АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/433/17 Головуючий у 1 інстанції - Піхур О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» про визнання незаконною затримку виконання рішення суду, визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» і просив ухвалити рішення, яким:

1. відповідно до ч.7 ст.235, 236 КЗпП визнати незаконною затримку виконання адміністрацією ДНУ «Енциклопедичне видавництво» рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року про поновлення позивача на роботі та виплату середнього заробітку за час затримки з 17.12.2015 року по 09.02.2016 року;

2. відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП визнати звільнення позивача з роботи за п.1 ст.36 КЗпП, згідно наказу від 06.04.2016 року №6-к незаконним та поновити на посаді завідувача господарством ДНУ «Енциклопедичне видавництво»;

3. відповідно до положень ч.2 ст.235 КЗпП стягнути з ДНУ «Енциклопедичне видавництво» на користь позивача стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 троку по дату поновлення на роботі /т.1 а.с.1-5/.

Послався на те, що 22.01.2015 року він незаконно звільнений з посади завідувача господарством ДНУ «Енциклопедичне видавництво» за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП, однак, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року він поновлений на роботі та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 22.124 грн.58 коп., а також відшкодовано моральну шкоду у сумі 1.000 грн.

Між тим, відповідач, не допустивши фактично позивача до виконання трудових обов»язків, після винесення наказу про поновлення на роботі, 06.04.2016 року виніс новий наказ про звільнення позивача з роботи з 8.04.2016 року за згодою сторін, за п.1 ст.36 КЗпП.

Оскільки, як зазначає позивач, він не мав наміру звільнятись з роботи і не писав заяву про його звільнення за погодженням сторін, не будучи ознайомлений з наказом про звільнення з роботи з 8.04.2016 року, він звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 серпня 2016року позов задоволено частково /а.с.202-205/.

Судовим рішенням визнано незаконною затримку виконання ДНУ «Енциклопедичне видавництво» рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року про поновлення позивача на роботі та стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у сумі 3.216 грн.51 коп. (за період з 17.02.2015 р. - ухвалення рішення про поновлення на роботі, по 09.02.2016 року - винесення наказу про поновлення на роботі).

В позові про визнання незаконним звільнення з роботи з 08.04.2016 року, про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом відмовлено за недоведеністю того, що позивач не звертався до відповідача з заявою про звільнення його з роботи за погодженням сторін.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення, як постановлене на неповно з"ясованих обставинах з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення в частині відмови у позові: про визнання незаконним звільнення його з роботи за згодою сторін з 08.04.2016 року; про відмову у поновленні на роботі; про відмову у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.04.2016 року.

Судове рішення в частині вимог про визнання незаконною затримку виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року та виплату середнього заробітку за час затримки з 17.12.2015 року по 09.02.2016 року судове рішення не оскаржується /а.с.208-214/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про визнання звільнення з роботи позивача незаконним, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в решті рішення залишити без змін.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення,, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, починаючи з січня 2013 року працював у відповідача ДНУ «Енциклопедичне видавництво» на посаді вахтера, а, відповідно до наказу №1-к від 30.09.2013 року його переведено з 01.10.2013 року на посаду завідуючого господарством за трудовим договором на невизначений строк.

Згідно наказу №30 від 21.01.2015 року позивача звільнено з посади завідуючого господарством за п.2.ч1 ст.40 КЗпП через виявлену невідповідність займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню роботи, з 22.01.2015 року/т.1 а.с.7/.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року позивача ОСОБА_1 поновлено на посаді завідуючого господарством ДНУ «Енциклопедичне видавництво» та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 22.124 грн.58 коп., а також відшкодовано моральну шкоду у сумі 1.000 грн./т.1 а.с.8-10/.

В силу указаного судового рішення, поновлення позивача на роботі підлягало негайному виконанню.

Оскільки відповідач не виконував добровільно указане судове рішення, позивач змушений був звернутись до Державної виконавчої служби.

Згідно наказу №1-к від 09.02.2016 року на виконання виконавчого провадження Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві №1246/13 від 29.01.2016 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року відповідачем поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача господарством ДНУ «Енциклопедичне видавництво» з 22.01.2015 року /т.1 а.с.11/.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання незаконною затримку виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд першої інстанції правомірно керувався наступним.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

В силу ст.236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Оскільки рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 17.12.2015 року про поновлення позивача на роботі було виконано шляхом видання наказу про поновлення на роботі лише 09.02.2016 року, тобто, з затримкою на 33 робочих дні, тому суд першої інстанції визнав незаконною затримку відповідачем виконання судового рішення, та в силу ст.236 КЗпП обгрунтовано стягнув середній заробіток на користь позивача у сумі 3.216 грн. 51 коп., виходячи із одноденного заробітку позивача, що складає 97 грн.47 коп.

Розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення виконаний правильно, у відповідності до вимог п.8 постанови КМ України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконною затримку виконання рішення суду та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення не оскаржувалось і набрало чинності.

Не повідомляючи позивача про виконання судового рішення про поновлення його на роботі, відповідач ДНУ «Енциклопедичне видавництво», згідно наказу від 06.04.2016 року №6-к з 08.04.2016 року звільнив позивача з роботи з посади завідувача господарством ДНУ«Енциклопедичне видавництво» відповідно до п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін /т.1 а.с.43/.

Навпроти прізвища «ОСОБА_1» в графі «З наказом ознайомлений» зазначеного наказу, міститься підпис, який, за твердженням представника відповідача проставлений особисто позивачем.

В наказі про звільнення, як на підставу винесення цього наказу відповідач послався на заяву ОСОБА_1 від 29.03.2016 року про звільнення за угодою сторін.

Оскільки, за твердженням представника ДНУ«Енциклопедичне видавництво», адміністрацією відповідача зазначена заява ОСОБА_1 від 29.03.2016 року про звільнення за угодою сторін, була втрачена за невстановлених обставин, відповідачем суду була надана лише ксерокопія цієї заяви виконаної друкованим текстом /а.с.44/.

Позивач ОСОБА_1, наполягаючи на тому, що він не подавав відповідачу заяви про звільнення його за угодою сторін, і не був ознайомлений з наказом про звільнення з роботи, як в апеляційній скарзі, так і в ході апеляційного провадження /т.2 а.с.1-2/, вимагав призначити почеркознавчу експертизу на предмет з»ясування приналежності підписів в указаних документах, пославшись на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про проведення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 16.03.2017 року була призначена судово-почеркознавча експертиза на вирішення якої було поставлене питання:

чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 ним самим чи іншою особою:

- на заяві, виконаній у друкованому вигляді, за підписом від імені ОСОБА_1 про звільнення його з роботи за п.1 ст.36 КЗпП від 29 березня 2016 року /а.с.44, оригінал відсутній/;

- у наказі від 06.04.2016 року №6-к про звільнення ОСОБА_1 у графі «З наказом ознайомлений» /а.с.43, оригінал додається/.

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 08.09.2017 року №6107/17-32/6108/17-33 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі «З наказом ознайомлений» у наказі ДНУ «Енциклопедичне видавництво» №6-к від 06.04.2016 року про звільнення виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1/т.2 а.с.63-67/.

В той же час, у зв»язку з відсутністю оригінала заяви, виконаній у друкованому вигляді, за підписом від імені ОСОБА_1 про звільнення його з роботи за п.1 ст.36 КЗпП від 29 березня 2016 року, експерти не мали можливості відповісти на зазначене питання.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Даючи оцінку зазначеним обставинам та наявним доказам у сукупності, колегія суддів розцінює неправдивими доводи відповідача в частині того, що позивач ознайомлений з наказом №6-к від 06.04.2016 року про його звільнення з роботи і що підпис від імені позивача у графі «З наказом ознайомлений» у цьому наказі виконаний саме ОСОБА_1.

