Ухвала

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах», про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 142 512,33 доларів США, що еквівалентно 3 284 909 грн 23 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі кредитного договору від 28 травня 2008 року, укладеного між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 24 402,36 доларів США зі сплатою 15 % річних та терміном повернення до 27 травня 2015 року.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв'язку із чим станом на 16 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 142 512,33 доларів США, що еквівалентно 3 284 909 грн 23 коп., яка складається з 27 013,39 доларів США - заборгованості за кредитом, 12 752,99 доларів США - заборгованості зі сплати процентів, 3 321,88 доларів США - заборгованості з комісії, 92 627,44 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, 10,85 доларів США - штрафу (фіксована частина) і та 6 785,79 доларів США - штрафу (процентна складова).

Посилаючись на вищенаведені обставини, банк просив позов задовольнити.

Рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 23 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішенням апеляційного Херсонської області від 19 вересня 2016 року рішення Високопільського районного суду Херсонської області від 23 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28 травня 2008 року № HEKОAN13792482 у розмірі 74 659,26 доларів США, що еквівалентно 1 934 421 грн 42 коп., із яких: 6 301,27 доларів США, що еквівалентно 163 265 грн 90 коп., - заборгованість за кредитом, 8 389 доларів США, що еквівалентно 217 374 грн 01 коп., - заборгованість за відсотками, 2 338,25 доларів США, що еквівалентно 60 584 грн 05 коп., - комісія, 57 630,16 доларів США, що еквівалентно 1 493 197 грн 15 коп., - пеня, 9,65 доларів США, що еквівалентно 250 грн, - штраф (фіксована частина), 4 580,63 доларів США, що еквівалентно 118 684 грн 12 коп., - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що 28 травня 2008 року закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір, за яким останньому було надано кредит у розмірі 24 402,36 доларів США зі сплатою 15 % річних та терміном до 27 травня 2015 року на придбання автомобіля SKODA Oktavia Tour І.бі 2008 року випуску, тип ТЗ легковий автомобіль, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1,59, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, який на забезпечення виконання зобов'язання було передано у заставу банку.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 16 листопада 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 142 512,33 доларів США, що еквівалентно 3 284 909 грн 23 коп., яка складається з 27 013,39 доларів США - заборгованості за кредитом, 12 752,99 доларів США - заборгованості зі сплати процентів, 3 321,88 доларів США - заборгованості з комісії, 92 627,44 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання, 10,85 доларів США - штрафу (фіксована частина) та 6 785,79 доларів США - штрафу (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, наступила подія дефолту, з 12 березня 2009 року у позивача виникло право на позов, тому з цієї дати належить обраховувати строк позовної давності, який банком був пропущений.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності позивачем не пропущений, оскільки відповідно до п. 14.11 договору між сторонами строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів, неустойки становить 5 років. Частково задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд виходив із того, що ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, яка має бути стягнута з нього з урахуванням пені та штрафів.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Умовами спірного кредитного договору, зокрема п. 14.3 передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п. 6.2.4 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочки.

Водночас, згідно з п. 14.9 договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення, зокрема при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн - 5 % від суми позову.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, у достатньому обсязі не дослідив умови кредитного договору щодо відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, стягуючи на користь банку пеню та штраф, передбачені умовами договору,не визначився із тим, чи не є це застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик