконавчого провадження та про наявність протиправної поведінки боржника, направленої на ухилення від виконання рішення, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст. ст. 1, 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання заступнику начальника Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мойсеєнко В.В., боржник ОСОБА_4, стягувач ТОВ " ОТП Факторинг Україна" про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника , відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготорвлено 25 червня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК