УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 3 червня 1994 року між нею та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, від якого мають спільну повнолітню дитину.

Зазначала, що подальше збереження цього шлюбу є неможливим, оскільки сторони разом не проживають і спільного господарства не ведуть.

Ураховуючи наведене, просила шлюб розірвати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований 3 червня 1994 року Відділом державної реєстрації актів цивільного станку Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 647.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 112 СК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що збереження шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є неможливим і суперечить інтересам позивачки.

Колегія погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик