Справа № 510/1371/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.08.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Одеської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, клопотання, заперечень на адресу суду не надійшло.

Третя особа Одеська товарна біржа, будучі належним чином сповіщена, у судове засідання свого представника не направила, його неявка не першкоджає розгляду справи на підставі наявних доказів.

Позивач, її представник на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу за їх відсутності.

У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору купівлі-продажу № 4685 від 06.08.1999р.; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; копія паспорту позивача та її ІПН.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулася до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2, Одеської товарної біржі зазначивши, що 06.08.1999р. між нею та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 за 3 114 грн. 00 коп. За № 4685 від 06.08.1999 р. договір було зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл. На підставі даного договору право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру було зареєстроване КП «Ренійським БТІ» 18.08.1999 р., про що зроблена відповідна відмітка у технічному паспорті на квартиру. На сьогоднішній день позивачка вирішила розпорядитися своєю нерухомістю, проте через ряд порушень, допущених біржею при оформленні договору, а саме невиконання вимог ст. 227 ЦК України (1963 р.), згідно якої договір купівлі-продажу нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, та

недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47

цього Кодексу), вона не може цього зробити. Про ці обставини позивачеві не було відомо, про них вона дізналася коли вирішила поновити технічний паспорт на будинок.З огляду на вищенаведене, позивачка була вимушена звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов Договору, Покупець передав Продавцю обумовлену в договорі суму, а Продавець передала Покупцеві документи, нерухомість в натурі та ключі від будинку. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження нерухомістю, вважаючи що вона є власником квартири - тобто правочин між Сторонами Договору фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

У звязку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного законодавства 1964 р.

Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є недійсним. Однак, ч. 2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином, по даній справі між Сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: Продавець отримала обумовлену договором суму відступних, а Покупець отримала об'єкт нерухомості в натурі, документи та ключі від квартири. Таким чином, на теперішній час позивач, як власник вказаного нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, володіє та користується нерухомим майном, проте через ряд допущених порушень при оформленні договору, не може ним розпорядитися. Вини Сторін у порушенні вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору немає, в даний час повторне оформлення купівлі-продажу є неможливим, оскільки місцезнаходження відповідача позивачу не відоме.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між Сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача (Продавця) щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача (Покупця), тому суд вважає, що є правові підстави визнати договір куплі-продажу нерухомості дійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України 1963р., ст.ст. 220, 328, 334, 392, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір купівлі-продажу із реєстраційним номером 4685, оформлений 06.08.1999 р. на Одеській товарній біржі, згідно із яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3 - визнати дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник