АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/6425/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/4339/14-ц ОСОБА_1
Категорія: спадкові Доповідач Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.

суддів: Бровченка І.О.,

ОСОБА_2

за участю секретаря - Брулевича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_6, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору дарування 2/4 частин будинку з надвірними спорудами по вул. Пушкарівській, 27 в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 від 18.04.2007 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 недійсним.

В обґрунтування зазначала, що їй на праві власності належить 2/4 частини домоволодіння по вул. Пушкарівській, 27 в м. Харкові. Інші 2/4 частини належали її матері ОСОБА_7, померлій 18.12.2011 року, спадкоємцями якої є вона, а також відповідачі чоловік ОСОБА_5 та син ОСОБА_3

На фоні погіршення взаємовідносин з її батьком ОСОБА_5, 18.04.2007 року згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі № 1878, ОСОБА_7 подарувала належну їй 2/4 частини будинку № 27 з надвірними спорудами по вул. Пушкарівській в м. Харкові ОСОБА_3

Так, як фактично розбудував та покращив домоволодіння саме її батько, то дізнавшись про цей договір дарування від 18.04.2007 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання за ним права власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами за вказаною вище адресою, а також визнання недійсним договору дарування 2/4 частин будинку з надвірними спорудами за даною адресою, з тих підстав, що ОСОБА_7 здійснила договір дарування майна, яке було реконструйовано та переобладнано під час шлюбу, суттєво збільшилось у вартості і є спільною власністю подружжя, тобто нею було відчужено і частину яка належить ОСОБА_5

В ході судового засідання 15.04.2015 року зясувалось, що оскаржуваний договір дарування від 18.04.2007 року, окрім зазначених вище порушень, укладений ще й без згоди органу опіки і піклування, що суперечить вимогам діючого законодавства та порушило право неповнолітнього сина позивача ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований у будинку на момент вчинення правочину.

Одразу ж після вчинення правочину її брат та його дружина заявили, що батьки повинні негайно виселитись із будинку, що тепер вони, як нові власники, прийняли рішення заселити в будинок сторонніх осіб і в майбутньому продати його. Мати звернулась до ОВС та до суду з проханням припинити неправомірні дії ОСОБА_3 та визнати договір дарування недійсним. Її здоровя погіршилось і згодом вона померла. Будинок будувався батьком для спільного проживання одній сімї , він не розділений і проживання сторонніх людей позбавить можливості користуватись повноцінно добудованою кімнатою-студією, туалетом та ванною кімнатою, тобто погіршаться умови проживання тепер уже двох її дітей.

При укладенні оспорюванного договору дарування, не було отримано дозволу органу опіки та піклування, чим порушені права неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дозвіл органу опіки та піклування потрібен не лише в тому разі, якщо дитина є співвласником нерухомості, а й у тому випадку, якщо має місце лише реєстрація дитини в житловому будинку. Вважаючи, що укладенням вищевказаного договору дарування, порушені права неповнолітнього сина ОСОБА_8, позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано договір дарування 2/4 частин будинку з надвірними спорудами по вул. Пушкарівській, 27 в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 від 18.04.2007 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що суд невірно оцінив надані суду докази та пояснення, упереджено віднісся до волевиявлення матері відносно свого сина, опираючись на безпідставні порушення прав малолітніх дітей.

Також вказує, що для визнання договору недійсним, щодо майна дитини, укладеного без дозволу органу опіки та піклування, суд має встановити порушення прав дитини, а не тільки факт укладання такого договору. Сам факт відсутності дозволу від органу опіки та піклування не веде до автоматичної недійсності договору дарування. В такому випадку, суд повинен встановити, що права дитини порушені, і чи має вона зокрема, окрім спірного будинку інше місце проживання, чи призвів такий договір до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права дитини на користування житлом, що не було зроблено судом першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача ОСОБА_3 щодо укладення договору дарування без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування є такими, призвели до порушення гарантованих дитині прав на користування вищезазначеним житловим будинком.

Однак судова колегія не може погодитись з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2007 року за р. № 1878 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 був посвідчений договір дарування 2/4 частки будинку №27 по вул. Пушкарівській в м. Харкові, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

18.12.2011 року сторона у договорі дарування від 18.04.2007 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №334609 (а.с.10).

З свідоцтва про народження І-ВЛ №239554 вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_9 та ОСОБА_4

З копії будинкової книги за адресою м. Харків вул. Пушкарівська, 27, вбачається, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку у зазначеному будинку з дня народження (а.с. 76-78).

Частиною першою статті 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (ч. 1 ст. 722 ЦК України).

Як було зазначено вище, ОСОБА_7 володіла 2/4 частиною спірного будинку на підставі договору дарування і свідоцтва про право на спадщину. Отже, при укладанні спірного договору дарування, вона не потребувала на це згоди чоловіка, оскільки ця частина будинку була її особистою приватною власністю (ч. 2 ст. 57 СК України).

З листа приватного нотаріуса ОСОБА_6 вбачається, що для укладення договору дарувальником та обдаровуваним були надані всі необхідні, належним чином оформлені документи (а.с. 43).

Для перевірки прав користування малолітніх та неповнолітніх осіб цим нерухомим майном сторонами була надана будинкова книга, з якої вбачається, що на момент укладення договору дарування від 18.04.2007 року, у спірному житловому будинку малолітні та неповнолітні особи зареєстрованими не значаться (а.с. 49-55).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Постановою ВСУ у справі №6-930цс16 від 09.11.2016 року вказано, що передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору.

Судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного рішення, не було встановлено чи дійсно порушені права дітей і чи призвів оспорюваний договір до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права дитини на користування житлом.

Як було зазначено вище, сам факт відсутності дозволу від органу опіки та піклування не може бути підставою того, щоб визнати оскаржуваний договір дарування від 18.04.2007 року недійсним.

До того ж, оскаржуваний правочин вчинений не батьками неповнолітньої дитини. Доводи позовної заяви про те, що за життя батьки сторін зверталися до суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки судових рішень щодо цих вимог не ухвалено.

За правилами п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 рокускасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - І.О. Бровченко

ОСОБА_2