Справа № 451/311/17 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/783/3401/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ТзОВ «Приват Агро-Львів» -

ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» про визнання недійсним договору оренди землі №194, укладеного 04 січня 2012 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів».

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони ТзОВ «Приват-Агро-Львів» () проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553.

Оскаржуваною ухвалою заяву про забезпечення позову задоволено, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» () проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 07 липня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено, скасовано заборону Товариству з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» () проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року оскаржило ТзОВ «Приват-Агро-Львів», в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову. Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач є субєктом господарювання, основним видом діяльності якого є товарне сільськогосподарське виробництво, яке здійснюється шляхом вирощування сільськогосподарських культур, у тому числі, на орендованих у фізичних осіб земельних ділянках, і заборонивши йому проводити будь - які сільськогосподарські роботи, суд першої інстанції порушив основні принциа-пи необхідності вжиття заходів забезпечення позову та прийняв судове рішення, яким обмежив діяльність субєкта господарювання, що жодним чином не стосується майбутнього акта правосуддя, який може бути прийнятий за результатами розгляду цивільної справи. Апелянт зазначає те, що втручання у господарську діяльність відповідача призведе до невідворотних наслідків, оскільки з огляду на специфіку господарської діяльності, відповідачу фактично заборонено виконання умов договорів оренди земель, укладених не лише з ОСОБА_3, а іншими орендодавцями, за умовами яких ТзОВ «Приват-Агро-Львів» зобовязалось використовувати за цільовим призначенням орендовані землі сільськогосподарського призначення. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не врахував, що на відповідача, як на землекористувача, ст. 96 ЗК України покладено обовязок забезпечувати використання землі за цільовим призначенням, підвищувати родючість грунтів та зберігати інші корисні властивості землі тощо. Апелянт зазнає, що позовні вимоги ОСОБА_3 мають немайновий характер, а тому застосований судом захід забезпечення позову шляхом заборони відповідачу проводити будь - які сільськогосподарські роботи не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки рішення суду у випадку задоволення такого позову не передбачатиме вчинення якихось дій по виконанню такого рішення, таке рішення буде встановлювати лише певний факт дійсності чи недійсності договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Приват Агро-Львів» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що заява, подана ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про забезпечення позову підлягає до задоволення, і позов слід забезпечити таким видом, як накладення заборони ТзОВ «Приват-Агро-Львів» проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Стаття 153 ЦПК України зазначає, що про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до роз»яснень п. п. 1, 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_3, звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» про визнання недійсним договору оренди землі № 194, укладеного 04 січня 2012 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів».

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення заборони ТзОВ «Приват-Агро-Львів» () проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії IІІ-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553.

Заяву про забезпечення позову обгрунтовує тим, що у випадку незабезпечення позову, позивач, як власник земельної ділянки, може бути позбавлений права не тільки розпоряджатися, а і користуватися земельною ділянкою.

Задовольняючи заяву про забезпечення позовушляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-Львів" проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, роботи, пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності громадянину ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №036357, що відноситься до сільськогосподарських угідь - ріллі, яка розташована на території Оглядівської сільської ради, кадастровий номер :06:000:0553, суд першої інстанції врахував зміст позовних вимог та дійшов висновку про те, що у випадку задоволення позовних вимог, позивач, як власник земельної ділянки, може бути позбавлений права нею розпорядитися, так як відповідач буде її використовувати (засіювати, обробляти), тобто, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про забезпечення позову.

Відповідно до роз»яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб»єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову та постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом заборони ТзОВ «Приват Агро-Львів» проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, що належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, безпідставно не взяв до уваги те, що ТзОВ «Приват- Агро-Львів» є суб»єктом господарювання, одним із основних видів діяльності якого є вирощування сільськогосподарських культур, в тому числі і на орендованих земельних ділянках, а відтак забезпечення позову у виді заборони ТзОВ «Приват Агро-Львів» проводити будь-які сільськогосподарські роботи, в тому числі, роботи пов'язані з обробітком землі на земельній ділянці площею 1,3564 га, перешкоджатиме господарській діяльності ТзОВ «Приват-Агро-Львів» та може призвести до незворотних наслідків.

Постановивши оскаржувану ухвалу та забезпечивши позов у виді заборони проводити будь які сільськогосподарські роботи, в тому числі пов»язані з обробітком спірної земельної ділянки, суд першої інстанції не врахував зміст позовних вимог, не проаналізував їх, не врахував те, що предметом даного позову є визнання недійсним договору оренди землі.

Вирішуючи питання забезпечення позову, суд першої інстанції не з»ясував, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у виді заборони проводити будь які сільськогосподарські роботи, в тому числі пов»язані з обробітком спірної земельної ділянки, може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, не навів жодних обставин на обґрунтування висновку суду про підставність заяви про вжиття заходів забезпечення позову та необхідність забезпечення даного позову у виді заборони проводити будь які сільськогосподарські роботи, в тому числі пов»язані з обробітком спірної земельної ділянки.

Відповідно до п.2 ч.2ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Львів» - відхилити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_5