АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5859/17 Справа № 179/717/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл»

на ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Степове» до ОСОБА_2, Селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року задоволено заяву СФГ «Степове» про забезпечення вищезазначеного позову.

Заборонено Селянському (фермерському) господарству «Ізмаїл», ідентифікаційний код 30364116 (Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Приорільське) вчиняти будь-які дії щодо користування, проведення агротехнічних робіт (оранка, культивація, посів та інші дії повязані з використання земельної ділянки) на земельній ділянці площею 5,501 га, кадастровий № :01:002:0577, яка належить ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, СФГ «Ізмаїл» ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

Вислухавши представника СФГ «Ізмаїл», перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в травні 2017 року СФГ «Степове» звернулось з позовом до ОСОБА_2, СФГ «Ізмаїл» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки.

Крім того, позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій заявник посилається на те, що невжиття заходів щодо заборони відповідачеві вчиняти певні дії, а саме проведення агротехнічних робіт на земельній ділянці, якою користується СФГ «Ізмаїл» на підставі спірного договору оренди може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У зв'язку із чим просив суд заборонити Селянському (фермерському) господарству «Ізмаїл», ідентифікаційний код 30364116 (Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Приорільське) вчиняти будь-які дії щодо користування, проведення агротехнічних робіт (оранка, культивація, посів та інші дії повязані з використання земельної ділянки) на земельній ділянці площею 5,501 га, кадастровий № :01:002:0577, яка належить ОСОБА_2.

Задовольняючи зазначену заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Селянське (фермерське) господарство «Ізмаїл» на підставі оспорюваного договору оренди земельної ділянки може проводити весняно-польові роботи, а саме здійснювати оранку, культивацію, посів та інші дії, повязані з використанням земельної ділянки, у зв'язку із чим Селянське (фермерське) господарство «Степове» буде позбавлене можливості прибутку від користування земельною ділянкою, що становить загрозу припинення господарської діяльності цим господарством, тому забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії відповідає позовній вимозі щодо повернення земельної ділянки за спірним договором.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України - забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання.

Відповідно до ст.ст.151-153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 та 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно умов ч.2 ст.152 ЦПК, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини її звернення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач взагалі не вказав, яким чином проведення агротехнічних робіт боржником на земельних ділянках на підставі спірних договорів оренди може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга СФГ «Ізмаїл» підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанціїпро забезпечення позову у справі, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нової, якою слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Ізмаїл» задовольнити.

Ухвалу Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2017 року скасувати і постановити нову.

Відмовити у задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Степове» про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_3