Справа № 159/2978/17/ Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/1323/17 Категорія: 69 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар Концевич Я.О.,

з участю пр-ка заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_2, про встановлення фактів, що мають юридичне значення за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_3 на додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною заявою, яку мотивує тим, що ОСОБА_4, який помер 15.03.2014 року та ОСОБА_5, яка померла 13.10.2016 року це її батьки, прізвище яких у свідоцтві про її народження зазначено, як «Рудік».

Після смерті матері відкрилася спадщина за законом на належне їй майно земельну ділянку площею 2,88 га на території Дрозднівської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, у державному акті на право приватної власності на яку прізвище матері зазначене Рудік.

На час смерті матері вона постійно проживала із нею у с.Гончий Брід Ковельського р-ну по вул.Л.Українки,19, але без реєстрації, тобто прийняла спадщину, оскільки протягом встановленого законом строку не відмовилася від неї.

Через розбіжності у написанні прізвища вона не може оформити свої спадкові права.

Враховуючи наведене, просить встановити наступні факти, що мають юридичне значення що вона являється рідною дочкою ОСОБА_4, який помер 15.03.2014 року та ОСОБА_5, яка померла 13.10.2016 року; встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 у с.Гончий Брід Ковельського р-ну по вул.Л.Українки,19 на час відкриття спадщини 13.10.2016 року та встановити факт приналежності спадкодавцю ОСОБА_5 правовстановлюючого документа державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 021385.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 18 серпня 2017 року заяву в частині встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено, що ОСОБА_4, який помер 15.03.2014 року є батьком, а ОСОБА_5, яка померла 13.10.2016 року є матірю ОСОБА_3.

Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення таких фактів, що мають юридичне значення як встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та встановлення факту приналежності спадкодавцю ОСОБА_5 правовстановлюючого документа.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_3, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення суду у частині відмови у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви.

У судовому засіданні представник заявника та заінтересована особа апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а додаткове рішення суду в оскарженій частині залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 в оскарженій нею частині, суд першої інстанції виходив із того, що нею не доведено обставини саме постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини.

Зазначений висновок суду ґрунтується на встановлених обставинах справи та відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно заяви ОСОБА_3 встановлення цього факту необхідно їй для оформлення спадкових прав.

Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

При цьому, згідно з ч.6 цієї статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

Разом з тим, чинне цивільне законодавство не містить визначення поняття «постійне проживання», як і поняття «місце постійного проживання», а тому відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Обовязковою умовою встановлення місця проживання особи є її реєстрація (постійна чи тимчасова).

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 проживала у матері, оскільки остання за станом здоровя потребувала стороннього догляду.

Про необхідність догляду за матірю та про те, що цей догляд здійснювала саме ОСОБА_3 ствердила у суді і заінтересована особа ОСОБА_2 сестра заявниці. Також вона ствердила, що заявник після смерті матері вибула проживати у м.Київ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини проживала із матірю не постійно, а із-за необхідності догляду за останньою, оскільки прибула до нового місця не як до місця свого постійного проживання, також вона не зареєструвала свого нового місця проживання.

Крім того, із вимогами про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини особа може звернутися лише тоді, коли нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам (ст.5 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Жодних належних та допустимих доказів про те, що заявник зверталася до нотаріуса і останній виносив постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ні заявник, ні її представник суду не надали.

Крім того, у суді апеляційної інстанції заінтересована особа ОСОБА_2 ствердила, що у них є ще одна сестра ОСОБА_7.

Разом із тим, заявник не зазначила її заінтересованою особою, чим не підтвердила відсутності спору між усіма спадкоємцями першої черги щодо права на спадщину.

Виходячи з наведеного, повно і обєктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви в оскарженій частині.

Відповідно до ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування додаткового рішення в оскарженій частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У решті рішення суду не оскаржується, а тому і не переглядається апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_3 відхилити, а додаткове рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді