03.11.2017 Єдиний унікальний номер 205/4781/17
Єдиний унікальний номер № 205/4781/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину, ?

встановив:

Позивач ОСОБА_1 26 липня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно виконавчого листа № 2-2789/2006, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 29 березня 2006 року з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 березня 2006 року до повноліття дитини.

Фактично ОСОБА_3 проживає з позивачем з листопада 2015 року.

У 2017 року при влаштуванні на роботу із офіційним оформленням позивач дізнався, що має заборгованість по аліментним зобов'язанням за час проживання сина сумісно з позивачем.

На підставі вищезазначеного просить припинити стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які утримуються на підставі рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 29.03.2006 року; виконавчий лист № 2-2789/2006 від 2006 року визнати таким, що не підлягає виконанню; повернути сплачені аліменти на користь ОСОБА_2 від дня припинення виплати допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3 до досягнення повноліття з 30.05.2016 до дня постановлення рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, просила винести рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 6)

Згідно рішення № 2-2789/2006 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 29 березня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01 березня 2006 року до повноліття дитини. (а.с. 16-17)

Відповідно до акту про постійне місце проживання від 13 липня 2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2015 року постійно проживає зі своїм батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 11)

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2015 року постійно проживає зі своїм батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, що знайшло своє підтвердження та не заперечувалося сторонами.

Також, під час розгляду справи був допитаний неповнолітній ОСОБА_3, який підтвердив факт постійного проживання з батьком за адресою: АДРЕСА_1, а також факт знаходження на повному утриманні позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів.

Відповідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оскільки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні з листопада 2015 року, то позовні вимоги в частині припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача та позовні вимоги про визнання виконавчого листа № 2-2789/2006 від 2006 року таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

Позовні вимоги в частині повернення сплачених аліментів на користь ОСОБА_2 від дня припинення виплати допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_3 до досягнення повноліття з 30.05.2016 до дня постановлення рішення суду не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, так як позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а також те, що позивач не ставить питання про відшкодування йому судових витрат, суд вважає за можливе не відшкодовувати їх за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 179-181 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 130, 213-215, 223, 367 ЦПК України, суд, ?

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: 258511751 на користь ОСОБА_2 на утримання непонолітнього сина ОСОБА_3, які утримуються на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2006 року.

Виконавчий лист № 2-2789/2006 від 2006 року визнати таким, що не підлягає виконанню.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко