У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Леванчука А.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Бучанської міської ради Київської області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, третя особа - ОСОБА_7, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Бучанської міської ради Київської області, Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області) про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15 жовтня 2011 року о 09 год. 50 хв. на перехресті вул. Малиновського та вул. Революції у м. Буча Київської області за участю автомобіля Mercedes Daimler Benz CLK 230, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_6 та автомобіля Mercedes Benz 313 CD, державний номерний знак НОМЕР_2, який належав на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Київ-Експрес-1» (далі - ТОВ «Київ-Експрес-1»), під керуванням ОСОБА_8, автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження, а позивач зазнав тілесних ушкоджень. Слідчим Ірпінського МВ УМС у Київській області по факту даної дорожньо-транспортної пригоди 24 жовтня 2011 року було порушено кримінальну справу № 11-7816 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час проведення слідчих дій була проведена авто-технічна експертиза по встановленню вини водія мікроавтобуса, який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Київ-Експрес-1». Внаслідок проведеної авто-технічної експертизи було встановлено, що на місці дорожньо-транспортної пригоди з невідомих причин був відсутній дорожній знак «уступити дорогу» в місті виїзду мікроавтобуса на головну дорогу. Тобто за дане порушення несуть відповідальність державні служби, а саме Бучанська міська рада Київської області та Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь спричинену йому майнову шкоду в розмірі 141 701,17 грн та 50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто солідарно з Бучанської міської ради Київської області та Управління ДАІ ГУ МВС України в Київській області на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 113 179,85 грн. та 10 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судове рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скаргапідлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 15 жовтня 2011 року о 09 год. 50 хв. на перехресті вул. Малиновського та вул. Революції у м. Буча Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes Daimler Benz CLK 230, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_6 та автомобіля Mercedes Benz 313 CD, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, який належав на праві приватної власності ТОВ «Київ-Експрес-1», під керуванням ОСОБА_8, автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 08 грудня 2011 року № С11-550, проведеної ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» вартість відновлювального ремонту склала 192 080,09 грн; вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля Daimler Benz, CLK 230, державний номерний знак НОМЕР_1, станом на 08 грудня 2011 року склала 110 269,85 грн (а.с. 12-54, т. 1).

Постановою слідчого СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області від 26 лютого 2014 року (а.с. 9, т. 1) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000809 від 21 березня 2013 року, закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 288 КК України. Зі змісту даної постанови вбачається, що згідно висновку експерта № 989А від 23 грудня 2011 року причиною виникнення даної ДТП являється відсутність дорожніх знаків пріоритету по ходу руху автобуса, а саме по вул. Малиновського у м. Буча на перехресті з вул. Революції. Разом з цим зазначено, що слідство дійшло висновку, що по даному факту відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 288 КК України, оскільки неможливо встановити тілесні ушкодження та ступінь їх тяжкості, які отримала ОСОБА_9 внаслідок даної події.

Відповідно до Переліку дорожніх знаків, необхідних для встановлення на території м. Буча, який є додатком до рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради від 21 липня 2009 року № 287 (а.с. 124, т. 1) на перехресті вулиць Малиновського та Революції передбачене розміщення дорожніх знаків 2.3 Головна дорога (вул. Революції), 2.2 проїзд без зупинки заборонено.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

За змістом розділу 33 Знаки пріоритету, знак 2.1 «Дати дорогу» означає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» означає, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Знак 2.3 «Головна дорога» означає, що надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова), надано роз'яснення, відповідно до яких, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд встановивши у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При вирішенні спору апеляційним судом було правильно зауважено, що відповідно до Правил дорожнього руху України, в будь-якому разі водії транспортних засобів, незалежно по якій дорозі: головній чи другорядній вони рухаються, повинні дотримуватися загальних правил дорожнього руху, які визначені в п.п. 2.3-6, 10.1, 10.2, 10.11, 12.3, а у разі відсутності знаків пріоритету водій за правилами п. 16.15 повинен вважати, що перебуває на другорядній дорозі.

Таким чином, оскільки позивачеві шкода заподіяна внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а тому й шкода має відшкодовуватись на підставі ст. 1188 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов таких висновків через те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності причинного зв'язку між наслідками дорожньо-транспортної пригоди, заподіянням матеріальної та моральної шкоди позивачеві із діями (бездіяльністю) відповідачів.

Позивач не позбавлений права звернутись за захистом порушеного права з відповідним позовом до особи, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до переоцінки доказів, не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
А.О. Леванчук
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова