Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1402/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Кухарська Н. А.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Кіровоградської області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) прокурора у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до прокуратури Кіровоградської області, третя особа - Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями (бездіяльністю) прокурора.

В обґрунтування позову зазначав, що у провадженні СВ Новоукраїнського РВ УМВС України в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000465 від 21 червня 2014 року за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, в якому його було визнано потерпілим. Кримінальне провадження двічі закривалось постановою прокурора, проте Новоукраїнським районним судом ці постанови про закриття кримінального провадження скасовано. Останній раз постанова про закриття кримінального провадження скасована 02 грудня 2015 року і з того часу за його участі провели одну слідчу дію та одну слідчу дію за участі свідка ОСОБА_5. Інші слідчі дії більш ніж за шість місяців не проводились. Бездіяльність прокурора призводить до того, що при наявності підозрюваного у кримінальному провадженні, обвинувальний акт до суду не направляється. Ухвалою Нововукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року за результатами розгляду його скарги, визнано неправомірною бездіяльність слідчого та прокурора по кримінальному провадженню. Вказаною бездіяльністю прокурора в кримінальному провадженні порушується його право на захист, завдано моральної шкоди.

Просив суд стягнути з прокуратури Кіровоградської області за рахунок державного бюджету на його користь на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.(а.с.20-24)

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог (а.с.92-94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.100-104).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Прокурор та представник третьої особи - Державної казначейської служби України, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення не відповідає.

Судом установлено, що за заявою потерпілого ОСОБА_3 21 червня 2014 року були внесені відомості до ЄРДР про вчинення щодо нього ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України. Згодом правову кваліфікацію було змінено на ч.1 ст.126 КК України. 09 квітня 2015 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Постановою заступника прокурора Новоукраїнського району Кіровоградської області від 08 червня 2015 року закрито кримінальне провадження внесене 21 червня 2014 року до ЄРДР за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року скаргу ОСОБА_3 на вказану постанову задоволено. Скасовано постанову заступника прокурора Новоукраїнського району від 08 червня 2015 року про закриття кримінального провадження (а.с.14).

Постановою прокурора від 28 липня 2015 року вказане кримінальне провадження від 21 червня 2014 року знову було закрито.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року скаргу ОСОБА_3 на цю постанову задоволено, скасовано постанову прокурора від 28 липня 2015 року про закриття кримінального провадження та зобов'язано прокурора Новоукраїнського району організувати поновлення кримінального провадження, проведення необхідних слідчих дій для повного та об'єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення та прийняття за кримінальним провадженням обґрунтованого та законного рішення відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства (а.с.12-13).

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2016 року, яка набрала законної сили, задоволено скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні. Визнано протиправною бездіяльність прокурора щодо неприйняття рішення по кримінальному провадженню від 21 червня 2014 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України. Зобов'язано орган досудового розслідування та процесуального прокурора прийняти в 60-ти денний строк остаточне процесуальне рішення, згідно положень ст.283 КПК України (а.с.5-10).

Постановою прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури від 11 жовтня 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 червня 2014 року закрито у зв'язку з відсутності події кримінального правопорушення (а.с.42-47).

Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 02 березня 2017 року, яка набрала законної сили, за скаргою потерпілого ОСОБА_3 скасовано постанову прокурора від 11 жовтня 2016 року про закриття кримінального провадження від 21 червня 2014 року, зобов'язано прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури організувати відновлення кримінального провадження, проведення необхідних слідчих дій для повного та об'єктивного встановлення обставин кримінального провадження(а.с.86-88).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, виходив з того, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру, не було надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та незаконними діями.

При цьому суд не дав правову оцінку тій обставині, що позивач обґрунтовував заподіяння шкоди незаконною бездіяльністю прокурора, посилався на те, що така бездіяльність встановлена ухвалою Новоукраїнського районного суду.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Суд першої інстанції на вказані положення закону уваги не звернув, не вирішив питання якими нормами матеріального права регулюються спірні правовідносини та не визначився із складом осіб, які мають брати участь у розгляді справи.

Відповідно до роз'яснень у п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про

оперативно-розшукову діяльність"). Якщо ж відповідним

законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому

зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави),

то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як

відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов'язки.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню інших прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі ст.119 ЦПК України позивач формулює позовні вимоги і зобов'язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог п.2 ч.6 ст.130 ЦПК України - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі.

При цьому необхідно враховувати, що захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб може призвести до порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень на стадії апеляційного розгляду щодо усунення вказаних порушень, тому відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові до прокуратури Кіровоградської області.

Рішення апеляційного суду про відмову у позові не перешкоджає позивачу звернутися до суду з таким же позовом, залучивши до розгляду всіх осіб, на права та обов'язки яких може вплинути рішення суду.

В межах доводів апеляційної скарги колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості, доведеності чи недоведеності позову, оскільки рішення суду підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до прокуратури Кіровоградської області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

О.І.Чельник