Справа № 653/2883/17
Провадження № 2/653/1066/17
"05" жовтня 2017 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Венглєвської Н.Б.,
секретаря Копєйко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. З 07.11.2014 року по вересень 2015 року донька позивача перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем по справі та відповідно позивачем було надано дозвіл на реєстрацію місця проживання відповідача за вказаною адресою у належному йому будинку. Однак як вказує позивач шлюбні стосунки між його дочкою та відповідачем припинилися в 2015 році та з того часу відповідач змінив місце проживання. Разом з тим, як вказує позивач, хоча відповідач зареєстрований в належному йому будинку, однак фактично в ньому не проживає з 2015 року. Вказує, що реєстрація відповідача за місцем його проживання у належному йому житловому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, яка виражається в тому, що він має постійно сплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично в будинку не проживає.
В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснив, з 2015 року відповідач у добровільному порядку залишив зареєстроване місце проживання не повідомивши його про нове місце проживання. Також зазначив, що ним пропонувалося відповідачу добровільно знятися з реєстрації в житловому будинку, що належить йому на праві власності, але відповідач уникає зустрічі, по телефону розмовляти не бажає. Вказує, що оскільки останній тривалий час не проживає у належному йому будинку, то з урахуванням ст.ст. 405 ЦК України є такою особою що втратила право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідач порушує його право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_1, але фактично в будинку не проживає.
Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося.
Згідно ст.150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізував своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком.
Керуючись ст.ст.3,4, 10,11,60,61,88, 209,212-215,223 ЦПК України, 379, 384, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратила право користування жилим приміщення - будинком АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання.

Суддя Н.Б. Венглєвська