Справа № 297/872/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Ердевдій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Берегівського районного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на 1/2 житлового будинку № 19 по вул. Вузька в м. Берегово Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03 лютого 2008 року помер батько позивача ОСОБА_2, який проживав в одноквартирному (садибному) житловому будинку за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, буд. 19, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 вказаного будинку, яка належала йому на праві приватної власності, оскільки була успадкована після смерті його матері ОСОБА_3. На випадок смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу. Оскільки позивач постійно проживала з спадкодавцем, то прийняла спадщину. З метою оформлення та видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулася до нотаріуса, однак нотаріусом позивачу надано розяснення про те, що можливості видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 будинку немає, оскільки в ньому проведено переобладнання приміщень, а в позивача відсутній правовстановлюючий документ на це. У зв'язку з наведеним, позивач просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на 1/2 житлового будинку № 19 по вул. Вузька в м. Берегово Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити (а. с. 31).

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в судове засідання також не зявився. Через канцелярію суду надійшла заява від міського голови, згідно якої він просить справу розглянути без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами (а. с. 32).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

ОСОБА_2 помер 03 лютого 2008 року, що підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 061419 від 05.02.2008 року (а. с. 7).

1/2 спірного будинку належала ОСОБА_2 на праві приватної власності, оскільки була успадкована ним після смерті його матері ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину по заповітом від 22.01.2002 року (а. с. 12).

На випадок смерті ОСОБА_2 залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу, що підтверджується копією заповіту від 05.07.2003 року (а. с. 13).

Факт спільного проживання позивача з спадкодавцем в будинку за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, буд. 19, підтверджується довідкою ЦНАП Берегівської міської ради № 1580 від 13.04.2017 року (а. с. 11).

Отже, позивач прийняла спадщину, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з копії розяснення державного нотаріуса Берегівського державного нотаріального округу ОСОБА_4, можливості видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 будинку не має, оскільки в ньому проведено переобладнання приміщень, а в позивача немає правовстановлюючого документа на це (а. с. 15).

Так, згідно довідки КП «Берегівське БТІ Берегівської РР» № 448 від 22.09.2015 року, за результатами поточного обстеження будинку № 19 по вул. Вузькій в м. Берегово виявлено переобладнання, а саме самочинно побудовану в 2006 році прибудову під літерою «А2», в результаті чого змінилася загальна та житлова площі з прибудовами «А»-«А1»-«А2» (а. с. 14).

Положеннями ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію житлових будинків, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1261 ЦК України, ст. ст. 57-60, 212-214, 292, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 одноквартирного (садибного) житлового будинку, загальною площею 125,7 кв.м., житловою площею 58,0 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська область, м. Берегове, вул. Вузька, 19.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_5.