УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2011 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 69711,73 грн.

Позов мотивовано тим, що 6 лютого 2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 74363, 2 грн на строк до 5 лютого 2015 зі сплатою відсотків у розмірі 9,60 % річних, строком до 5 червня 2015 року.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п.п. 5.2., 6.2.2., 6.2.3. відповідач зобов'язався проводити погашення кредиту та сплачувати нараховані відсотки за його користування шляхом сплати щомісячних платежів на транзитний рахунок суми мінімально необхідного платежу у розмірі, встановленому договором з 6 по 10 число поточного місяця.

Відповідачем порушені умови кредитного договору та станом на 12 квітня 2011 року існує заборгованість за кредитним договором в сумі 69711,73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 53664,21 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 7734,29 грн, заборгованості по комісії в сумі 2974,56 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 1780,97 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі - 250,00 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 3307,70 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитно-заставним договором від 6 лютого 2008 року у розмірі 69711,73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 53664,21 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 7734,29 грн, заборгованості по комісії в сумі 2974,56 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 1780,97 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі - 250 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 3307,70 грн.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 6 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитно - заставний договір, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 74363,32 грн з метою придбання позичальником автомобіля, зі сплатою відсотків у розмірі 9,60% річних, строком повернення 5 червня 2015 року.

Відповідач зобов'язався сплачувати необхідні платежі в розмірі та в порядку, визначених у п.п. 6.2.2. - 6.2.3. цього договору (а.с.10-13).

Згідно з п. 14.2-14.10 кредитно - заставного договору, за прострочення строку погашення кредиту, процентів та щомісячної комісійної винагороди за користуванням кредитом, ОСОБА_4 нараховується пеня у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки, а також виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. п. 6.1.1., 6.2.12, 6.2.13, 11.1.1., 6.2.20. цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100 % від вартості предмета застави, яка зазначена у п. 17.10 та штраф у розмірі 250 гривень плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання у разі порушення позичальником будь якого грошового зобов'язання за кредитно - заставним договором.

Згідно наданих банком розрахунків заборгованість ОСОБА_4 за кредитно - заставним договором, станом на 12 квітня 2011 року становить 69711,73 грн та складається з заборгованості за кредитом в сумі 53664,21 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 7734,29 грн, заборгованості по комісії в сумі 2974,56 грн, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 1780,97 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі - 250,00 грн, штрафу (відсоток від суми заборгованості) в сумі 3307,70 грн (а.с.6-7).

В порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості.

В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що автомобіль, який був предметом застави реалізований в порядку п. п. 13.2, 13.3 кредитно-заставного договору, за ціною, яка відповідає умовам зазначених пунктів. Кошти від реалізації предмета застави були спрямовані на погашення заборгованості, що підтверджено розрахунками.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 6-7) та копій меморіальних ордерів (а.с. 117-123), кошти від продажу автомобіля 36600 грн 11 серпня 2010 року були спрямовані на погашення складових заборгованості за кредитним договором.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2011 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська