РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 року м. Житомир

Богунский районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.,

при секретарі - Сидорець К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунского районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4, за участю третіх осіб на боці відповідача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_9, Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області про визнання незаконним та скасування пункту рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність і в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунского районного суду м. Житомира 30 листопада 2015 р. звернулася ОСОБА_8 з позовом до Житомирської міської ради, ОСОБА_4, за участю третіх осіб на боці відповідача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_9, Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27 грудня 2016 р., просить визнати незаконним та скасувати пункту рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність і в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що приватизація земельної ділянки та ухвалення відповідного рішення про передачу у власність і в оренду земельних ділянок було здійснено, на її думку, з порушенням вимог ст. ст. 118, 151 Земельного кодексу України, які регламентують порядок безоплатної приватизації земельної ділянки. Зокрема, спірну земельну ділянку було приватизовано без рішення місцевої ради про затвердження матеріалів вибору земельної ділянки та надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, в порушення норм Земельного кодексу, які передбачають приватизацію земельної ділянки в порядку відведення на підставі проекту землеустрою, а не технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, з виділенням частини ділянки з присадибної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розташовано житловий будинок, що перебуває у спільній частковій власності сторін без поділу будинку в натурі.

В судовому засіданні позивач та її представники підтримали заявлені позовні вимоги і просили суд задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог і просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наявність судових рішень 1968, 1975 років, якими будинок по АДРЕСА_1 був поділений в натурі; межі земельної ділянки, переданої у власність і в користування ОСОБА_4 встановлювалися відповідно до фактичного користування земельною ділянкою, яке склалося між попередніми співвласниками домоволодіння; на час ухвалення оспорюваного рішення Житомирської міської ради була чинна угода від 01 жовтня 2008 р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 про встановлення порядку користування земельною ділянкою; приватизацію земельної ділянки було здійснено на підставі заяви ОСОБА_11, правонаступником прав і обов'язків якої є ОСОБА_4; позивачем оспорюється право власності на земельну ділянку під житловим будинком за іншою адресою АДРЕСА_2, який належить відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності, в зв'язку з чим права позивача на землю, яке пов'язане з правом власності на будівлю по АДРЕСА_1, жодним чином не порушено. Також просив суд до заявлених позовних вимог застосувати строки позовної давності з огляду на те, що державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий в листопаді 2008 р., а про наявність правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку позивачу стало відомо в липні 2011 р. Крім того, представник відповідача ОСОБА_4 не погодився з висновками експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою про те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0829 га., розташовану по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам чинного станом на 06.11.2008 р. законодавства з огляду на те, що в дослідницькій частині висновку експерт посилається на норми законів, які набули чинності після ухвалення оспорюваного рішення та видачі державного акта на землю, за власною ініціативою змінив питання, поставлене на вирішення експертизи і припустився помилки в дослідницькій частині свого висновку, що, на думку відповідача, впливає на достовірність висновку експерта.

Представник Житомирської міської ради також посилалася на невідповідність висновку експерта вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень з огляду на те, що об'єктом дослідження була копія технічної документації із землеустрою, та у висновку експерта в якості інформаційного джерела використовувався Закон «Про Державний земельний кадастр» в редакції від 07.07.2011 р., який не діяв на момент розроблення технічної документації із землеустрою. Представник в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, пояснила, що ухвалення оспорюваного рішення міської ради та видача державного акта відбувалася у відповідності до вимог закону.

Представники третьої особи ОСОБА_9 підтримали позицію відповідачів і заперечили проти задоволення позову.

Представник відповідача Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області у вирішенні судом спору покладався на розсуд суду.

Представник Департаменту реєстрації Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бікус Ю.Ф. з приводу застосування при проведенні експертизи законодавства, яке набуло чинності після розроблення та затвердження документації із землеустрою та наявності технічної помилки у своєму висновку надав письмові пояснення (Т. 2 а. с. 66-67). Допит експерта представниками відповідачів та третьої особи не відбувся внаслідок їх неявки без поважних на те причин.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено.

Згідно рішення 27 ceciї 5 скликання Житомирської міської ради від 06.11.2008 р. № 777 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів iз землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), складання документів, що посвідчують право на земельну ділянки, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою для укладання договорів земельного сервітуту. Безоплатно передати у власність (приватизувати) та надати в оренду земельні ділянки згідно з додатком 1 (кількість землекористувачів 22), додатком 2 (кількість землекористувачів 7). (Т. 1 а. с. 9).

Зі змісту висновку № 1210/08 від 08.10.2008 р. № 12/3034 щодо використання земельної ділянки, наявних містобудівних обмежень та умов, які мають враховуватись при затверджені технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а саме об'єкт: малоповерховий садибний житловий будинок та господарські споруди за адресою м. Житомир АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_4 свідчить, що з урахуванням зазначених вимог та рішення міськвиконкому від 27.08.1954 p. № 573 стосовно реєстрації земельної ділянки площею 0,2047 га. за зазначеним домоволодінням, Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища не заперечує проти надання в короткострокову оренду до трьох років земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0829 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель i споруд, в - установленому законодавством порядку. (Т. 1 а. с. 13).

На підставі договору дарування від 20.03.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Шеніною О.А., ОСОБА_11, що проживає в АДРЕСА_1, безоплатно передала у власність (подарувала) ОСОБА_4 27/100 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. (Т. 1 а. с. 14).

Згідно договору купівлі - продажу від 21.04.1987 р. ОСОБА_14 продала, а ОСОБА_8 купила 40/100 частин жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, жилою площею 72, 2 кв. м., розташований на земельній ділянці розміром 2359 кв. м. До будинку належать сарай «Б», туалет «У», туалет «У1», колодязь № 1. (Т. 1 а. с. 15-19).

Зі змісту свідоцтва про право власності від 23.04.2010 р., яке видано на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 22.04.2010 р. № 296, ОСОБА_4 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (Т. 1 а. с. 20).

Згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 27.06.2008 р. № 73 А 2642 свідчить, що ідеальні частки співвласників на земельну ділянку житлового будинку АДРЕСА_1, згідно первинної реєстрації права власності складають: ОСОБА_4 - 33/100 ідеальних частки; ОСОБА_8 - 12/100 ідеальних частки; ОСОБА_9 - 55/100 ідеальних частки. (Т. 1 а. с. 65).

Станом на листопад 2008 р. право власності на будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_9 - 33/100 ідеальних частки, ОСОБА_8- 40/100 ідеальних частки, ОСОБА_4- 27/100 ідеальних частки.

Між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 01.10.2008 р. було укладено угоду про встановлення порядку користування і розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_1, яку рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 березня 2012 р. по справі № 2-976/2012 визнано недійсною. (Т. 1 а. с. 73-74).

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача ОСОБА_4, що поділ житлового будинку по АДРЕСА_1 відбувся згідно рішення нарсуду м. Житомира від 28.06.1967р. по справі 2-1313 та рішення нарсуду Богунського районного суду м. Житомира від 26.12.1975 р. по справі № 2-1501. На підставі даних судових рішень змінювалися ідеальні частки співвласників житлового будинку по АДРЕСА_1 та визначено порядок користування житловим будинком.

Відповідно до пункту 2.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства житлово-комунального господарства України 18.06.2007 р. № 55, поділ на самостійні об'єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Право власності на 27/100 ідеальних часток житлового будинку, а не на самостійний об'єкт нерухомого майна, ОСОБА_4 набув на підставі договору дарування, укладеного між відповідачем та ОСОБА_11 12.08.2008 р. Право власності на житловий будинок під літерою «В» по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_4 набув на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 23.04.2010 р. в цілому без перерозподілу ідеальних часток співвласників домоволодіння у праві власності на об'єкт нерухомого майна, який в 2010 р. складався з двох житлових будинків. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності відповідного до вимог ч. 3 ст. 367 ЦК України між співвласниками домоволодіння не укладався та відповідне рішення судом не приймалося.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради будинку під літерою «В» по АДРЕСА_1 присвоєно окремо поштову адресу АДРЕСА_2. Під час огляду матеріалів цивільної справи № 2-2014/12 встановлено, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2013 р. на земельну ділянку площею 0,0759 га. по АДРЕСА_1, на якій розташовано житловий будинок «В» площею 303,4 кв. м., був накладений арешт. Доказів того, що за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано право власності на житловий будинок площею 303,4 кв. м. та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0759 га. за новою адресою відповідачем ОСОБА_4 суду не надано.

Як вбачається з додатку 1-А до рішення 27 сесії 5 скликання № 777 від 06.11.2008 р. пунктом 17 додатку визначено розмір земельної ділянки по матеріалам інвентаризації площею 0,1907 га та в якості підстави для надання земельної ділянки співвланикам будинку ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4 зазначено рішення МВК від 27.08.1954 р. № 573 на земельну ділянку розміром 0,2047 га. Межі вказаної земельної ділянки в натурі не встановлювалися.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначає поняття межування земель як комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка.

Судом встановлено, що в матеріалах технічної документації відсутній акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, передбачений пунктом д) ст. 56 Закону України «Про землеустрій», які б встановлювали межі інвентаризованої земельної ділянки площею 0,1907 га по АДРЕСА_1, як і відсутній відповідний акт на підтвердження встановлення в натурі меж земельних ділянок площею 0,0759 га. та 0,0070 га., переданих відповідачу ОСОБА_4 у власність та в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За відсутності ознаки встановлення межі земельної ділянки вона не може бути об'єктом суспільних відносин.

Відведення в користування та у власність ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1 здійснено шляхом виділу частини з присадибної ділянки площею 0,1907 га. Інші співвласники житлового будинку по АДРЕСА_1, крім ОСОБА_4, не отримували земельних ділянок за вказаною адресою у власність або у користування, відповідне їх право не посвідчено правовстановлюючими документами на землю. Дана обставина була встановлена рішенням Богунського районного суду м. Житомирі від 22.03.2012 р. по справі № 2-976/2012. Інших відомостей та доказів, які б вказували на наявність правовстановлюючих документів на право користування чи розпорядження вищевказаною земельною ділянкою до прийняття оскаржуваного рішення № 777 від 06.11.2008 р. сторони суду не надали.

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 10.11.2016 р. № 13206/16-41 вимогами ст. 118 ЦК України станом на 2008 р. встановлена послідовність приватизації земельних ділянок, згідно якої спочатку громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, звертається із заявою до відповідної ради за місцезнаходженням земельної ділянки; потім рада приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність громадянину; після прийняття відповідного рішення про передачу у власність громадянин звертається із заявою до суб'єкта господарювання про розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (Т. 1 а. с. 209).

Крім того, експерт вказує, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0829 га, розташовану по АДРЕСА_1 м. Житомир, не відповідає за складом та змістом вимогам законодавства чинного станом на 06.11.2008 р. (Т. 1 а. с. 203-221).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 до Житомирської міської ради з заявою щодо приватизації та передачі в користування частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 не звертався. Розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,0829 га. землекористувача ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 було здійснено на підставі заяви ОСОБА_11 від 19.10.2007 р. до КП «Житомирський міський центр земельних відносин» про проведення проектно-вишукувальних робіт із землеустрою, тобто без відповідних на те правових підстав.

Згідно висновку експерта в складі розробленої технічної документації відсутні обов'язкові документи та матеріали: пояснювальна записка, технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, заява ОСОБА_4 про складання державного акт, матеріали польових геодезичних робіт, рішення Житомирської міської ради про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, прийняте до початку розроблення документації, акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, висновок Управління Держкомзему у м. Житомирі Житомирської області про наявні обмеження у використанні земельної ділянки, відомості обчислення площі земельної ділянки, відомості вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки, експлікація земельних угідь (висновок експерта стор. 8-9 Т. 1 а. с. 208-209). До технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку, в порушення вимог пункту 1.17 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 р. № 43, не долучено в якості обов'язкового додатку копія справи щодо підготовки рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Згідно висновку експерта земельна ділянка по АДРЕСА_1 могла бути передана виключно у спільну часткову власність співвласників житлового будинку, а не кожному із співвласників житлового будинку окремо (висновок експерта стор. 14 Т. 1 а. с. 220)

Вищевказане дає підстави для висновку, що розроблена Комунальним підприємством «Житомирський міський центр земельних відносин» технічна документація із землеустрою землекористувача ОСОБА_4 не відповідає за складом та змістом вимогам законодавства чинного на час ухвалення оспорюваного рішення Житомирської міської ради № 777 від 06.11.2008 р.

Крім того, до складу технічної документації увійшла угода від 01.10.2008 р. про порядок використання та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1907 га. по АДРЕСА_1, якою було порушено принцип пропорційності права на земельну ділянку співвласників будинку відносно їх часток у вартості будівлі та споруди. Рішення суду від 22.03.2012 р. дану угоду визнано недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, довод представника відповідача про те, що на час ухвалення оспорюваного рішення ради № 777 була чинна угода від 01.10.2008 р., якою було здійснено розмежування земельної ділянки на думку суду є необґрунтованим.

Суд також приходить до висновку, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність і в оренду відповідача ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» в редакції від 22.05.2003 р., абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 123 ЦК України приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а не на підставі технічної документації із землеустрою. Відповідно до проектів землеустрою повинні застосовуватися правили ст. 151 Земельного кодексу України про вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення.

Диспозицією ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Право власності відповідача ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 пов'язане з набуття у власність в березні 2008 р. частини житлового будинку під літерою «А» на підставі договору дарування від 12.03.2008 р. Право власності на будинок під літерою «В» зареєстровано лише через два роки з огляду на наявність у власності відповідача ОСОБА_4 у власності земельної ділянки площею 0,0759 га.

Відповідно до вимог пункту г) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах - не більше 0,10 га.

Відповідно до п. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

В листопаді 2008 р. відповідач ОСОБА_4 міг використати своє право на приватизацію земельної ділянки під будинком під літерою «А» в розмірі, пропорційній його частці у вартості будинку шляхом отримання державного акта про право спільної часткової власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 всіх співвласників будинку.

Таким чином, встановивши надання відповідачу ОСОБА_4 земельних ділянок в оренду та у власність по АДРЕСА_1 здійснювалося виходячи з недійсної угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 0,1907 га. по АДРЕСА_1, укладеної між ОСОБА_8 і ОСОБА_4; на момент прийняття оскаржуваного рішення співвласниками будинку по АДРЕСА_1 були ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_4, яким відповідно належало 33/100 ідеальних частки, 40/100 ідеальних частки, 27/100 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_2 надання земельних ділянок повинно було здійснюватися з врахуванням п. 4 ст. 116, ч. 1 та ч. 4 ст. 120 , пункту г) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, ст. ст. 356, 358, 364 ЦК України з врахуванням розміру часток співвласників будинку та/або виділу часток в натурі, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради № 777 від 06.11.2008 р. «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» в частині п. 17.1. додатку 1-А до вказаного рішення щодо передачі ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель площею 0,0759 га. у власність та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель площею 0,0070 га. в оренду, які розташовано по АДРЕСА_1; визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2008 р., яким за ОСОБА_4 закріплено право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських будівель площею 0,0759 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Щодо заперечення відповідачів на висновок експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 10.11.2016 р. № 13206/16-41 з огляду на використання для проведення експертом дослідження нормативної документації, яка набула чинності після ухвалення оспорюваного рішення та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку експертом було надано письмове пояснення від 24.02.2017 р. Згідно пояснення експерта в дослідницькій частині висновку № 13206/16-41 зазначені нормативно-правові акти, які були чинні на час набуття документацією із землеустрою статусу офіційного документа та які чинні на час проведення експертизи з метою звернення уваги суду та сторін по справі на те, що і на час затвердження документації із землеустрою і на час проведення експертизи, документація із землеустрою набувала статусу офіційного документа на тих же самих підставах, і не впливає на результати проведеної експертизи. Також експертом усунуто було технічну помилку у висновку на стор. 14 дослідницької частини висновку експертизи (Т. 1 а. с. 220).

Щодо клопотання позивача про поновлення строку позовної давності (Т. 1 а. с. 129) суд, керуючись вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, ст. 73 ЦПК України, вважає поважним причину пропуску позивачем строку позовної давності виходячи з наступного.

Копія державного акта про право власності на земельну ділянку позивач отримав на адвокатський запит з Управління Держкомзему у Житомирській області 22 грудня 2011 р. в порядку підготовки до розгляду цивільної справи № 2-976/2012. Копію технічної документації із землеустрою, яка містить відомості щодо обставин передачі у власність та в оренду земельних ділянок відповідачу в рамках даної справи було отримано Богунським районним судом м. Житомира з Управління Держкомзему м. Житомира в лютому 2012 р. 08.06.2012 р. позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом в порядку адміністративного судочинства про визнання не чинним рішення Житомирської міської ради, скасування державного акта на право власності на земельну ділянку у справі № 2-а-664/12, провадження по якій було закрито згідно ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.09.2015 р. в зв'язку з тим, що оспорювання правомірності виділення земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції. (Т. 1 а. с. 80-82). 27 листопада 2015 р. позивач ОСОБА_8 звернулася до Богунського районного суду м. Житомира з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Житомирської міської ради про передачу в оренду у власність земельних ділянок, визнання недійсним державного акта на землю в порядку цивільного судочинства. Під час розгляду справи в порядку адміністративного судочинства позивач не мав права звернутися з аналогічними вимогами до суду в порядку іншого виду судочинства.

З урахуванням вказаного, керуючись ст. ст. 116, 118, 120, 121, 122-134 Земельного кодексу України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в. 1.16 та 1.17 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999р. № 43, ст. ст. 1, 50, 56 Закону України «Про землеустрій», ст. ст. 356, 358, 364 ЦК України, ст. ст. ст.ст.10, 11, 57, 59, 60, 84, 88, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_8 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4, за участю третіх осіб на боці відповідача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_9, Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області про визнання незаконним та скасування пункту рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу у власність і в оренду ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_1, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, задовільнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 17.1. додатку 1-А рішення 27 ceciї 5 скликання Житомирської міської ради від 06.11.2008 р. № 777 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів iз землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» в частині затвердження технічної документації та передачі безоплатно у власність та оренду ОСОБА_4 земельних ділянок площею 0,0759 га i 0,0070 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, які знаходяться по АДРЕСА_2.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку cepiї НОМЕР_2 від 28 листопада 2008 р., площею 0,0759 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться по АДРЕСА_1, зареєстрований за № 55.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка