АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/882/17 Справа № 0418/6674/12 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф.Ф. Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 червня 2012 року встановлений факт порушення відповідачем з 1 липня 2005 року його прав на користування належною йому квартирою АДРЕСА_1, його вселення до якої відбулось на підставі рішення суду лише 18 вересня 2012 року. У вказаний період він був позбавлений житла, змушений був орендувати житло на загальну суму

66 350 грн. Крім того, на момент свого вселення він виявив відсутність у квартирі належного йому майна, придбаного 13 грудня 2005 року на суму 7 200 грн. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду на загальну суму 73 550 грн.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 також пред'явив позов до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 10 177,11 грн та 3% річних від простроченої суми в розмірі 4 108,52 грн. за тривале виконання судового рішення про стягнення суми. Також просив стягнути на його користь сплачені ним 5 501,89 грн. за утримання належної відповідачу частки у спільній з ним квартирі - комунальні послуги та 5 000 грн. витрачених ним на правову допомогу з ведення цивільної справи за даним позовом.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування заподіяних збитків, понесених внаслідок оренди жилого приміщення в розмірі 66 350 грн. та 663,50 грн. у рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнуто 67 013,50 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, сторони звернулись з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі; відповідач просила рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяних збитків в розмірі 66 350 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року залишено без змін.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року відповідач подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяних збитків в розмірі 66 350 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 жовтня

2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитків скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та заявлених в цій частині вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2005 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 31 травня 2005 року набув право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. Власником іншої ? частини даної квартири була відповідач ОСОБА_2

1 липня 2005 року ОСОБА_2 змінила замки на вхідній двері у квартирі сторін, чим позбавила іншого власника можливості користуватися даною квартирою.

З зазначених причин ОСОБА_3 винаймав на платній основі на підставі договорів оренди інше житло для себе, зокрема, останнім з різними орендодавцями було укладено п'ять договорів оренди житлових приміщень на загальну суму 66 350 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 7 червня 2012 року вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1, яке виконано 18 вересня 2012 року.

Вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був незаконно позбавлений відповідачем права користування належною йому частиною квартири, у зв'язку з чим позивач вимушений був орендувати для себе інше житло, тому підлягають стягненню заподіяні збитки вартості понесеної позивачем орендної плати в загальному розмірі 66350 грн. за п'ятьма договорами оренди житла.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, крім 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, в яку позивача ОСОБА_3 вселено в судовому порядку, останній є власником квартири АДРЕСА_3 та ? частини квартири АДРЕСА_4.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано майнову шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Шкодою є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода відшкодовується у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Згідно із ст. ст. 58, 59, 212 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на положення ст.22 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач не мав можливості проживати в належних йому житлових приміщеннях через залиття квартири АДРЕСА_3 та проживання в квартирі АДРЕСА_4 родини брата позивача, не може бути підставою для покладення на ОСОБА_2 обов'язку по відшкодуванню позивачу витрат, понесених внаслідок оренди їм житла.

Той факт, що позивач, маючи власне житло орендував інше житлове приміщення, не є підтвердженням спричинення йому відповідачем реальних збитків.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків до відповідача за відсутності причинного зв'язку між діями відповідача та витратами позивача, понесеними внаслідок оренди жилого приміщення, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користьОСОБА_3 збитків скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

О.В.Лаченкова