Справа № 667/8694/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі: Кліментовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спілки «Народна довіра», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про тлумачення змісту договору,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 02.09.2011 року між ОСОБА_2 спілкою «Народна довіра» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ІК/11/142, умовами якого передбачено надання позичальнику грошових коштів у формі відновлювальної лінії на суму 40000 грн. строком до 20.09.2014 року. 02.09.2011 року між КС «Народна довіра» та ОСОБА_5, було укладено додатковий договір № 1/ІК/11-142., до кредитного договору № ІК/11/142, згідно якого позивач надав ОСОБА_5 транш у розмірі 40000 грн., а останній, в свою чергу зобовязався повернути його 20.09.2014 року. Із метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань між КС «Народна довіра» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, було укладено договір поруки № 1К/11-142-П від 02.09.2011р., відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 як солідарні поручителі зобов'язались всім своїм майном відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання ОСОБА_5 зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Не виконавши своїх зобов'язань за цим кредитним договором, 19 квітня 2013 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу, спадкоємцями майна померлого є його мати ОСОБА_6, дружина померлого - ОСОБА_7, донька померлого ОСОБА_8 та син померлого ОСОБА_4, який відмовився від спадщини на користь ОСОБА_9 Відповідач ОСОБА_2 спілка «Народна довіра» звернулась з позовом до суду про стягнення грошових коштів з поручителів.Вважає, що кредитна спілка «Народна довіра» по іншому трактує пункт 4.5 договору поруки, зазначаючи, що даний пункт свідчить саме як згоду поручителя відповідати за нового боржника перед кредитором. Просив суд розтлумачити зміст пункту 4.5 договору поруки № 1К/11-142 від 02.09.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 спілкою «народна довіра» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявився, повідомлений у встановлений законом порядку.

Представник відповідача в удове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовна заява подана з порушенням строку позовної давності. Крім того зазначив, що питання згоди поручителя ОСОБА_1 відповідати за зобовязання спадкоємців на підставі договору поруки вже було предметом розгляду в судах, в тому числі Верховного Суду України. Відповідно до правової позиції щодо встановлення змісту пункту 4.5. договору поруки, висловленої Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15: «На поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов'язанням. У справі яка переглядається таку згоду поручителів зафіксовано у пункті 4.5 договору поруки від 2 вересня 2011 року.» Станом на сьогодні набрала законної сили вищенаведена постанова ВСУ від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15, якою скасовано Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року у цивільній справі № 6-25921св 14 за позовом кредитної спілки «Народна довіра» до ОСОБА_3 в своїх інтересах і як правонаступник ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 про розірвання кредитного договору, стягнення суми заборгованості за кредитним договором та залишено в силі судове рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2014 року, яким позов до поручителя ОСОБА_10 задоволено.

Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 02.09.2011 року між ОСОБА_2 спілкою «Народна довіра» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ІК/11/142, умовами якого передбачено надання позичальнику грошових коштів у формі відновлювальної лінії на суму 40000 грн. строком до 20.09.2014 року.

02.09.2011 року між КС «Народна довіра» та ОСОБА_5, було укладено додатковий договір № 1/ІК/11-142., до кредитного договору № ІК/11/142, згідно якого позивач надав ОСОБА_5 транш у розмірі 40000 грн., а останній, в свою чергу зобовязався повернути його 20.09.2014 року.

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань між КС «Народна довіра» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, було укладено договір поруки № 1К/11-142-П від 02.09.2011р., відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 як солідарні поручителі зобов'язались всім своїм майном відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання ОСОБА_5 зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Згідно п. 4.5 договору поруки № 1К/11-142 від 02.09.2011 року, укладеного між ОСОБА_2 спілкою «Народна довіра» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 поручитель дає згоду відповідати за повне виконання зобовязань перед будь-яким новим Боржником у розі переведення боргу.

Не виконавши своїх зобов'язань за цим кредитним договором, 19 квітня 2013 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу, спадкоємцями майна померлого є його мати ОСОБА_6, дружина померлого - ОСОБА_7, донька померлого ОСОБА_8 та син померлого ОСОБА_4, який відмовився від спадщини на користь ОСОБА_9 Відповідач ОСОБА_2 спілка «Народна довіра» звернулась з позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості з поручителів.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.11.2013 року відмовлено кредитній спілці «Народна довіра» у задоволенні позову до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору №Ік/11-142 від 02.09.2011 року, укладеного між кредитною спілкою «Народна довіра» та ОСОБА_5, стягненні кредитної заборгованості за кредитним договором №Ік/11-142 від 02.09.2011 року.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2014 року рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.11.2013 року скасовано та ухвалено нове, яким позов кредитної спілки «Народна довіра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Народна довіра» заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 53488,96 грн. та судові витрати у сумі по 468,38 грн. з кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.01.2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2014 року в частині позовних вимог кредитної спілки «Народна довіра» до ОСОБА_1 скасовано, залишено в цій частині в силі рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.11.2013 року. В іншій частині рішення апеляційного суду Херсонської області від 11.03.2014 року залишено без змін.

Постановою ВСУ від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15, якою скасовано Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2015 року у цивільній справі № 6-25921св 14 за позовом кредитної спілки «Народна довіра» до ОСОБА_3 в своїх інтересах і як правонаступник ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 про розірвання кредитного договору, стягнення суми заборгованості за кредитним договором та залишено в силі судове рішення апеляційного суду Херсонської області від 11 березня 2014 року, яким позов до поручителя ОСОБА_10 задоволено.

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, тлумачення правочину може бути окремим предметом судового розгляду.

Зокрема, потреба в тлумаченні умов правочину виникає у зв'язку з його неповнотою або недостатньою зрозумілістю у визначенні правової природи та необхідності вибору норм права для врегулювання розбіжностей сторін.

Тлумачення змісту правочину має здійснюватися також у контексті змісту закону.

За змістом вказаних норм тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обов'язком за умови наявності спору.

Метою тлумачення правочину є з'ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанові №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (ст. 213 ЦК України, ст. 37 ЦПК України) в порядку позовного провадження. Тобто лише при наявності спору суд може вирішувати питання про тлумачення правочину.

Проаналізувавши зміст договору поруки від 02.09.2011 року, суд зауважує, що він за своїм змістом є чітким та зрозумілим. В ньому в доступній формі викладено справжню волю особи.

Відповідно до правової позиції щодо встановлення змісту пункту 4.5. договору поруки, висловленої Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15: «На поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов'язанням. У справі яка переглядається таку згоду поручителів зафіксовано у пункті 4.5 договору поруки від 2 вересня 2011 року.»

Окрім того, суд зауважує, що у поданій до суду позовній заяві позивач сам не вказав, що, на його думку, є незрозумілим у договорі поруки від 02.09.2011 року та яким чином він вважає за необхідне розтлумачити зазначений договір. Зокрема, прохальна частина заяви не містить таких позовних вимог.

Виходячи з вище викладеного, а також враховуючи те, що договір поруки відповідає вільному волевиявленню позивача та є зрозумілим за своїм змістом, а тому суд вважає, що відсутні підстави для його тлумачення та приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 - необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.203, 215, 235, 655, ст.ст.8, 60, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 спілки «Народна довіра», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про тлумачення змісту договору відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: С.І. Майдан