Ухвала

іменем україни

05 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Тальнівського районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила поновити її на посаді головного бухгалтера Тальнівського районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що наказом від 03 березня 2004 року № 1 вона була призначена головним бухгалтером у Тальнівському районному центрі фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації.

Наказом від 14 січня 2016 року № 1 її повідомлено про звільнення з посади з 15 березня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників, а наказом від 15 березня 2016 року № 2 - звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпІІ України.

Зазначала, що в день звільнення їй не було видано трудову книжку та не проведено остаточного розрахунку відповідно до ст. 47, 116 КЗпП України.

Крім того, на порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України їй не було запропоновано іншу роботу та звільнення проведено з порушенням ст. 43 КЗпП України без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Посилаючись на наведені вище обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 03 березня 2004 року ОСОБА_3 працювала на посаді головного бухгалтера у Тальнівському районному центрі фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації.

Відповідно до Положення про Тальнівський районний центр фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» - центр є спеціалізованою бюджетною організацією, як утворюється районною державною адміністрацією і підпорядковується відділу з питань фізичної культури і спорту районної державної адміністрації (п. 1.1), є юридичної особою (п. 1.4), основними джерелами фінансування центру є кошти районного бюджету для утримання апарату та проведення фізкультурно-спортивних заходів у межах затверджених кошторисів доходів і видатків (п. 3.1), центр очолює директор (п. 4.2), який в установленому порядку, за погодженням з відділом з питань фізичної культури і спорту призначає і звільняє з посад працівників центру, затверджує структуру та штатний розпис центру у межах визначеної граничної чисельності працівників та фонду оплати праці, розпоряджається коштами Центру в межах затвердженого кошторису (п. 4.3.2).

Згідно з додатком 3.1 до рішення Тальнівської районної ради Черкаської області «Про районний бюджет на 2015 рік» визначено видатки Тальнівського районного бюджету за головними розпорядниками коштів, зокрема видатки на утримання центру «Спорт для всіх» та проведення заходів з фізичної культури, що становило 30 200 грн, із яких на оплату праці виділялося 18 100 грн.

Відповідно до додатку № 3 до рішення Тальнівської районної ради Черкаської області «Про районний бюджет на 2016 рік» на 2016 рік Тальнівському районному центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації було виділено 22 200 грн, із яких на оплату праці працівників -17 тис. грн.

Згідно зі штатним розписом на 2016 рік станом на 28 грудня 2015 року штат Тальнівського районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації складався із 2 штатних одиниць, а саме: директора та головного бухгалтера.

Відповідно до штатного розпису на 2016 рік станом на березень 2016 року штат у Тальнівському районному центрі фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації складався з 1 штатної одиниці, а саме: директора.

Наказом Тальнівського районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації від 14 січня 2016 року № 1 ОСОБА_3 була повідомлена про звільнення з 15 березня 2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників та ознайомлена з наказом 14 січня 2016 року.

Наказом від 15 березня 2016 року № 2 ОСОБА_3 звільнена з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно із роз'ясненнями, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із подальшими змінами), розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Порядок вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота.

Судами встановлено, що позивачка не була членом профспілкової організації, її неможливо було перевести на іншу роботу, так як штат Тальнівського районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх» Тальнівської районної державної адміністрації складався всього з двох одиниць - директора та головного бухгалтера.

16 березня 2016 року був затверджений новий штатний розпис районного центру фізичного здоров'я населення «Спорт для всіх», згідно з яким єдиною штатною одиницею центру є директор. Дана посада на момент звільнення не була вакантною, тому запропонувати іншу посаду ОСОБА_3 не було можливим.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України), встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників. Підприємством було дотримано процедуру та вимоги закону при звільненні ОСОБА_3 за п. 1 ст. 40 КЗпП України, позивачку попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться до затримки кінцевого розрахунку і несвоєчасної видачі трудової книжки.

Проте, вказані обставини не були предметом позову і судового розгляду, а тому не можуть бути перевірені судом касаційної інстанції.

Так, звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_3 просила поновити її на роботі та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу. Інших вимог позивачка не заявляла.

Проаналізувавши матеріали справи та виходячи з предмета заявленого позову, колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звільнення ОСОБА_3 із посади головного бухгалтера на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України було проведено відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик