Справа № 175/3279/16-ц
Провадження № 2/175/1312/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 20.12.2015 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та визнати за позивачкою право власності на частку спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, оскільки майно, на яке позивачка просить визнати право власності, не належить на праві власності відповідачам, тому її вимоги є необґрунтованими та безпідставними, тому просила суд залишити їх без задоволення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 20.12.2015 року помер батько позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть видане виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області серія І-КИ №662593 від 21 грудня 2015 року), який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2015 року ОСОБА_6 заповів все своє майно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що склав відповідний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №2149.

Разом з тим у судовому засіданні встановлено, що згідно вимог статті 1261 ЦК України на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_6 мав п'ятьох спадкоємців за законом, а саме трьох доньок: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, матір - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 та дружину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Таким чином, на дату відкриття спадщини, тобто 20.12.2015 року, спадкоємцями померлого які мають право на обов'язкову долю у спадщині є неповнолітня донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (на момент смерті з батьком не мешкала та не спілкувалася) та непрацездатна мати - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, (мешкала з сином під час смерті), яка у свою чергу померла 23 квітня 2016 року у лікарні м. Маріуполя (свідоцтво про смерть ОСОБА_10 І-НО №948755 від 25 квітня 2016 року), та яка за життя належним чином подала заяву про прийняття спадщини 02 березня 2016 року нотаріусу ОСОБА_11 у Дніпропетровську районну державну нотаріальну контору. Таким чином, згідно зі спадковою трансмісією (ст. 1276 ЦК України) право на обов'язкову частину ОСОБА_9 переходить до спадкоємиці за заповітом ОСОБА_6 - його доньки ОСОБА_1, 19789 року народження.

Крім того судом встановлено, що ОСОБА_6 з 06 січня 1998 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про укладення шлюбу І-НО №407303 від 06.01.1998 року, актовий запис за №03, зроблений Жовтневим відділ реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя Донецької області), з якою знаходився в процесі розлучення (судова справа була закрита у звязку зі смертю спадкодавця) і на час смерті проживали за різними адресами.

Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи на момент смерті ОСОБА_6 у власності подружжя знаходилося наступне майно:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за

адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця

Вишнева, будинок 23 загальною площею 346,00 кв.м., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу серії ВВВ №536773 від 21.02.2004 року та відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, де титульним власником 1/1 частки будинку вказано ОСОБА_4, проте цей житловий будинок було придбано подружжям у період перебування у зареєстрованому шлюбі, договір купівлі-продажу ВВВ №536773 від 21.02.2004 року, право власності зареєстровано 27.02.2004 року та являється спільною сумісною власністю подружжя;

- квартира за адресою: Харківська область, м. Харків, вулиця Тимурівців,

будинок №17, квартира №168, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, де титульним власником 1/1 трикімнатної квартири визнано ОСОБА_4, проте квартиру було придбано подружжям у період перебування у зареєстрованому шлюбі, договір купівлі-продажу, р№2248, 10.08.2011 року, Приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12, право власності зареєстровано 18.08.2011 року та являється спільною сумісною власністю подружжя;

- причіп легковий «КРД 050101», номер шасі VІV-Y7S050101А101А0020434, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого був ОСОБА_6

Так, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, вимоги позивачки в частині визнання права власності на частку вищевказаного майна є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так частиною 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей Індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. З ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Виходячи з положень ст. 61 ч. 1 СК України та ст. 368 ч. З Цивільного кодексу України вказане майно є об'єктом спільної з відповідачем власності.

Згідно ст. 70 СК України і по суті ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК, частина друга статті 372 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За роз'ясненнями пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захис7 права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка участника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

При спадкуванні частки в майні, розмір якої не визначено, це може бути зроблено також після відкриття спадщини та спадкоємець не позбавлений законом такого права, і його право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яке відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності зі статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємець за заповітом, має подати до нотаріальної контори оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (рухоме та/або нерухоме), документи про державну реєстрацію такого майна та технічні паспорти на рухоме та нерухоме майно.

Проте як встановлено у судовому засіданні позивачка не зверталася до нотаріуса з відповідними документами, у звязку з відсутністю у неї оригіналів таких документів, у звязку з чим вона позбавлена можливості реалізувати свою законне право на спадкове майно.

Що стосується вимог позивачки в частині визнання за нею право власності на частку майна у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 та у вигляді будинку №10 по вулиці Франка в с. Попівка, Карлівського району, Полтавської області, суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачкою не надано будь-яких належним чином оформлених правовстановлюючих документів на вказане майно.

Крім того, у судовому засіданні позивачка та її представник зазначили про відсутність у них правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру та будинок, вказавши про те, що такі документи наявні у відповідачів. Проте, представник відповідачів пояснила суду, що її довірителів відсутні будь-які правовстановлюючі документи на квартиру у м. Чернігові та будинок у с. Попівка, Карлівського району, Полтавської області, і їм взагалі невідомі власники даного майна.

Таким чином, вищевказані обставини позбавляють суд можливості визначити особу, якій належить на праві власності спірне майно та у якій конкретно частці.

Зокрема, статтею 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, приймаючи до уваги вказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено та належними доказами не обґрунтовані підстави щодо можливості задоволення її позовних вимог в частині розподілу майна у вигляді квартири АДРЕСА_2 та будинку №10 по вулиці Франка в с. Попівка, Карлівського району, Плтавської області, а тому предявлені вимоги в даній частині підлягають залишенню без задоволення.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт неможливості оформлення позивачем спадкових прав на частку спадкового майна у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суму судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, слід стягнути з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 215, 214 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1225, 1233-1236, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_13 Едуардівни до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання частки в праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року, в праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок №23 по вулиці Вишневій в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської область, яка є спадковим майном становить 1/2 частини.

Визначити, що частка ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року, в праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_3, яка є спадковим майном, становить 1/2 частини.

Визначити за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), 9/20 частки житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Вишнева, будинок №23 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), право власності на 9/20 частки житлового будинку, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Вишнева, будинок №23 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року.

Визначити за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), 9/20 частки квартира за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2), право власності на 9/20 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлого 20 грудня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) право власності на 9/20 частки причепу «КРД 050101», номер шасі VІV-Y7S050101А101А0020434, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3169,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров