Справа № 359/803/17 Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/4993/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 28.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У січні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк» (надалі ПАТ КБ «Правекс-банк» та/або банк) звернувся з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16.10.2007 р. відповідач ОСОБА_2 уклав з АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк» кредитний договір, згідно якого позивач зобов'язався надати кредит у розмірі 50 000,00 доларів США строком до 16.10.2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, комісії, неустойки та інші платежі, в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

В той же день, з метою забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким зобов'язався відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань перед ПАТ КБ «Правекс-банк» та нести солідарну відповідальність.

Позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 частково погасив основну суму кредиту, однак допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, в зв'язку з чим станом на 07.12.2016 року за ним рахується заборгованість в сумі 66 882,64 долари США, з яких: 19151,70 доларів США - сума кредиту, 5671,37 долари США - сума відсотків, 42059,57 долари США - сума пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Однак, зазначав, що користуючись своїм правом на свій розсуд можуть вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просили суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом (сума кредиту та проценти) в розмірі 24 823,07 доларів США.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач в своїй апеляційній скарзі просив його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами укладений договір про надання кредиту, позивач звернувся до суду із даним позовом зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Вказані висновки відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 жовтня 2007 року між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-банк», та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 626-017/07Р, згідно з яким банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 50000 доларів США для споживчих цілей, строком до 16 жовтня 2012 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 11,3% річних в строк та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.6-13).

Встановлено, що в той же день, 16 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 626-017/07Р, за яким ОСОБА_3 зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність за виконання ОСОБА_2 усіх зобов'язань перед ПАТ КБ «Правекс-банк», що виникли з кредитного договору від 16.10.2007 року № 626-017/07Р (п.1.1) (а.с.21-23).

Той факт, що ПАТ КБ «Правекс-банк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 50000 доларів США, відповідачами не оспорюється та підтверджується заявою на видачу готівки від 16 жовтня 2007 року (а.с.101) .

Судом також перевірено наявність у ПАТ КБ «Правекс-банк», який є правонаступником АКБ «Правекс-банк», банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями (банківська ліцензія № 7 від 10 жовтня 2011 року, генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій №7 від 10.10.2011 року та додаток до генеральної ліцензії) (а.с.85-87), що, крім того, є публічною інформацією, розміщеною Національним банком України на своєму офіційному сайті.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на 07.12.2016 року (а.с.30,31) за договором рахується заборгованість: за кредитом в сумі 19 151,70 доларів США, за процентами в сумі 5 671,37 доларів США.

Правильність розрахунку заборгованості з кредиту та процентів відповідає умовам договору.

Та обставина, що відповідачем ОСОБА_2 допускались порушення умов договору щодо дотримання строків сплати відсотків і повернення кредиту, відповідачами не оспорюється та підтверджується розрахунками заборгованості, наявними у справі.

Відповідачі заявили про порушення позивачем строків позовної давності і просили застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. Відповідну письмову заяву подано позивачем ОСОБА_2 (а.с.128-129).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення.

Згідно із ч.4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 03 червня 2015 року від у справі №6-31цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до умов п.1.2 Кредитного договору кредит надавався ОСОБА_2 до 16 жовтня 2012 року (а.с.6), який мав повертатись позичальником рівними частинами в сумі 833 долара США щомісяця до 10 числа наступного місяця (п.4.1 Кредитного договору а.с.7).

Останній платіж з повернення кредиту мав бути здійснений 16.10.2012 року, в той час, як останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем ОСОБА_2 -22.10.2010 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.30-31).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що строк позовної давності за вимогою щодо стягнення кредиту за останнім платежем остаточно сплинув - 16.10.2015 року, а за іншими платежами - ще раніше,а позивачу достовірно було відомо про порушення його прав, тому, звернувшись до суду за захистом своїх прав у січні 2017 року, банк пропустив встановлений цивільним законодавством загальний строк позовної давності, про що було заявлено відповідачем.

Обставин, які б свідчили про поважність причини пропущення позовної давності, судом не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: