Провадження № 2/161/3712/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 жовтня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

з участю: прокурора Гончара Б.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Луцьку цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2 про виселення із службового житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

Заступник військового прокурора Луцького гарнізону звернувся до суду в інтересах держави в особі Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби України з позовом до ОСОБА_2 про виселення із службового житла без надання іншого приміщення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України знаходиться житлове приміщення загальною площею 14/52 кв.м., опалювальна площа 16/96 кв.м., яке складається з однієї кімнати в гуртожитку за адресою: м. Луцьк, вул.. Коновальця, кімната №2. На підставі договору найму житла в гуртожитку №29 від 09.09.2004 року вищевказане житлове приміщення надано в якості службового житла колишньому військовослужбовцю Луцького прикордонного загону ДПС України ОСОБА_2 зі складом сімї один чоловік, яке рахується за ним по теперішній час. Однак, відповідач на даний час звільнений з військової служби у запас та у трудових відносинах з Луцьким прикордонним загоном не перебуває.

Таким чином, відповідач підлягає виселенню зі службового приміщення з усіма членами сімї без надання іншого житлового приміщення, оскільки особа, звільнена з військової служби в запас або у відставку, крім іншого, у разі, якщо особа не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Державній прикордонній службі України. Крім того, неодноразові звернення до ОСОБА_2 про звільнення службового житла, останнім залишено без задоволення.

Покликаючись на викладенні обставини, просять суд виселити ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення, зі службового приміщення за адресою: м. Луцьк, вул.. Коновальця, 2, кімн.№2 та стягнути судові витрати по справі.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача заявлені вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Позов просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходив військову службу в Луцькому прикордонному загоні.

Відповідно до протоколу № 4 засідання гарнізонної комісії м. Луцьк Державної прикордонної служби України від 29.06.2006 року, за відповідачем ОСОБА_2 закріплено службову кімнату №2 в гуртожитку, що по вул.. Коновальця, 2.

Відповідно до витягу з наказу №427-ос від 20.11.2009 року сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 звільнено в запас з 20.11.2009 року (а.с. 11).

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно вимог ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Відповідно до статті 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, зокрема, сімї військовослужбовців (стаття 125 ЖК України).

Разом з тим, як зазначено в абзаці 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Аналогічні приписи закріплені в п. 1.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно з яким забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом надання службових жилих приміщень військовослужбовцям та, серед іншого, надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Згідно з п. 3.17 цієї Інструкції, військовослужбовець, особа, звільнена з військової служби, та члени їх сімей зобовязані у двомісячний строк звільнити займане ними службове жиле приміщення в разі одержання жилого приміщення для постійного проживання або вибуття для виконання службових обовязків за кордон разом із членами сімї.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 17.09.2015 року, відповідачу ОСОБА_2, як звільненому з військової служби у запас, запропоновано до 15.10.2015 року звільнити займану житлову площу (а.с. 10).

Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 6-115цс13 предметом якої було виселення військовослужбовця із службового приміщення сформулював правову позицію від 13.11.2013 року, згідно з якою розяснив, що в цій категорії справ судом має надаватись адекватне обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та надаватись оцінка виселення в контексті пропорційності застосування такого закону.

Перед відповідачем ОСОБА_2, як військовослужбовцем держава виконала свій обовязок, передбачений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та забезпечила останнього житловим приміщенням для постійного проживання, під час проходження служби.

Обовязок забезпечення іншим житловим приміщенням зберігається виключно у випадку переміщення для проходження служби в іншу місцевість і виключно на час проходження служби. Із припиненням військової служби в держави припиняється цей обовязок, що виключає можливість застосування ст. 125 ЖК України під час розгляду спору про виселення без надання іншого житла.

Будь-яких інших обставин про неможливість виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі ст. ст. ст. ст. 10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 118, 124, 125 ЖК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з кімнати №2 гуртожитку по вул. Коновальця, 2 в місті Луцьку Волинської області без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн..).

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк