АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2731/17 Справа № 206/3566/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, ОСОБА_5 про визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та реєстрації права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року, ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 2009 року належить 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську, посвідченого державним нотаріусом Восьмої ДДНК ОСОБА_7, реєстровий №3-2224. Дане домоволодіння належало померлій матері відповідача, ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради. Підставою для видачі померлій ОСОБА_8 свідоцтва стало рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради депутатів №389 від 26 червня 1997 року. ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, під час проживання в спірному домоволодінні було внесено значні поліпшення, шляхом трудових та грошових затрат і тому вартість нерухомості збільшилася. Так, інвентаризаційна вартість домоволодіння складає 240639,00 грн., внесені поліпшення складають майже 50% від загальної вартості. Загальна сума витрат позивача на збільшення вартості будинку складає 30907,07 грн. Таким чином позивач вважає, що має право на 1/2 частку 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську.

В цілому домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську складається з: житловий будинок А-1; загальною площею 116,9кв.м, житловою площею 68,2 кв.м; сарай Б-шлак; погріб В-цегла; сарай Д цегла; сарай Е глинолит; убиральня Ж- дощ; душ К-дощ; навіс М; душ О- цегла; убиральня П-цегла; споруди № 1-10,І,ІІ.

У звязку з чим, позивач просив суд:

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, видане Виконавчим комітетом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради;

- визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності нерухомого майна, що зареєстроване в КП «ДМБТІ» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 січня 2006 року, реєстраційний №13476384;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 02 грудня 2009 року, ВМО №552716 зареєстровано в реєстрі за №3-2224, посвідчене Восьмою ДДНК, скасувати реєстрацію права власності від 14 січня 2010 року;

- визнати за ним право власності на 65/200 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 в м. Дніпропетровську, що складається з: в житловому будинку літ. А-1 прим. 2-2,2-3, житлової прибудови А2-2; прибудови а1-1; сараю з погрібом літ. Г; навісу літ. М; убиральні літ. П; душу літ. О; споруд №2,5,6,8,9,10,ІІ; у загальному користуванні споруди №1, 7, І; житловою площею 44,4 кв.м., загальною площею 79,2 кв.м.

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 65/200 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 в м. Дніпропетровську, що складається з: в житловому будинку літ. А-1 прим. 2-2,2-3, житлової прибудови А2-2; прибудови а1-1; сараю з погрібом літ. Г; навісу літ.М; убиральні літ. П; душу літ. О; споруд № 2,5,6,8,9,10,ІІ; у загальному користуванні споруди № 1,7,І; житловою площею 44,4 кв.м., загальною площею 79,2 кв.м.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково:

- визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, видане Виконавчим комітетом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради на імя ОСОБА_8 на 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську.

- визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську на імя ОСОБА_9, видане державним нотаріусом Восьмої ДДНК від 02 грудня 2009 року.

В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Також, вказаним рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Так, ОСОБА_2, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

ОСОБА_3, в свою чергу, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 щодо скасування та визнання свідоцтв недійсними та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в цій частині.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню; апеляційна скарга ОСОБА_3 - задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11 червня 1974 року ОСОБА_8 придбала 3/10 частин житлового будинку №24 по вул. Елеваторна 24 в м. Дніпропетровську.

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 1991 року по 14 грудня 2011 року, що підтверджується копією рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З моменту реєстрації шлюбу сторони проживали у спірному домоволодінні по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровськ.

За час спільного проживання позивачем та відповідачем було здійснено розбудову вказаної нерухомості та переобладнання, а саме:

- демонтовано вбиральню літ. З та ганок літ.а11;

- побудовано сарай літ. Н, навіс літ. М, літній душ літ. О, вбиральню літ, П, споруди № 5,6,8,9,10,ІІ, сарай літ. Г було переобладнано в прибудову літ. а2-1.

Згідно наданого технічного паспорту від 27 березня 2015 року в період з 1994 року по 1999 рік на земельній ділянці домоволодіння №24 по вул. Елеваторній побудовано, переобладнано та реконструйовано: житлову прибудову літ А2-2 (1995-1996 рік побудови), прибудову літ а1-1 (1995 рік побудови), козирок (1999 рік побудови), прибудова літ а2-1 (приміщення 2-І, 2-ІІ), реконструйовано (1995 рік побудови), навіс літ. М (1998 рік побудови), сарай літ Н (1998 рік побудови) літній душ літ. О (1998 рік побудови) вбиральню літ П (1998 рік побудови), навіс літ. Р (1994 рік побудови).

Крім того, в період з 1994 року по 1999 рік на земельній ділянці домоволодіння №24 по вул. Елеваторній побудовано споруди: колодязь №8 (1998 рік побудови), колодязь №9 (1998 рік побудови), вимощення ІІ (1998 рік побудови).

Загалом площа квартири №2 з урахуванням самовільно побудованих приміщень (2-І, 2-ІІ) збільшилась на 65%, без урахування самовільно побудованих приміщень збільшилась на 62%.

Дані обставини, зокрема, підтверджуються висновком будівельно-технічної експертизи 5638/56-15 від 19 лютого 2016 року.

Згідно рішення Виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів від 25.06.1997 року про затвердження акта Ідеальних часток БТІ ОСОБА_8 належало 65/100 частин домоволодіння.

27 квітня 2005 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 грудня 2009 року посвідченого нотаріусом Восьмої ДДНК ОСОБА_11, спадкова справа №685/09, зареєстровано в реєстрі за №3-2224, спадкоємцем в цілому майна ОСОБА_8, що померла 27 квітня 2005 року, є її донька ОСОБА_9, яка мешкає по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську.

65/100 частин вказаного домоволодіння належали померлій на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, виданого виконавчим комітетом Самарської районної в м. Дніпропетровську ради на підставі рішення виконавчого комітету Самарської районної Ради народних депутатів від 25 червня 1997 року за №389, та зареєстровано в КП «ДМБТІ» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 січня 2006 року, реєстраційний №13476384.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на частину домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровськ, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги ст. ст. 62-71 Сімейного кодексу України, якими обґрунтовувався позивач, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки розбудована та переобладнана частина житловий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську не була зареєстрована в установленому законом порядку хоча б за одним із подружжя, а тому з юридичної точки зору воно не є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Обґрунтування позивача, викладені в апеляційній скарзі, щодо домовленості із померлою матірю відповідача, ОСОБА_8, в подальшому передати подружжю відбудовану нерухомість не можуть бути прийняті колегією суддів, оскільки належними в розумінні ст. 57-60 ЦПК України вони не підтверджені.

Щодо висновку судової будівельно-технічної експертизи №5638/5639-15 від 19 лютого 2016 року, яким підтверджується факт відбудови та збільшення площі домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську, то слід звернути увагу, що дане питання сторонами не заперечується, але, водночас, реєстрація права власності за кимось із сторін за час перебування у шлюбі на добудовану та розширену нерухомість ніким не реєструвалось, тож не може вважатися спільним майном.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення в зазначеній частині.

Поміж іншого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на право ОСОБА_2 на користування спірною нерухомістю, оскільки згідно ухвали ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2015 року, яким відмовлено ОСОБА_9 у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні майном та виселення ОСОБА_2, залишено без змін. Окрім цього, апелянт в подальшому має право на звернення до суду з іншими позовними вимогами та з інших підстав, якщо вважає, що його право порушене.

Що стосується оскаржуваної ОСОБА_3 частини рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року, то задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи незаконним і скасовуючи Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, видане Виконавчим комітетом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради на імя ОСОБА_8 на 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську, а також, визнаючи недійсним та скасовуючи Свідоцтво про право на спадщину за законом на 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську на імя ОСОБА_9, видане державним нотаріусом Восьмої ДДНК від 02 грудня 2009 року, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірне нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_8 вже після її смерті і не може вважатися законним та дійсним, так як після смерті матері відповідача її цивільна правоздатність припинилась, а у звязку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_9 було видано на підставі свідоцтва про право власності від 10 січня 2006 року, то воно, також, підлягає визнанню недійсним і скасуванню.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно розяснень, викладених в листі Міністерства юстиції України №13-32/319 від 21 лютого 2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», якщо є правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно за особою, яка на час реєстрації права власності померла, реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена за особою на ім'я якої видані правовстановлювальні документи.

Перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно, міститься в додатку 1 до пункту 2.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Отже, із аналізу викладеного вище вбачається, що право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи.

У випадку відсутності таких документів, порушене питання вирішується в судовому порядку.

Звернутись із заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці, в даному випадку дочка ОСОБА_9, яка при зверненні до нотаріальної контори не отримала відмову нотаріуса, а зареєструвала в установленому законом порядку за собою право на спадщину за законом, що дає підстави стверджувати про наявність всіх необхідних правовстановлюючих документів як для підтвердження права власності на 65/100 частин домоволодіння по вул. Елеваторна у м. Дніпропетровську за ОСОБА_8Г, так і в подальшому для видачі свідоцтва на вказане майно про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_9

Вказані обставини не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення, чим порушено права і законні інтереси відповідача, як спадкоємця, у звязку з чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року в частині визнання недійсними та скасування спірних свідоцтв про право власності на нерухоме майно по вул. Елеваторна, 24 у м. Дніпропетровську за ОСОБА_8 і, в подальшому, за її донькою ОСОБА_9

Окрім цього, так як апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, то з позивача на користь відповідача в порядку положень ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 267,96 грн.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2017 року в частині визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 січня 2006 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної у м. Дніпропетровську ради на імя ОСОБА_8 на 65/100 частин домоволодіння №24 по вул. Елеваторна у м. Дніпропетровську, а також, визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину за законом на 65/100 частин домоволодіння №24 по вул. Елеваторна у м. Дніпропетровську, виданого державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2009 року на імя ОСОБА_9 скасувати та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 267,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_12