Провадження № 2/761/7019/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, накладений на підставі Листа Київської міської державної адміністрації №042/10/1-150 від 14.03.2000, номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 8629839.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстави для арешту майна відсутні. Обставини його накладення, наразі, невідомі ані позивачу, ані відповідачу, що був його ініціатором. Зазначене є доказами відсутності легітимної мети втручання у право власності позивача на майно у дійсний час. Крім того, наявність арешту порушує право власності позивача, зокрема, на розпорядження даним майном, а тому, з метою недопущення подальшого порушення прав позивача, арешт майна має бути скасовано.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в заяві,

та просив їх задовольнити в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, будь-яких заперечень на позов та заяву про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 596,8 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності від 05.02.2015 р., виданим державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві Приваловою Є.Є., та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

02.11.2004 р. майно було обтяжено арештом, відображеним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження - 8629839. Рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.02.2015 р. арешт було перенесено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв'язку із перереєстрацією реконструйованого об'єкта нерухомості.

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставою виникнення обтяження є лист Київської міської держадміністрації № 042/10/1-150 від 14.03.2000 р.

15.08.2017 р. представником позивача на адресу Київської міської держадміністрації та Першої Київської державної нотаріальної контори було направлено адвокатські запити про надання інформації щодо документа, на підставі якого накладено арешт.

18.08.2017 р. Київська міська держадміністрація надала відповідь за

№ 062/10/13-8360, відповідно до якої запитуваний лист не зберігся у зв'язку зі спливом строку його зберігання.

22.08.2017 р. Перша Київська державна нотаріальна контора надала відповідь за

№ 8009/01-16, відповідно до якої повідомлено, що надати запитувані документи неможливо у зв'язку зі спливом строку їх зберігання, запропоновано звернутись із відповідною заявою про зняття арешту до суду.

Відповідно до п. 2.1.3. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 31/5 від 09.06.1999 р. (що було чинним, станом на 14.03.2000 р.), підставою для внесення у Єдиний реєстр відомостей про накладені заборони відчуження та арешти об'єктів нерухомого майна є повідомлення посадової особи виконавчого комітету міської ради про накладення заборони відчуження на об'єкт нерухомого майна.

Пунктом 2.3. Положення № 31/5 передбачено, що у повідомленні про накладену заборону відчуження або арешт об'єктів нерухомого майна зазначаються відомості про документ, на підставі якого накладено арешт (найменування документа, номер та дата документа, видавець документа).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що ніхто не може бути обмежений у здійсненні свого права власності.

Враховуючи необізнаність Київської міської держадміністрації у питанні щодо мети, підстав та обставин, за яких було накладено арешт, відсутність документів, що були підставою накладення арешту, як у його ініціатора - Київської міської державної адміністрації, так і у виконавця - Першої київської державної нотаріальної контори, суд погоджується із доводами позивача, що зазначене є доказами відсутності легітимної мети втручання у право власності позивача на майно у дійсний час.

Окрім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 317, п. 2 ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наявність вказаного арешту порушує права позивача, як власника майна, надані йому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Згідно із ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладені обставини та те, що накладення арешту на майно перешкоджає позивачу, здійснити право користування та розпорядження цим майном, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 3, 10, 11, 60, 208, 212-215, 218, 224-226, 229, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна - нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1), накладений на підставі Листа Київської міської державної адміністрації №042/10/1-150 від 14.03.2000 р. (номер запису про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 8629839).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: