Справа №: 398/2992/17
провадження №: 2/398/2457/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"24" листопада 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо заперечення у поновленні договору оренди землі

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про заперечення у поновленні договору оренди землі від 20 червня 2012 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 20 червня 2012 року між ним та Олександрійською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:9011, загальною площею 42,5124 га, розташованої на території Попельнастівської сільської ради Олександрійського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 (пять) років та який зареєстрований 16 серпня 2012 року за №04178. 22 червня 2017 року він звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення зазначеного договору оренди. 18 липня 2017 року відповідач листом повідомив щодо пропозиції внести зміни до договору оренди в частині збільшення розміру орендної плати на рівні 12%, а 22 серпня 2017 року про заперечення в поновленні договору оренди без зазначення підстав.

Позивач та його представник, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, а також просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача (а. с. 109).

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Надіслав письмові заперечення щодо позову, в яких просив в задоволенні позову відмовити повністю (а. с. 103 107). Крім того, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача (а. с. 92).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 червня 2012 року між позивачем та Олександрійською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:9011, загальною площею 42,5124 га, розташованої на території Попельнастівської сільської ради Олександрійського району, строком на пять років та який зареєстрований 16 серпня 2012 року за №04178 (далі Договір оренди) (а. с. 12 20).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким органом відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою КМУ №15 від 14 січня 2015 року, є відповідна Державна служба (Держгеокадастр).

Територіальним органом Держгеокадастру в Кіровоградській області є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим, цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Договір оренди зареєстрований в управлінні Держкозему в Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 серпня 2012 року за №04178 (а. с. 14). Цього ж дня між сторонами підписано акти приймання-передачі земельної ділянки (а. с. 17).

Враховуючи правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16 та від 18 січня 2017 року у справі №6-2777цс16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, суд приходить до висновку, що строк Договору оренди закінчився 16 серпня 2017 року.

Пунктом 7 Договору оренди передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, у ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

Так, за наведеною нормою по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч. 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч. 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч. 5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11).

22 червня 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням про поновлення договору оренди від 16 серпня 2012 року. До листа додано: копія договору оренди землі; проект додаткової угоди (в 3-х примірниках); витяг з Державного земельного кадастру; витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки; копія паспорта та ідентифікаційного коду (а. с. 22).

Відповідач листом №Д-13304/0-9497/0/6-17 від 18 липня 2017 року повідомив, що за результатами розгляду листа-повідомлення та проекту додаткової угоди запропонував внести зміни до договору оренди в частині збільшення розміру орендної плати на рівні 12% (а. с. 23).

Листом №31-11-0.63-7577/2-17 від 17 серпня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило про заперечення в поновленні договору оренди землі, зареєстрованого 16 серпня 2012 року та направило акт приймання-передачі земельної ділянки для підписання. За змістом зазначеного листа відповідач, керуючись ст. 122 Земельного кодексу України, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», повідомило позивача про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору оренди землі, при цьому не зазначивши жодних підстав для такого заперечення. (а. с. 24).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Виходячи зі змісту Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 року №14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2015 року за №177/26622, юридичною формою рішень такого органу є накази. Положенням не передбачено прийняття Головним управлінням Держгеокадастру в області нормативних актів. Юридичною формою рішень такого органу, тобто офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, а отже актом ненормативного характеру (актом індивідуальної дії) є накази, які відповідно до підп. 12 п. 11 названого Положення, підписує начальник Головного управління.

Відповідно до п. 7 Постанови від 16 квітня 2004 року №7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. При цьому, спосіб оскарження чітко в діючому законодавстві не визначений.

В той же час, суд не повинен формально підходити до вирішення спору, при прийнятті рішення мають бути встановлені дійсні обставини справи, а рішення має не лише по формі, а й по суті, бути законним.

При цьому правильність і точність юридичного формулювання не може завадити суду розглянути спір та реалізувати право позивача (передбачене ст. ст. 55, 124 Конституцією України та п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року №475/97-ВР ) на судовий розгляд.

Окрім того, неврахування судом права орендаря, який належно виконує свої обов'язки за договором оренди землі, на поновлення договору, може свідчити про ігнорування судом практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до довідки Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області вих. №177 від 18 серпня 2017 року зазначена земельна ділянка перебуває у користуванні позивача, використовується за цільовим призначенням (а. с. 28).

Отже, судом встановлено, що орендар (позивач) належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору позивач повідомив орендодавця (відповідача) в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець (відповідач) письмово повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди не зазначивши жодних підстав.

В даному випадку позивач, як орендар, який належно виконував обов'язки за договором оренди, скористався своїм правом на автоматичне поновлення договору, звернувшись до відповідача у встановленому законом порядку з відповідним клопотанням, однак відповідач безпідставно відмовив в оформленні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, оскільки у листі-повідомленні №31-11-0.63-7577/2-17 від 17 серпня 2017 року взагалі не зазначено підстави заперечення у поновлені договору оренди, а матеріали справи не містять доказів неналежного виконання позивачем договору оренди землі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені ним судові витрати у розмірі 1 280,00 грн. (а. с. 2, 39, 71).

На підставі ст. ст. 6, 33 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 122, 125, 126 ЗК України, ст. ст. 205, 626, 638, 764, 777 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області про визнання недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо заперечення у поновленні договору оренди землі задовольнити.

Визнати недійсним рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладеного у листі-повідомленні №31-11-0.63-7577/2-17 від 17 серпня 2017 року про заперечення у поновленні договору оренди землі від 20 червня 2012 року, укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:000:9011, загальною площею 42,5124 га, розташованої на території Попельнастівської сільської ради Олександрійського району, зареєстрованого в управлінні Держкозему в Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 серпня 2012 року за №04178.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Авраменко