Справа № 159/3276/17
Провадження № 2/159/1104/17
10 листопада 2017 року м. Ковель
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
з участю секретаря Гусар Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої адміністративним правопорушенням, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої адміністративним правопорушенням.
Постановою Апеляційного суду Волинської області від 13.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП у звязку із закінченнями строку накладення адміністративного стягнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, яким керував позивач отримав механічні пошкодження, та, згідно висновку експертного дослідження №592 від 25.04.2016 року, матеріальна шкода, завдана пошкодженням автомобіля «Fіаt Dоblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, становить 169789.00 грн.
Крім цього, позивач вказує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень йому довелось проходити лікування та понесені витрати на медичне обстеження і лікування становлять 3148,55 грн.
В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2В в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в силу вимог ст. 74 ЦПК України. Суд про причини неявки не повідомив.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Суд про причини неявки не повідомила.
Зважаючи на дані обставини, суд, за згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу заподіяні збитки, встановлена постановою Апеляційного суду Волинської області від 13.02.2017 року, винесеною у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Розмір збитків, завданих пошкодженням автомобіля марки «Fіаt Dоblo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, підтверджений калькуляцією № 592 від 20.04.2017 року, проведеної експертом ОСОБА_4 та становить 169789,00 грн.
Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін (п. 13 постанови № 4 від 01.03.2013 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").
Таким чином, позивач, керуючи на момент ДТП вказаним вище автомобілем на законних підставах, має право на звернення до суду з даним позовом та на відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП.
Крім цього, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивачу довелось проходити медичний курс лікування, внаслідок чого ним було понесено витрати в сумі 3148,55 грн., що підтверджується відповідними касовими чеками та квитанціями, а тому ця сума підлягає стяганню з відповідача.
В той же час, сума матеріальних збитків, які позивач просить стягнути з відповідача у звязку з витратами за проведення експертного дослідження та за видачу довідки в сумі 1893,00 грн., не може покладатись на відповідача, оскільки, як встановлено з квитанції № 82585815 від 08.06.2017 року та виписки з архіву про проведення операції (номер документу 1), платником даних платіжних документів значиться ОСОБА_3, а не позивач.
Таким чином вказану майнову шкоду позивач особисто не поніс, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Суд вважає переконливими твердження позивача про те, що внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода.
Моральна шкода, яка заподіяна позивачу, полягає у фізичному болю та в душевних стражданнях, які він був змушений терпіти через нанесення травм, зміну усталеного ритму свого життя, через страх за своє здоров'я та перебування в постійному нервовому напруженні через дії відповідача, тощо.
Суд вважає ці страждання відносно інтенсивними та такими, що не можуть бути компенсовані, а тому вони вимагають належного відшкодування. Протиправні дії відповідача безумовно і беззаперечно прямо зумовили для позивача вказану моральну шкоду, що не може бути спростовано.
Крім цього, суд, в силу вимог ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1879,38 грн.
Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 223, 224, 233 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 386, 395, 396, 1166, 1167 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої адміністративним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1879 (одна тисяча вісімсот сімдесят девять) гривень 38 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий ОСОБА_5