Справа № 212/5962/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., за участі сторін: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

встановив:

В вересні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час вона не працює, отримуваних аліментів від відповідача їй недостатньо на утримання сина, щоб забезпечити йому духовний розвиток та повноцінне матеріальне забезпечення. Їй відомо, що відповідач працює неофіційно і отримує стабільну заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Додатково пояснила, що збільшення розміру аліментів їй необхідно, щоб накопичувалась заборгованість, що буде слугувати підставою кримінальної відповідальності.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначивши, що на даний час його матеріальний стан погіршився, він тимчасово не має місця роботи. З нього також стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та він має заборгованість за кредитом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання , яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що з 02 грудня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.7)

Під час перебування у шлюбі у подружжя народилась дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.6)

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 8).

Згідно з ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось з них.

Також, згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог і заперечень.

З наданих доказів вбачається, що з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу стягуються аліменти на утримання дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії трудової книжки та копії наказу №1 про припинення трудового договору від 11.05.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 звільнений за згодою сторін та на час розгляду справи не працевлаштований.

Відповідно до ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Доводи позивачки про матеріальне становища відповідача, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки спростовуються наданими відповідачем у судовому засіданні копією трудової книжки та наказу про звільнення.

Крім того судом встановлено, що з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу.

А тому, суд вважає, що розмір аліментів є достатніми для сплати аліментів у розмірі встановленому рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2012 року, оскільки жодних доказів щодо поліпшення матеріального стану платника аліментів не було надано, відповідач надав суду належні докази, які підтверджують його матеріальний стан. Стан здоров'я одержувача аліментів не погіршився.

Посилання позивачки про необхідність збільшення розміру аліментів у зв'язку з тим, що вона на теперішній час не працює та отримуваних аліментів від відповідача не вистачає для повноцінного матеріального забезпечення та духовного розвитку дитини, накопичення заборгованості не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для зміни розміру аліментів, який присуджено за рішенням суду, позивач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених позивачці щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, на даний час позивач не працює, але не є обмежено працездатною особою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 192 СК України суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: О. Н. Борис