Справа № 459/2338/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3681/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, у якому просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу подання позову і до повноліття дитини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 19.07.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від вказаного шлюбу у сторін є дочка: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.07.2016 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_2. Зазначає, з вересня 2015 року відповідач участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться станом здоров'я дитини та її розвитком. У добровільному порядку відповідачка коштів на утримання дитини не дає, утримання та забезпечення дочки повністю здійснює позивач.

Заочним Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, з участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено.

Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2016 року до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1 102 (одна тисяча сто дві) грн., 40 коп. судового збору.

Вказане рішення, в частині позбавлення батьківських прав, оскаржила відповідач ОСОБА_4

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що вважає його незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків обставинам справи, що відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для його скасування, з наступних підстав. Під час розгляду справи судом першої інстанції було досліджено пояснення позивача, допитано свідків та досліджено висновок органу опіки та піклування. Проте, суд порушив основний принцип цивільно- процесуального кодексу України, - змагальність, оскільки позбавив відповідача можливості надати свої заперечення та докази. Крім того, частиною 4 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Як вбачається із оскаржуваного рішення Червоноградського міського суду Львівської області представник органу опіки та піклування Червоноградської міської ради у судове засідання не з'явилася. Враховуючи неявку представника органу опіки та піклування та норми ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд не мав права здійснювати 05.12.2016 року розгляд даної цивільної справи та виносити по ній рішення. Таким чином суд першої інстанції, допустив неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. Крім того, зазначає, що Червоноградський міський суд Львівської області не з'ясував її позиції та обґрунтованих заперечень проти позову, оскільки не здійснив необхідних дій для залучення відповідача у справі. У неї існують труднощі з житлом, через що остання змушена орендувати житло, а тому не має змоги проживати разом з дитиною, оскільки на орендованих квартирах не завжди можна забезпечити належні умови проживання дитині, а тому донька проживає з батьком. Крім цього, незважаючи на відсутність офіційного місця працевлаштування, вона сплатила на користь Позивача присуджені судом аліменти (докази про сплату аліментів знаходяться в матеріалах розгляду заяви про перегляд заочного рішення). Вона постійно цікавиться здоров'ям дитини, її розвитком та потребами. Неодноразово здійснювала спроби для зустрічі, однак Позивач відмовляв їй в зустрічах з дитиною, мотивуючи свою відмову турботою про психологічний стан дитини. Оскільки дитина на даний момент проживає з батьком вона не заперечує проти покладеного на неї судом обов'язку сплачувати аліменти, однак заперечує проти застосування до неї крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Просить рішення суду в частині позбавлення батьківських прав скасувати та відмовити у задоволенні позову у цій частині.

В судове засідання апелянт та її представник не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та позбавляючи ОСОБА_4 батьківських прав і стягуючи аліменти, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не цікавиться станом здоров'я дитини, її розвитком та потребами, не спілкується з нею, коштів на її утримання не надає, тобто ухиляється від обов'язку по її вихованню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду із наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, поважати дитину, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а передача дитини іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" та ст.59 Закону України "Про освіту" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У відповідності до ч.1 п.2 ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з роз'ясненнями п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Відповідно до п.1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо ж дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що з 19.07.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від подружнього життя в сторін народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження. (а.с.4)

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.8)

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.07.2016 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_2. (а.с.6-7)

Листом дошкільного навчального закладу №1 від 17.08.2016 року №03-06/41 стверджується, що неповнолітня ОСОБА_5 відвідує дошкільний заклад №1 «Сонечко» з 06.10.2014 року, у вихованні дитини бере участь лише батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4 у заклад не навідується і не бере участі у виховному процесі ДНЗ.

Довідкою та характеристикою з місця праці позивача ВП «Шахти «Червоноградська» стверджується, що ОСОБА_2 працює прохідником дільниці прохідницьких робіт, за час роботи показав себе, як добросовісний працівник, порушень трудової та виробничої дисципліни не допускав, користується авторитетом у колективі.

Як вбачається із відповіді на запит адвоката ОСОБА_6 від 06.11.2017р., неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує дошкільний навчальний заклад №1 «Сонечко» з 06.10.2014р. За період перебування дитини ОСОБА_5 у дошкільному навчальному закладі з 01.09.2015р. і по даний час участь у вихованні бере батько дитини ОСОБА_2 З жовтня 2015р. і по теперішній час ОСОБА_4 не відвідувала ОСОБА_5 в дошкільному навчальному закладі я/с №1 комбінованого типу.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах станом на 06.11.2017р., заборгованість ОСОБА_4 становить 11611,57 грн. Погашення заборгованості по аліментах було лише 1 раз в сумі 5000 грн., в день перегляду заочного рішення суду.

Задовольняючи позов в частині позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції посилався на витяг з рішення № 239 від 30.11.2016 року виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є доцільним.

Як вбачається із вищевказаного рішення та Висновку комісії з питань захисту прав дитини №120 від 02.11.2016р., мати ОСОБА_4 жодного разу не прибула на засідання комісії, хоча була належно повідомлена про час і місце розгляду питання, не направила письмового пояснення про причину своєї відсутності.

Подавши апеляційну скаргу, ОСОБА_4, також, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання суду апеляційної інстанції не прибула, жодних пояснень не надала.

Вищевказаними доказами підтверджується ставлення матері до її доньки, до виконання нею материнського обов'язку по вихованню дитини, те, що остання вихованням доньки не займається, не цікавиться її навчанням, станом її здоров'я, не піклується про її фізичний чи духовний стан.

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що дочка ОСОБА_5 проживає з батьком ОСОБА_2 Мама дитини з ними не проживає, дитиною не цікавиться, не навідує, більше року до дитини не приходить. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, у побуті допомагає позивачеві його матір - ОСОБА_8

Будь-яких об'єктивних, незалежних особисто від відповідачки причин такого ставлення до доньки, до її виховання, причин, які б виправдовували таку поведінку відповідачки, таке ставлення до доньки, до її виховання, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції, не встановлено.

Відповідачка, всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України не надала ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, доказів чинення позивачем перешкод у спілкуванні з донькою, участі у її вихованні та створенні належних умов для її фізичного чи духовного розвитку.

На думку колегії суддів, відповідачка самоусунулась від виконання покладеного на неї батьківського обов'язку у вихованні доньки, вона свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, колегія суддів, з врахуванням в першу чергу інтересів дитини, враховуючи встановлені як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції обставини справи, приходить до висновку про підставність позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні останньої слід відмовити, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016р. слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 05 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета