Справа № 171/1116/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2017 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чумак Т.А.

за участю секретаря Жандарук В.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 26.07.2013 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. ОСОБА_4 вказаної заяви відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http: privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 26.07.2013 року, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови вказаного договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 8839 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку відповідача та банку (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших), що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг". Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 16000 грн. В подальшому відповідач припинив свою підприємницьку діяльність та його було виключено з реєстру субєктів підприємницької діяльності, але у відповідності до ст.ст.51-52, 598-609 ЦК України вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за своїм зобовязанням, повязаним з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Відповідач зобовязання за вищевказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 27.03.2015 року має заборгованість: 31885,68 грн., яка складається з наступного: 16000 грн. - заборгованість за кредитом; 11628,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3681,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 576 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, в звязку з чим просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 31885,68 грн., судові витрати у розмірі 318,86 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позові, просить позов задовольнити.

Представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на позов, в якому вказано, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, не надав докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 16000 грн., натомість наданий позивачем витяг з банківського рахунку приватного підприємця ОСОБА_3 підтверджує не факт видачі вказаної суми коштів ОСОБА_3, а факт внесення коштів в сумі 16000 грн. ОСОБА_3 на рахунок банку. Крім того, станом на час звернення до суду з даним позовом позивач не довів факт заборгованості ПП ОСОБА_3 перед позивачем. Просить застосувати строк позовної давності до даного спору, оскільки позовна давність на стягнення пені та процентів може бути застосована позивачем тільки до 26.07.2014 року на підставі ст.258 ЦК України, та відмовити у позові.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

26.07.2013 року фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 як клієнтом банку подано заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до змісту вказаної заяви відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування, та зобовязався виконувати умови, викладені у вказаних Умовах та Правилах.

Відповідно до вищевказаного договору банківського обслуговування відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок 8839 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку, що визначено і врегульовано Умовами та правилами надання банківських послуг.

Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 16000 грн., які відповідач зняв з наданого йому рахунку 02.12.2013 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку 8839.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.12.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 25.07.2014 року припинив підприємницьку діяльність.

ОСОБА_4 розрахунку заборгованості станом на 27.03.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 31885,68 грн., яка складається з наступного: 16000 грн. - заборгованість за кредитом; 11628,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3681,02 грн. -пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 576 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Зі вказаного розрахунку встановлено, що останній платіж відповідачем здійснено 03.11.2014 року. Вказана обставина також підтверджується випискою про рух коштів по рахунку на ім.»я відповідача.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. ОСОБА_4 цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ОСОБА_4 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

ОСОБА_4 ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

За вимогами ст.549 ЦК України неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_3 26.07.2013 року уклав з позивачем договір банківського обслуговування, на виконання умов якого позивач надав ФОП ОСОБА_3 02.12.2013 року кредитні кошти в сумі 16000 грн. Розрахунком заборгованості підтверджено, що з часу отримання кредитних коштів відповідач в порушення умов укладеного договору не здійснював погашення кредиту, в звязку з чим станом на 27.03.2015 року виникла заборгованість в сумі 31885,68 грн., яка складається з наступного: 16000 грн. - заборгованість за кредитом; 11628,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3681,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 576 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Враховуючи ту обставину, що відповідач не виконав взяте на себе зобовязання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 16000 грн. заборгованості за кредитом, 11628,66 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 576 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

ОСОБА_4 з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3681,02 гр. ОСОБА_4 розрахунку заборгованості вказаний розмір пені розраховано станом на 27.03.2015 року.

З даним позовом позивач звернувся 15.05.2015 року, що підтверджується накладною № 2111474. ОСОБА_4 розрахунку заборгованості станом на 05.05.2014 року відповідач мав заборгованість з пені в сумі 1147,77 грн.

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Враховуючи, що до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 2533,25 грн. за період з травня 2014 року по день звернення позивача до суду з даним позовом.

Твердження позивача про збільшення позовної давності до 5 років суд не бере до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів що саме з Умовами та правилами надання банківських послуг, пунктом 3.2.1.5.7 яких передбачено встановлення позовної давності тривалістю 5 років, та які надано до суду на підтвердження позовних вимог був ознайомлений відповідач в день подання заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і що саме ці Умови діяли в момент підписання заяви (постанова ВСУ від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15).

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню судовий збір в сумі 307,38 гр. відповідно до розміру задоволених вимог.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_3 припинив свою діяльність як приватний підприємець, а тому вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд не бере до уваги вказане заперечення з наступних підстав.

ОСОБА_4 зі ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст.51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

ОСОБА_4 зі ст.53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані зі здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.ст.51, 52, 598-609 ЦК України однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (постанова ВСУ від 04.12.2013 року у справі № 6-125цс13).

Таким чином, зобовязання ФОП ОСОБА_3 в звязку з припиненням останнім підприємницької діяльності не припинилися і відповідач ОСОБА_3 як фізична особа відповідає за зобовязанням на підставі укладеного з позивачем 26.07.2013 року договору усім своїм майном.

Також суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що відповідач не отримував кошти на підставі кредитного договору, оскільки вказані твердження спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів по рахунку на ім.»я відповідача.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 26.07.2013 року станом на 27.03.2015 року в сумі 30737,91 грн., яка складається з наступного: 16000 грн. - заборгованість за кредитом; 11628,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2533,25 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 576 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 307,38 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.А.Чумак