Номер провадження: 22-ц/785/6337/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

20 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до КП «Одесміськелектротранс», третя особа ОСОБА_3 та просила суд стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду (т. 1, а.с. 1-6).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, а саме суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 56 844,30 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, а також судовий збір в сумі 1055, 64 грн (т. 1, а.с. 49-53). Вказане рішення ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року було залишене без змін (т. 1, а.с. 99-105).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 19 жовтня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди було скасовано, справу в цій частині було вирішено передати на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1, а.с. 149-152).

19 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду уточнення до позовної заяви (т. 1, а.с. 167-171).

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т. 1, а.с. 184-185).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 26 червня 2017 року ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою. Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, а також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Тому, апелянт просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі (т. 1, а.с. 188-195).

В процесі розгляду справи для перевірки доводів апеляційної скарги та правильного вирішення справи по суті судом апеляційної інстанції були витребувані для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 1512/9824/2012 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, за участю третіх осіб: ОСОБА_7, Комунального підприємства «Авто-Сервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не просив стягнути матеріальну шкоду, яка встановлена висновком експертного дослідження № 264 від 19.02.2004 року у розмірі 14233,36 грн., а іншій позовні вимоги, з яких розраховується сума позову суд вважав безпідставними, а тому у задоволенні позову судом було відмовлено.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи № 1512/9824/2012, витребуваної для огляду та встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року, прийнятою за результатами перегляду даної справи, 26 січня 2004 року на просп. Глушка у м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ПАЗ, державний номерний знак 00367ОА, під керуванням ОСОБА_3, з його вини, та автомобіля BMW М3, державний номерний знак 77069ОЕ, під керуванням ОСОБА_7, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

09 березня 2004 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до експертного дослідження від 19 лютого 2004 року №264, складеного Приватним науково-виробничим підприємством «Екод», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW М3, державний номерний знак 77069ОЕ, становить 14 233,36 грн, що на момент оцінки дорівнювало 2 670 доларам США.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2006 року, ухваленим у справі № 2-780/2006 року, задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_5 та встановлено факт знаходження ОСОБА_3 у трудових відносинах із ОСОБА_6; стягнуто з останнього 14 233,36 грн на відшкодування майнової шкоди та 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, стягнуто також судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2006 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2006 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2011 року, задоволено частково позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 14 233,36 грн на відшкодування майнової шкоди.

23 травня 2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 09 грудня 2011 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2013 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2013 року, позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 14 233,36 грн та моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. 22 січня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 20 березня 2012 року та справу направлено до апеляційного суду Одеської області на новий розгляд.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2015 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2013 року та відмовлено ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_5М.) в задоволенні позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (правонаступник ОСОБА_6Л.) про відшкодування матеріальної шкоди. При цьому в процесі розгляду справи було встановлено, що належним відповідачем у справі є КП «Одесміськелектротранс» - правонаступник КП «Авто-Сервіс», крім того, цим рішенням встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди джерелом підвищеної небезпеки під час виконання трудових (службових) обов'язків і автобус ПАЗ, державний номерний знак 00367ОА, під керуванням ОСОБА_3 здійснював перевезення пасажирів у міському сполученні автомобільним транспортом за маршрутом № 191. Крім цього, встановлено, що за рішенням тендерного комітету від 26 грудня 2011 року № 8 КП «Авто-Сервіс» стало переможцем конкурсу і згідно з договором від 29 грудня 2001 року №7 уклало договір із Управлінням транспортного комплексу Виконавчого комітету Одеської міської ради та взяло на себе зобов'язання перевозити пасажирів у міському сполученні автомобільним транспортом, зокрема маршрутом № 191. Отже, між КП «Авто-Сервіс» і ОСОБА_6 на підставі договору від 01 січня 2004 року фактично склалися відносини з найму (оренди) транспортного засобу, так як для здійснення своєї ліцензійної діяльності з автобусного перевезення пасажирів КП «Авто-Сервіс» мало право використовувати лише власні або орендовані транспортні засоби (т. 1, а.с. 149-152).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, оскільки окремі факти, які, мають значення для вирішення цієї справи, вже було встановлено в рамках раніше розглянутої справи, то необхідність їх повторного встановлення та доказування не виникає.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. А саме, стягнуто з КП «Одесміськелектротранс» на її користь на відшкодування майнової шкоди 56 844,30 грн та 10 тис. грн - на відшкодування моральної шкоди, а також вирішено питання про судові витрати (т. 1, а.с. 49-53). Вказане рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року (т. 1, а.с. 99-105).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 19 жовтня 2016 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року були скасовані, а справа передана до суду першої інстанції для нового розгляду (т. 1, а.с. 149-152).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т. 1, а.с. 184-185).

Наведене дозволяє стверджувати, що матеріальна шкода, яка була завдана відповідачем, з 2004 року (з моменту першого звернення до суду з відповідним позовом) фактично відшкодована позивачу була через 15 років, проте спір після скасування рішення апеляційного суду Одеської області не було вирішено.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України та як розяснив пленум Верховного суду України в п. 14 своєї постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В судовому засіданні представником позивача було надано експертне дослідження № 95 про розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження, яким була проведена актуалізація вартості відновлювального ремонту пошкодженого 26 січня 2004 року транспортного засобу марки BMW M3 держ. номер 77069ОЕ. Відповідно до цього дослідження вартість завданої матеріальної шкоди 72 883, 85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Колегія суддів, вважає, що справедливою сатисфакцією в контексті обставин цієї справи, є стягнення завданої шкоди, розмір якої актуалізовано на момент прийняття рішення по справі, а тому підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України відсутні.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, оглянувши матеріали цивільних справ, зважаючи на те, що справа вже тривалий час розглядається судами (з 2004 року), однак спір до цього часу ще не було вирішено по суті, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково та на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України скасувати прийняте рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року скасувати, прийняти нове, яким уточнені позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Одесміськелетротранс» на користь ОСОБА_2 72 883 грн. 85 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

29.11.2017 року м. Одеса