ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансовий послуг, визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

29 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від

20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк»), в якому просила визнати порушеним її право, як споживача фінансових послуг банку, визнати недійсним кредитний договір № ROVPGK00000023 від 12 квітня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року, позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачу.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані ухвали, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не було виконано вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, зокрема не сплачено судовий збір.

Колегія суддів не може погодитись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частиною 2 ст. 121 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду із позовом про захист порушеного права споживача фінансовий послуг, визнання недійсним кредитного договору, ОСОБА_3 зазначала, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансовий послуг, визнання недійсним кредитного договору залишив без руху у зв'язку з несплатою судового збору.

Вказана ухвала була направлена ОСОБА_3, однак повернулась на адресу суду першої інстанції без вручення із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.51-52).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 березня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансовий послуг, визнання недійсним кредитного договору визнана неподаною та повернута позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, враховуючи, що Законом України «Про захист прав споживачів» встановлені права споживача, визначені механізми їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, серед яких право на звернення до суду, складовою забезпечення якого є звільнення споживача від сплати судового збору, саме по собі незазначення споживачів у переліку осіб, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мають пільги щодо сплати судового збору, не може свідчити, що споживачі такої пільги, встановленої відносно них спеціальним Законом, який гарантує захист їх прав, не мають.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та помилково вважав, що позовна заява ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансовий послуг, визнання недійсним кредитного договору подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і 120 цього Кодексу, зокрема не сплачено судовий збір, не звернувши при цьому уваги на підставу звільнення позивача від сплати судового збору передбачену ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції зазначеного не виправив та помилково вважав, що відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору, оскільки на момент подачі позовної заяви ст. 5 Закону України «Про сплату судового збору» не передбачала звільнення споживачів від сплати судового збору. Апеляційний суд не врахував того, що спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При цьому, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17, не може бути врахована судом касаційної інстанції при перегляді даної справи, оскільки судами попередніх інстанцій вирішувалось питання про звільнення споживача від сплати судового збору при подачі позовної заяви, а не при подачі апеляційної чи касаційної скарг.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій постановлено оскаржувані ухвали із порушенням норм ст. ст. 121, 297 ЦПК України, у зв'язку із чим вони підлягають скасуванню, а питання про відкриття провадження - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

29 березня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Рівненської області від

20 жовтня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович