Справа № 739/1064/17 Провадження № 22-ц/795/2091/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Іващенко А. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Новгород-Сіверської державної районної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року, яким відмовлено в задоволенні його позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції невірно застосовано норму закону, яка регулює застосування строку позовної давності, оскільки підставою для звернення до суду з вказаним позовом стала норма абз.7 ст.1 Закону України « Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв)»

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_5 на момент передачі у колективну власність землі та видачі КСП « Жовтень» Державного акту на право колективної власності на землю від 18.12.1995 року був прийнятий і працював в колгоспі « Жовтень», в подальшому ТОВ « Надія», та не був включений у Список громадян членів коллективного сільськогосподарського підприємства. Позивач звернувся з позовом до суду 30.06.2017 року, належних доказів, які б перешкоджали звернутись з позовом до цього часу не наддав, як і не навів переконливих причин поважності пропуску строку позовної давності, а тому виходячи з вимог ч.1 ст.80 ЦК Української РСР закінчення строку позовнолї давності до пред»явлення позову є підставою для відмови в позові.

Такий висновок грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 був прийнятий і працював на посаді шофера, тракториста, завідуючого майстернями в колгоспі «Жовтень», ТОВ «Надія» з 01.02.1986 по 29.01.1996, з 01.02.1996 по 01.06.1997, з 01.02.2000 по 26.02.2006 (а.с.5).

Згідно довідки виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району від 22 червня 2017 року колгосп «Жовтень» реорганізовано шляхом перетворення в ТОВ «Надія» (розпорядження №118 від 03 квітня 2000 року), ТОВ «Надія» ліквідоване 11 серпня 2011 року (а.с.4).

18 грудня 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «Жовтень» було видано Державний акт на право колективної власності на землю (а.с.28).

Згідно інформації відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Жовтень», що видавалися Новгород-Сіверською РДА, відсутній запис про реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_5 (а.с.23).

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами й доповненнями), член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до ст.ст. 1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема особи, які отримали сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації, прийняте за їх заявою про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач на час отримання КСП «Жовтень» Державного акту на право колективної власності на землю був прийнятий і працював у вказаному колгоспі, але не був включений у список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав, поважних причин неотримання сертифікату не навів.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом.

Оскільки право на позов у позивача виникло ще у 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно ч.1 ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

Таким чином, звертаючись до суду з позовом у 2017 році, позивач пропустив строк позовної давності. При цьому ним не надано доказів поважності причин його пропуску.

Посилання ОСОБА_5, що підставою для звернення до суду за умови пропущення строку давності для звернення з позовом, стали норми статті Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» грунтуються на невірному тлумаченні норм права, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: