АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3252/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1071/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представника позивача Москалюк С.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційноюскаргою ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного договору від 18 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 22000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування ним у розмірі, визначеному Тарифами Банку, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, складає договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 30 червня 2016 року виникла заборгованість у сумі 61900,68 грн, у тому числі: 14190,95 грн - заборгованість за кредитом, 42116,03 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2169,86 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина) і 2923,84 грн - штраф (процентна складова). Зазначену заборгованість Банк просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18 серпня 2011 року у сумі 58476,84 грн, з яких: 14190,95 грн - заборгованість за кредитом, 42116,03 грн - заборгованість за відсотками, 2169,86 грн - пеня. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неналежну оцінку доказів, неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог. Банк не повідомив його про списання 03 травня 2014 року коштів з рахунку. Ухвала суду від 16 січня 2017 року про витребування доказів не виконана. Не був ознайомлений з Пам'яткою клієнта, яка є частиною договору. Апелянт зазначає, що не встановлено повноважень особи, яка вчинила підпис в анкеті-заяві зі сторони банку. Судом першої інстанції помилково встановлено зв'язок між платіжними картками і договором від 18 серпня 2011 року про надання банківських послуг, оскільки платіжних карток було 4, а договір один.

Рішення суду в частині відмови в позові про стягнення штрафу не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду представник Банку визнала апеляційну скаргу не обґрунтованою у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до укладеного договору від 18 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування ним на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлення кредитного ліміту на кредитну картку здійснюється Банком; клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_2 15 травня 2013 року відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 з кредитним лімітом 20000 грн. 21 травня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 21000 грн, 25 травня 2013 року - до 22000 грн, 06 жовтня 2014 року, 14 жовтня 2014 року - зменшено до 14200 грн.

Відповідно до витягу із Тарифів по карті «Універсальна» та «Універсальна GOLD» базова процентна ставка на залишок заборгованості становить 2,5 % (з 01 квітня 2013 року - 2,3%, з 01 вересня 2014 року - 2,7%, з 01 квітня 2015 року - 3,5%); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 0,233% (нараховується за кожен день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості) + 50 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн; пеня - 0,233% (нараховується за кожен день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості) + 100 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше.

Заявою від 07 травня 2014 року ОСОБА_2 повідомив Банк про зняття з його кредитної картки 03 травня 2014 року невідомою особою шляхом шахрайських дій коштів у сумі 15000 грн.

Слідчим Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області заяву відповідача про вчинення злочину внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0002050 від 03 травня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Станом на 30 червня 2016 року за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, виникла заборгованість у сумі 61900,68 грн, у тому числі: 14190,95 грн - заборгованість за кредитом, 42116,03 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2169,86 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина) і 2923,84 грн - штраф (процентна складова).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При частковому задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору і вимог закону. Зняття коштів із кредитної картки ОСОБА_2 відбулося внаслідок розголошення ним третім особам конфіденційної інформації.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам закону.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме у заяві відповідача від 07 травня 2014 року, адресованій Банку, а також у повідомленні по телефону про блокування картки, останній підтвердив факт повідомлення ним 03 травня 2014 року по телефону невідомій особі реквізитів картки, кодів, вказаних в SMS-повідомленнях від ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі яких і була знята сума коштів з кредитної картки відповідача.

Із виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 видно, що п'ять платежів по 3000 грн 03 травня 2014 року були здійснені із зазначеного рахунку, а не з особового рахунку № НОМЕР_3, за яким нарахована заборгованість за кредитним договором.

На підставі п. 14.16 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність судового рішення і спростовували висновки суду.

Згідно з ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Посилання апелянта на неналежну оцінку доказів не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ О.І. Талалай

Суддя/підпис/ Р.С. Гринчук

Суддя /підпис/ Л.М. Грох

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

_________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Стаднічук Н.Л. Провадження: № 22-ц/792/1071/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27