РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Фоміних С.В.,

за участю позивача - не з'явилася,

відповідачів - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, який 16.06.2017 уточнила, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1. Вона є спадкоємицею І черги, відповідачі, як інші спадкоємці не бажають приймати спадщину. Вона не може прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які оформлені відповідно до чинного законодавства, що підтверджують право власності на вказаний будинок, тому просила визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На задоволенні заявлених вимог наполягала.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх присутності, проти задоволення позовної заяви не заперечували.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №407197 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15)(а.с.13).

Згідно тексту постанови Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Донецькій області від 24.03.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1, оскільки не було надано документів на нерухоме майно, що підтверджують належність майна спадкодавцю на праві власності та реєстрацію права власності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року № 6, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 за життя 28.03.1979 року отримав рішення виконкому Широкинської сільської ради на побудову нового будинку в с. Широкине (а.с.22). На підставі вказаного рішення отримав дозвіл на виконання робіт (а.с.23)

Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських пунктах Української РСР (а.с.24), який підтверджує право власності ОСОБА_4, на відведеній ділянці належить збудувати жилий будинок 4 кімнати з житловою площею 38,6 кв.м. з надвірними будівлями: літня кухня з сараєм. Строк закінчення будівництва - 1982 рік.

За положеннями ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України (аналогічні положення містила і ч. 1 ст. 105 Цивільного кодексу Української РСР) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 ст. 59 ЦПК України).

Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про основи містобудування», до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

08.12.1988 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на колгоспний двір, однак в ньому відсутні відомості щодо загальної, житлової площі будинку, його вартості.

Відповідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень спірного будинку технічного паспорту 2013 року на житловий будинок АДРЕСА_1, його житлова площа складає 59,3 кв.м, що значно перевищую дозволену площу. (а.с.19).

Крім того, згідно характеристики будівель вбачається, що гараж, сарай, вбиральня, душ, сарай, підвал, сарай та інші споруди побудовані після 1982, однак в передбаченого законом порядку не зареєстровані та не введені в експлуатацію

Отже, судом встановлено, що право власності на будинок АДРЕСА_1, в тому вигляді, в якому він перебував станом на момент смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку зареєстровано не було і відсутня реєстрація станом і на час розгляду справи.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо реєстрації права власності на спірний будинок, житлова площа якого складає 59,3 кв.м, щодо введення його в експлуатацію у встановленому законом порядку, тобто позивач фактично просить визнати право власності на будинок, який є самочинним будівництвом.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не набув права власності на будинок з такою площею, який не був введений у встановленому законом порядку в експлуатацію, то спадкоємець ОСОБА_1 також не набуває права власності на нього у порядку спадкування після смерті спадкодавця.

Посилання позивача на статтю 392 ЦК України, як на підставу визнання за нею права власності є необґрунтованим та безпідставним, тому що вона не є власником майна, а є спадкоємицею.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у зв'язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

На підставі ст.ст.328, 1218, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності про визнання права власності на будинок в порядку спадкування відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, що брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя О.С.Овчиннікова