АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 758/1866/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/796/8163/2017 Головуючий в 1 інстанції - Супрун Г.Б.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченко М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні ним права власності на нежиле приміщення загальною площею 60,70 кв.м. (групи приміщень №42) в літ. А по АДРЕСА_1 Мотивує позов тим, що відповідачем самовільно зайняте вказане нежиле приміщення, в якому на даний час знаходиться магазин "ІНФОРМАЦІЯ_4". Відповідач в добровільному порядку звільняти його не бажає, чим порушує законні права позивача як власника вказаного приміщення.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням - задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у користуванні нежилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. А, групи приміщень №42), шляхом звільнення нежитлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - (НОМЕР_1) понесені судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу в якій просила про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовувала тим, що вона не була повідомлена про розгляд справи в районному суді, суд порушив порядок ухвалення заочного рішення та безпідставно не скасував його.

Суд не врахував, що договір купівлі продажу нежитлового приміщення від імені продавця укладено не уповноваженою особою головою ліквідаційної комісії, проте доказів справа, що саме ця особа є головою не містить. Підприємство було припинено станом на 22 вересня 2010 року. Ідентифікаційний код ліквідатора вказаний в договорі не міг буди присвоєний ОСОБА_3 Обставини з приводу, коли власник дізнався про порушення своїх прав, зазначені в даній справі не збігаються з обставинами зазначеними позивачем в іншому позові поданому до відповідача про стягнення упущеної вигоди. Обставини, зазначені в договорі купівлі-продажу з приводу огляду приміщення покупцем в квітні 2011 року не відповідають дійсності, так як відповідач орендує спірне приміщення з вересня 2010 року. Суд також не перевірив чи проводились розрахунки за договором купівлі-продажу, оскільки продавцем є юридична особа, то отримання грошей за договором повинно бути відображено в документах фінансової звітності. Крім того ціна реалізації не могла визначатись за даними БТІ. Вищенаведені обставини апелянт вважав такими, що свідчать про недійсність договору купівлі продажу, відповідно до ст. 203, 215 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Представник позивача до апеляційного суду не з'явився.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Задовольняючи позов, суд встановив, що позивач на підставі договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 19.04.2011 p., посвідченого приватним нотаріусом Киїського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстровано в реєстрі за №70, є власником нежилого приміщення №1 (групи приміщень №42) (в літ. А) загальною площею 62,20 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1

25.05.2011 р. позивачем зареєстровано право власності на вказане нежиле приміщення площею 60,70 кв.м., про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав №30076772 від 25.05.20011 p., виданий КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна " (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є приватним підприємцем та для реалізації

товару використовує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в якості магазину.

Так, 03.06.2016 р. представниками КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового зонду Подільського району м. Києва" проведено комісійне обстеження напівпідвального нежилого приміщення АДРЕСА_1. В результаті обстеження встановлено, що у зазначеному приміщенні розміщено магазин «ІНФОРМАЦІЯ_3". На письмовий припис від 03.06.2016 р. щодо надання документації на право використання зазначеного приміщення будь-яких документів не подано. В ході телефонної розмови з особою, яка назвалася власником магазину "ІНФОРМАЦІЯ_4", з'ясовано, що ніяких документів він надавати не буде, будь-які питання щодо приміщення АДРЕСА_1 запропоновано вирішувати в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди позивачу у користуванні нежилим приміщенням, внаслідок чого він позбавлений можливості розпоряджатись своєю власністю.

Виходячи з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду відповідають цим обставинам та вимогам Закону.

Відповідно до ст.. 204 ЦК України правочин є правомірним прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги про недійсність договору купівлі-продажу, на підставі якого позивач придбав спірне приміщення, колегія суддів не приймає, так як представник відповідача пояснив суду, що з вимогами про визнання недійсним такого договору вони до цього часу не звертались, доводів про те, що вказаний правочин є нікчемний вони суду не наводять так як вважають, що правочин є недійсним і апеляційний суд повинен дати цьому оцінку та встановити таку недійсність в даному засіданні.

Оскільки на час розгляду справи відсутнє судове рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу, поданого позивачем, та з врахуванням відсутності в даній справі зустрічного позову про визнання договору недійсним, апеляційний суд в силу ст. 303 ЦПК України, позбавлений повноважень в даному процесі встановлювати дійсність , чи недійсність вказаного договору.

Відповідач посилається, що в оренду отримала спірні приміщення , від особи, яка продала вказані приміщення позивачу.

Оскільки право користування спірним приміщенням відповідача є похідним від права власності на нього особи, яка передавала його в оренду, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, про захист порушеного права позивача.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ні районному суду, ні апеляційному суду докази про те, що власник спірного приміщення, станом на 2017 рік, є інший не подавались.

Посилання на порушення порядку заочного розгляду справи, колегія суддів, з урахуванням вищевикладеного не приймає, так як відповідач мала процесуальну можливість на стадії апеляційного розгляду реалізувати свої права, подати відповідний позов до суду, та просити зупинити провадження в даній справі до розгляду іншої справи, про те позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення відповідач не подавала, а відповідно не довела належними та допустимими доказами недійсність договору купівлі-продажу на підставі якого позивач звернувся до суду.

Інші доводи на правильність , ухваленого районним судом рішення не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: