Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 428/2633/16-ц
Провадження № 22ц/782/686/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

за участю секретаря Єгорової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 липня 2017року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та судових витрат

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на прохання ОСОБА_4, 28.04.2015 року вона, у присутності ОСОБА_5, передала у борг ОСОБА_4 6300 доларів США, про що ОСОБА_4 було складено розписку, в якій ОСОБА_4 вказав, що зобов'язується повернути позику у строк до 25.05.2020р. по 100 доларів США до 25 числа кожного місяця. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. Спадкоемцем після смерті ОСОБА_4 є його дружина- ОСОБА_2, яка прийняла спадщину. На теперішній час сума боргу складає 6300 доларів США, що, з урахуванням курсу НБУ на час звернення до суду- 27грн. за 1 долар, дорівнюється 170100 грн. 10.12.2015 року позивач надіслала відповідачу ОСОБА_2 рекомендованого листа з вимогою про повернення боргу ОСОБА_4 з тих підстав, що до відповідача, як спадкоємця, перейшли усі майнові права та обов'язки спадкодавця. У добровільному порядку повернути борг ОСОБА_2 відмовилась. Позивач просила стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_3 борг за договором позики від 28.04.2015 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в сумі, еквівалентній 6300 доларів США - 170100 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

У подальшому позивач ОСОБА_7, посилаючись на те, що ОСОБА_5, як товариш покійного ОСОБА_4, сплатив їй частину боргу, уточнювала свої позовні вимоги та зменшувала суму, що підлягає стягненню та остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму, еквівалентну 4000 доларів США- 103290,40 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 28.04.2015 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у розмірі 103290 грн.(еквівалент 4000 доларів США за курсом НБУ на 25.07.2017 року) та судових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 28.04.2015р., укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, померлим 27.08.2015р., у розмірі 103290 грн. (еквівалент 4000 доларів США по курсу НБУ на 25.07.2017р.) та суму сплаченого судового збору по справі в розмірі 552 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, апелянт просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором, а також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь ОСОБА_2 в сумі 607,21 грн.

Відповідач-апелянт ОСОБА_2, яку було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, заяв щодо відкладення розгляду справи від останньою на адресу суду не надійшло.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі ОСОБА_2, за участю представника ОСОБА_2, а також позивача та її представника.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_8, а також позивача та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до розписки від 28.04.2015р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надав дану розписку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, про те, що він отримав у позику грошові кошти у розмірі 6300 доларів США, які зобов'язується повернути до 25.05.2020р. та зобов'язується повертати не менше 100 доларів США на місяць до 25 числа кожного місяця.

Також судом першої інстанції встановлено, що з пояснень позивача ОСОБА_3 вбачається, що грошові кошти були нею передані ОСОБА_4 22.02.2014р., 04.05.2014р. та 21.05.2014р. у загальному розмірі 7000 доларів США та з 16.11.2014 року ОСОБА_4 здійснював щомісячно погашення суми боргу за позикою.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер.

16.09.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття всієї спадщини по закону після смерті 27.08.2015р. свого чоловіка ОСОБА_4, заява якої зареєстрована за № 1173 від 16.09.2015 року.

Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.02.2017р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, реєстр №2-184, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3

Позивач ОСОБА_3 зверталась до ОСОБА_2 з вимогою щодо повернення суми позики, однак до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_2 не погашено суму боргу в розмірі 4000 доларів США, що по курсу НБУ на 25.07.2017р. складає 103290 грн.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

На підстави вищевикладеного, враховуючи положення ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України щодо договору позики та засвідчення отримання боржником від кредитора певної грошової суми розпискою, що за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також положення ст.1218 ЦК України про те, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та ст.ст. 1282, 1281 ЦК України про те, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_3 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики у розмірі 103290 грн. (еквівалент 4000 доларів США по курсу НБУ на 25.07.2017р.), а також, відповідно до ст.88 ЦПК України, судових витрат в сумі 552 грн., сплата яких документально підтверджена квитанцією в матеріалах справи.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.57 ЦПК України засобами доказування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2, позивачем ОСОБА_3 надано оригінал розписки від 28.04.2015р., з якої вбачається, що ОСОБА_4 отримав у позику грошові кошти у розмірі 6300 доларів США, які зобов'язався повернути до 25.05.2020 року та зобов'язався повертати не менше 100 доларів США на місяць до 25 числа кожного місяця, а.с.34.

Також позивачем ОСОБА_3 доведено, що у встановлений шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦК України, а саме 10.12.2015 року, вона зверталась до ОСОБА_2, як спадкоємця після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, з вимогою повернення боргу спадкодавця, а.с.7.

За доводами апеляційної скарги: відповідач ОСОБА_2 не є і ніколи не була боржником ОСОБА_3 по причині того, що не отримувала від останньої грошових коштів у борг; отримання грошових коштів у борг чоловіком відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 від ОСОБА_3 при відповідачі не проводилось, сам факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 не відомий; належні підтверджуючи докази отримання коштів відсутні, надана в якості доказу розписка викликає сумнів, оскільки апелянт вважає, що розписку ОСОБА_4 не писав; повернення грошових коштів за розпискою ОСОБА_5 свідчить про те, що саме він отримав ці гроші; суд не прийняв до уваги те, що ОСОБА_4 помер.

Аналізуючи як доводи позивача, так і доводи апелянта, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Зазначене свідчить про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Колегія суддів вважає, що позивачем ОСОБА_3 доведено факт укладання між нею та ОСОБА_4 28.04.2015р. договору позики.

Зазначений факт відповідачем ОСОБА_2 не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів на спростування написання ОСОБА_4 розписки від 28.04.2015 року. Клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи ОСОБА_2 не заявлялось ні в запереченнях на позовні вимоги, наданих суду, ні у судовому засіданні, при сприянні судом всебічному і повному з'ясуванню обставин справи з роз'ясненням особам, які брали участь у справі, їх прав та обов'язків, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України.

Також ОСОБА_2 не надано, судом не отримано доказів тому, що борг повернуто.

Доводи апелянта про те, що вона не є і ніколи не була боржником ОСОБА_3 по причині того, що не отримувала від останньої грошових коштів у борг не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що у даному випадку вирішується питання здійснення права пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Як вірно зазначено судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Як вбачається зі спадкової справи № 651/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.02.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-184, спадкоємицею майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2, а.с.194.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою до Спадкового реєстру внесено запис, параметрами якого є реєстрація видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкодавець: ОСОБА_4, спадкоємець: ОСОБА_2, спадкове майно: нерухоме, категорія майна: квартира трикімнатна, АДРЕСА_4 а.с.199.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що повернення боргу ОСОБА_5 свідчить про те, що саме він має борг перед ОСОБА_3 за розпискою.

Як було зазначено вище, колегія суддів вважає доведеним позивачем факту того, що саме ОСОБА_4 є боржником перед позивачем за розпискою від 28.04.2015 року.

З пояснень позивача ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_5 повертав кошти після смерті ОСОБА_4, як товариш останнього.

Розрахунок заборгованості, на який посилається апелянт, не є доказом того, що грошові кошти за розпискою від 28.04.2015 року, написаною власноруч ОСОБА_9, були отримані у борг ОСОБА_5, а свідчить тільки про фіксацію розрахунків позивачем боргу, щодо надання грошових коштів як ОСОБА_9 так і ОСОБА_5, а.с.92.

Крім того, відповідно до записів щодо отримання грошових коштів від ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 позивачем уточнювались позовні вимоги щодо зменшення розміру боргу ОСОБА_9

Також не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвали нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 підтвердження позивачем того, що розписка ОСОБА_4 була надана після неодноразового отримання останнім грошових коштів від ОСОБА_3 на загальну суму боргу, яка станом на 28.04.2015 року складала суму 6300 доларів США, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів іншої правової природи цієї розписки.

ОСОБА_9 у розписці було зазначено саме про отримання грошових коштів у борг та прийняття на себе зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів із зазначенням строку та сум повернення, а також дати остаточного розрахунку.

Щодо обсягу відповідальності ОСОБА_2, як спадкоємця, перед ОСОБА_3, як кредитором.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкова квартира за адресою: АДРЕСА_2, станом на 07.12.1993 року, розпорядження №45, відповідно до свідоцтва про право вланості на житло від 09.12.1993 року, належала на праві спільної власності ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а.с.183.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013 року спадкоємцем майна ОСОБА_11 є її син ОСОБА_4, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 2/3 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_11: 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності від 09.12.1993 року, згідно розпорядження №45 від 07.12.1993 року; 1/3 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.06.2007 року. Згідно технічної документації квартира АДРЕСА_5: трикімнатна. Вартість спадкового майна складає 78 790,00грн., а.с.184.

З урахуванням вартості спадкового майна: 2/3 частки квартири - 78 790,00 грн., вартість 1/1 частки квартири складала - 118 185,00 грн.

З наданого представником відповідача Звіту про оцінку майна ТОВ «Оцінка. Нерухомість. Фінанси» ринкова (оціночна) вартість об'єкта трикімнатної квартири, загальною площею 59,30 кв.м., житловою площею- 43,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 складає 49 228 грн. без ПДВ, що еквівалентна 1 857,87 доларів США,( за курсом 26,53 грн.), а.с. 223.

З довідки Агенції нерухомості від 24.10.2017 року приблизна ринкова вартість трикімнатної квартири, загальною площею 60 кв.м. розташованої на 2 поверсі чотирьохповерхового будинку по АДРЕСА_1 становить 9 000 доларів США, що є еквівалентом 242 100 грн. по курсу НБУ, а.с.211

Відповідно довідки Агентства Нерухомості ЕХАТА від 24.10.2017 року приблизна ринкова вартість виставлених на продаж квартир по АДРЕСА_1 складає 9500 доларів США ( 3 поверх 56 кв.м.), 18 400доларі США (2 поверх 57 кв.м.), 15 500 доларів США ( 2 поверх 60 кв.м.), 27 000 доларів США ( 4 поверх 56 кв.м.), а.с. 212.

Відповідно скриншотів запропонована вартість до продажу аналогічних трикімнатних квартир у м.Сєвєродонецьку, складає від 9 500 доларів США до 17 500 доларів США, а.с.222-232.

Аналізуючи ринкові ціни нерухомості, що пропонується для продажу у м.Сєвєродонецьку, колегія суддів вважає, що ринкова вартість спадкової квартири, визначеної у звіті про оцінку майна ТОВ «Оцінка. Нерухомість. Фінанси» в сумі 1857,87 доларів США, що еквівалентно 49 289 грн. суттєво відрізняється від вищезазначених фактичних даних щодо ринкової ціни, що склалася на ринку нерухомості у м.Сєвєродонецьку.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» до Першої нотаріальної контори була направлена заява-претензія з вимогами до спадкоємців від 29.02.2016 року щодо наявності за спадкодавцем ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором від 14.07.2014 року № 500952041 на суму 26 349,65 грн., яка була приєднана до матеріалів спадкової справи, та, відповідно до квитанції № 149602 від 02.03.2017 року, сплачена відповідачем ОСОБА_2 в сумі 25 504,34 грн., як зазначив представник відповідача, у повному розмірі після проведеного з банком перерахунку заборгованості.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає за необхідне також врахувати суму витрат ОСОБА_2 в сумі 25 504,34 грн. сплачених останньою як спадкоємцем боржника- спадкодавця ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк».

На підставі вищевикладеного, враховуючи вартість спадкової квартири, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013 року в сумі 118185,00 грн., що станом на 14.11.2013 року еквівалентна (799,30 грн.- 100доларов США) 14 786,06 доларів США, наявність заборгованості ОСОБА_4 на день смерті: ОСОБА_3 - в сумі 103290 грн. та ПАТ «Альфа-Банк»- в сумі 25 504,34 грн., а всього - 128 794,34 грн., ринкову вартість на ринку нерухомості м.Сєвєродонецька аналогічних спадковій квартирі квартир з найменшою вартістю 9 000 доларів США, що еквівалентно на час смерті ОСОБА_4- 198 810,00 грн. (1 долар США- 22,09 грн.), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення із спадкоємця ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 103290 грн., розмір якого не перевищує вартість спадкового майна (в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_2 в спадщину після смерті ОСОБА_4), з урахуванням сплачених коштів ОСОБА_2 у задоволення заяви-претензії ПАТ «Альфа-Банк».

Обсяг відповідальності, визначений судом першої інстанції у межах спадкового майна апелянтом ОСОБА_2 не оскаржувався.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, є недоведеними, ґрунтується на суб'єктивній оцінці обставин справи апелянтом і не можуть спростувати висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права за доводами апеляційної скарги.

Дійсно, на адресу суду першої інстанції надходило клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи з 25.07.2017 року до 26.08.2017 року, а.с.96.

Відповідно до журналу судового засідання від 25.07.2017 року, що повністю відповідає запису фіксування судового засідання технічними записами, судом першої інстанції було розглянуто зазначене клопотання та, в установленому порядку, з урахуванням думки позивача, а також її представника ОСОБА_13, враховуючи, що ОСОБА_2 була присутня у судових засіданнях, в яких давала пояснення по суті позовних вимог, приймала участь у дослідженні письмових доказів, судом першої інстанції була постановлена ухвала про продовження розгляду справи за відсутності відповідача та після постановлення ухвали - проведення судових дебатів без участі ОСОБА_2

Враховуючи, що ОСОБА_2 приймала участь у судових засіданнях та давала пояснення судові у заперечення позовних вимог, брала участь у дослідженні доказів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було дотримано баланс у праві надання пояснень, а також надання доказів кожною із сторін. Проведення судових дебатів судом першої інстанції без участі відповідача не призвело до такого порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, що, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування або зміни рішення.

Рішення суду, переглянуте судовою колегією в межах доводів апеляційної скарги, відповідає вимогам закону, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1. ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 липня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та судових витрат залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: