Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, за касаційною скаргоюОСОБА_5 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 06 червня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання, що посвідчений державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А., згідно з яким вона передала у власність ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями у АДРЕСА_1 та земельну ділянку, який належав їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого їй на підставі рішення Гніванської міської ради від 26 травня 2014 року, вартість якого складає 74 613 тис. грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за даним договором не виконує, не забезпечує її ні харчуванням, ні одягом та взуттям, не надає необхідної допомоги в організації побуту, не забезпечує ліками, просила задовольнити її позовні вимоги, розірвавши договір довічного утримання, укладений 06 червня 2014 року.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року, позов задоволено.

Договір довічного утримання, укладений 06 червня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 554, розірвано.

Повернуто у власність ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та земельну ділянку, площею 0,0156 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовані у АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.3. договору довічного утримання відповідачка зобов'язалася забезпечувати позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), придатним для носіння одягом та взуттям; надавати побутові послуги (прання постільної білизни,прибирання в житловому будинку, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів та лікуванням у разі потреби.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що відповідач не виконувала обов'язки, передбачені договором довічного утримання, щодо утримання ОСОБА_4, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для розірвання спірного договору.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

О.В.Попович