Провадження № 22ц/790/5841/17 Головуючий 1-ї інст. - Аркатова К.В.
Справа №638/9678/16-ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: звільнення майна з-під арешту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Яцини В.Б., Хорошевського О.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про зняття арешту, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна накладеного 28 жовтня 2011 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби, зареєстрованого 31 жовтня 2011 року за № 1178457 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 65,90 кв.м, житловою площею 40,80 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; зняти арешт з майна накладеного 11 серпня 2014 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби винесеного на підставі постанови ВП 42709294, зареєстрованого за № 15056800 від 11 серпня 2014 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме 3-кімнатну квартиру, загальною площею 64,90 кв.м, житловою площею 40,80 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язати Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції внести до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № НАD0GF01270001 від 04 травня 2005 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02 травня 2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_2. 24 січня 2014 року судом ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. 28 жовтня 2011 року Дзержинським ВДВС винесено постанову № 29534252 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстрованого 31 жовтня 2011 року за № 11784157 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, об'єктом обтяження стало невизначене майно. 23 липня 2014 року Дзержинським ВДВС винесено постанову № 42709294 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зареєстрованого 11 серпня 2011 року за № 15056800 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, об'єктом обтяження стало невизначене майно. Вважають, що виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Знято арешт з майна накладеного 11 серпня 2014 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби винесеного на підставі постанови ВП 42709294, зареєстрованого за № 15056800 від 11 серпня 2014 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме 3-кімнатної квартири, загальною площею 64,90 кв.м, житловою площею 40,80 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції внести до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідний запис про зняття арешту з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у позові та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 04 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБан укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 січня 2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HADOGF01270001 від 04 травня 2005 року звернуто стягнення на квартиру загальною площею 64,90 кв.м, житловою площею 40,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 28 жовтня 2011 року по виконавчому провадженню № 29534252 накладено арешт на все майно в межах суми боргу 20112 грн. 05 коп., що належить ОСОБА_1 із забороною здійснювати відчуження будь - якого майна.

Постановою державного виконавця по вказаному провадженню від 06 серпня 2015 року виконавчий лист № 2-11421/10 провернутий стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 23 липня 2014 року у виконавчому провадженні № 42709294 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 423639 грн. 42 коп. накладено арешт на все майно в межах суми боргу, що належить боржнику.

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 28 листопада 2014 року виконавчий лист № 820/11918/13-а повернутий стягувачу.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову в частині зняття арешту накладеного 28 жовтня 2011 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав у даному випадку для звільнення з-під арешту спірної квартири і, відповідно, задоволення інших вимог немає.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Процедура зняття арешту з майна врегульована ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з ч. 1 цієї статті, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону».

В свою чергу згідно до п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02 квітня 2012 року, в редакції чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у випадку завершення виконавчого провадження, у постанові державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

06 серпня 2015 року старший державний виконавець Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 2 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» є завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець припинив чинність арешту майна боржника та скасував інші заходи примусового виконання рішення, у зв'язку з чим судова колегія вважає, відсутні підстави для зняття арешту накладеного 28 жовтня 2011 року згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, виходячи з природи спірних правовідносин позивач відповідно до вимог розділу VІІ ЦПК України не позбавлений можливості звернутись до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця щодо невнесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги, що накладенням арешту на квартиру суд першої інстанції порушив право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, є помилковим. З матеріалів справи вбачається, що арешт було здійснено на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», а не в якості забезпечення позову по цивільній справі № 643/10558/15-ц.

Статтями 1, 3 Закону України «Про іпотеку» зокрема передбачено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно.

Таким чином, права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються пріоритетом задоволення його вимог.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -