справа № 133/1207/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.07.2017 року

Козятинський міськрайонний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю представника заявниці адвоката Проскурня О.І.

зацікавленої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині

справу за заявою ОСОБА_3, інтереси якої представляє Проскурня Олег Іванович про встановлення факту родинних відносин; заінтересована особа ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_3 - Проскурня О.І. звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обгрунтування заявлених вимог представник заявника вказав, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Козятин Вінницької області. її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Після народження заявник носила прізвище ОСОБА_3. 19 серпня 1989 року ОСОБА_3 вийшла заміж за ОСОБА_7, під час вступу в шлюб прізвище заявника не змінювалося.

У першій половині 1991 року вона з чоловіком виїхали на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, в процесі репатріації прийняли там громадянство. Під час репатріації прізвище заявника було змінене з ОСОБА_3 на прізвище чоловіка - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_5. Він був власником квартири АДРЕСА_2, на час смерті проживав у ній. За життя ОСОБА_5 вчинив заповіт, яким заповідав вказане житло сестрі заявника ОСОБА_2. Інше спадкове майно відсутнє.

Оскільки на момент смерті батька заявник досягла пенсійного віку і підпадала під категорію непрацездатних осіб, вона має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5. Однак, у зв'язку з тим, що Держава Ізраїль не видає документів про зміну прізвища під час репатріації, заявник не може документально підтвердити зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 і, відповідно, родинні відносини з померлим батьком.

У визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк заявник подала заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Барською Іриною Олександрівною (21100, АДРЕСА_1). Після ознайомлення з поданими їй документами нотаріус у письмовій формі роз'яснила, що для оформлення спадкових прав заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем.

Іншим спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 є рідна сестра заявника ОСОБА_2. Спори про право, в тому числі, спадкові права, між ними відсутні. Зазначені в цій заяві обставини відомі ОСОБА_2.

Представник заявника - Проскурня О.І. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив встановити факт родинних відносин між заявницею ОСОБА_3 та її померлим батьком ОСОБА_5

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення даного факту.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши письмові докази вважає, що заяву слід задовільнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Козятин Вінницької області. Її батьками відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.7)

19 серпня 1989 року заявниця вийшла заміж за ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.10)

В 1991 році заявниця разом із чоловіком виїхали на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, в процесі репатріації прийняли громадянство. Під час репатріації прізвище заявника було змінене з "ОСОБА_3" на прізвище чоловіка "ОСОБА_3"

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявниці - ОСОБА_5, який був зареєстрований та постійно проживав в квартирі АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_5 зробив заповіт, яким свою квартиру заповідав ОСОБА_2 (а.с.21)

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують. незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Оскільки на момент смерті батька заявниця досягла пенсійного віку і підпадала під категорію непрацездатних осіб, вона має право на обов'язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5.

У визначений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк заявник подала заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа була заведена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Барською Іриною Олександрівною. Після ознайомлення з поданими їй документами нотаріус у письмовій формі роз'яснила, що для оформлення спадкових прав заявнику необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем.

Однак, у зв'язку з тим, що Держава Ізраїль не видає документів про зміну прізвища під час репатріації, заявник не може документально підтвердити зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 і, відповідно, родинні відносини з померлим батьком.

Той факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 був батьком ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці ,0 де батьком зазначений ОСОБА_5(а..с.7); копією свідоцтва про одруження заявниці , де зазначено її прізвище як ОСОБА_3, а прізвище чоловіка ОСОБА_3 (а..с.10) ; посвідченням особи, де прізвище , ім'я, по-батькові особи заявниці зазначено як ОСОБА_3, чоловік ОСОБА_7 , номер посвідчення особи чоловіка збігається з номером посвідчення ОСОБА_7 ( а.с. 13,14, 17,18).

Відповідно до статті 2 Закону України від 08.10.1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» умовою набуття громадянства України колишніми громадянами СРСР є постійне проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року). У зв'язку з тим, що заявник виїхала до Республіки Ізраїль і була репатрійована у першій половині 1991 року, вона не набула громадянства України після розвалу СРСР.

Таким чином, заявник не є громадянкою України, являється громадянкою Республіки Ізраїль, має право на обов'язкову частку у спадщині і прийняла спадщину після смерті батька, який був громадянином України і проживав в м. Козятин Вінницької області.

У відповідності зі статтею 410 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі -іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 414 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 257 Цивільного процесуального кодексу України не визначає підсудності справ окремого провадження за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які подаються громадянами інших держав, які не проживають на території України. Клопотання заявника про визначення підсудності заяви про встановлення факту родинних відносин було повернуте суддею Верховного Суду України для вирішення питання шляхом звернення до належного суду.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Отже, з урахуванням вказаного, суд вважає доведеним факт того, ОСОБА_3 , є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Суд, розглядаючи справу повно, всебічно та об'єктивно, прийшов до висновку що вимоги заявниці є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Керуючись п.5 ч.2 ст.235, п.1 ч.1 ст. 256, ст.ст. 410,414 ЦПК України , п.6 ч.1 ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право ", суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити .

Встановити факт, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області, через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області, протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі №133/1207/17ц Козятинського міськрайонного суду Вінницької області .

суддя

секретар

17.07.2017