Тобто, безпідставно стверджуючи про приналежність позивачу підпису у наказі №6-к від 06.04.2016 року, відповідач тим самим намагається приховати фальсифікацію заяви від 29.03.2016 року імені позивача про звільнення його за угодою сторін.

Послідовність порушень відповідачем трудових прав позивача, пов»язаних з фальсифікацією підпису в наказі про звільнення, небажанням відповідача добровільно виконувати судове рішення про поновлення позивача на роботі, на думку суду, свідчить також про те, що і заява від 29.03.2016 року від імені позивача про звільнення його за угодою сторін, яка передбачливо виконана друкованим текстом, є сфальсифікованою і логічно вписується в низку порушень трудових прав ОСОБА_1, вчинених відповідачем.

При цьому, факт втрати відповідачем оригіналу заяви від 29.03.2016 року від імені позивача про звільнення його за угодою сторін (при тому, що збереглась копія цієї заяви, яка непридатна для експертного дослідження), представник відповідача аргументовано пояснити суду не зміг.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що звільнення позивача ОСОБА_1 з роботи згідно наказу №6-к від 06.04.2016 року вчинене з порушенням трудового законодавства, а тому позивач підлягає поновленню на роботі з 09.04.2016 року з виплатою середнього заробітку за вимушений прогул.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Визначаючи належну до виплати суму, як середній заробіток за вимушений прогул у сумі 37.038 грн. 60 коп., колегія суддів керується постановою КМ України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», та виходить з вимушеного прогулу у кількості 380 днів за період з 11.04.2016 року по 18.10.2017 року, а також з розміру одноденного заробітку позивача, що складає 97 грн.47 коп., визначеного рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 серпня 2016 року, яке в цій частині не оскаржується.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, визнавши звільнення позивача з роботи відповідно до наказу №6-к від 06.04.2016 року незаконним, поновити позивача на роботі на посаді завідувача господарством ДНУ «Енциклопедичне видавництво» з 08.04.2016 року, та стягнути середній заробіток за вимушений прогул у кількості 380 днів, за період з 11.04.2016 року по 18.10.2017 року, у сумі 37.038 грн. 60 коп.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, з відповідача ДНУ «Енциклопедичне видавництво» в дохід держави належить стягнути судовий збір у сумі 2.315 грн.04 коп., який складається з вартості належного до сплати судового збору при зверненні позивача з позовом до суду першої інстанції у сумі 1.102 грн.40 коп. та належного до сплати судового збору при зверненні позивача до апеляційної інстанції у сумі 1.212грн.64 коп., що відповідає 110% від суми судового збору належного до сплати при зверненні до суду першої інстанції.

Також, з відповідача ДНУ «Енциклопедичне видавництво» на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути витрати понесені за оплату почеркознавчої експертизи у сумі 3.095 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 2.095(дві тис.дев»яносто п»ять) грн. без вирахування податків, зборів та обов»язкових платежів підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.317,218 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 серпня 2016 року в частині відмови у позові про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та постановити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Визнати незаконним, відповідно до наказу від 06.04.2016 року №6-к, звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади завідувача господарством Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво».

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача господарством Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» з 08.04.2016 року.

Стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 37.038(тридцять сім тис.тридцять вісім) грн.60 коп., без вирахування податків, зборів та обов»язкових платежів.

Стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» на користь ОСОБА_1 вартість проведеної судово-почеркознавчої експертизи у сумі 3.095(три тис.дев»яносто п»ять) грн.

Стягнути з Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» в дохід держави судовий збір у сумі 2.315(дві тис.триста п»ятнадцять) грн.04 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді завідувача господарством Державної наукової установи «Енциклопедичне видавництво» та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 2.095(дві тис.дев»яносто п»ять) грн. без вирахування податків, зборів та обов»язкових платежів підлягає негайному виконанню.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді