Єдиний унікальний номер 243/4973/17 Номер провадження 22-ц/775/1248/2017
Єдиний унікальний номер 243/4973/17 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1 Номер провадження 22-ц/775/1248/2017 Доповідач Хейло Я.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хейло Я.В.

суддів: Мірути О.А.,Соломахи Л.І.

при секретарі Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Зазначав, що перебував з відповідачем у трудових відносинах з 17 вересня 1979 року по 31 березня 2003 року. В день звільнення повний розрахунок по заробітній платі з ним проведено не було. Згідно довідки відповідача №16-6448 від 21 серпня 2012 року заборгованість в по заробітній платі за період з квітня 2002 року по березень 2003 року складає 4495 грн. 43 коп.

Посилаючись на ст.33 Закону України «Про оплату праці», Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» просив стягнути з відповідача на його користь індексацію заробітної плати за період з 01 квітня 2003 року по 01 квітня 2017 року в сумі 19915 грн. 20 коп.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути на його користь з ВАТ «Содовий завод» індексацію заборгованості заробітної плати з 01 квітня 2003 року по 01 червня 2017 року у розмірі 21169 грн. 50 коп. Зазначає,що рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства , суд ухвалюючи рішення не врахував рішення Конституційного Суду України №1-18/2013 від 15 жовтня 2013 року, Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», постанову Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», лист Верховного суду України від 03 квітня 1997 року №62-67 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

В засідання апеляційного суду сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах з ВАТ «Содовий завод», працював слюсарем з 17.09.1979 року по 31.03.2003 року. Під час роботи на ВАТ «Содовий завод», заробітна плата виплачувалась не своєчасно і при його звільненні з підприємства повністю виплачена не була. Заборгованість ОСОБА_2 по заробітній платі за період з квітня 2002 року по березень 2003 року складає 4495,43 грн. (а.с.7-8).

Постановою господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, яка на теперішній час не закінчена, ліквідатором підприємства являється ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітку, у звязку з порушенням терміну виплати заробітної плати, суд першої інстанції виходив з того, що індексація заробітної плати, що нарахована але не виплачена у спосіб визначений у позовній заяві, тобто шляхом помноження нарахованої але несплаченої заробітної плати на індекс інфляції законом не передбачено, а дані про розмір заборгованості по заробітній платі з помісячною розшифровкою позивачем не надані.

Правовідносини, що виникли між сторонами, щодо стягнення індексації заробітної плати врегульовані КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 07.02.2002 року, Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 5 ст.95 КЗпП України визначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII з наступними змінами (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частинами 1, 4 статті 2 цього закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення), індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно із ст. 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (у редакції Закону України від 07.02.2002 р. № 3027-III), 103 відсотка ( в редакції Закону України від 24.12.2015 р. N 911-VIII). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок).

Цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. (п.1).

Пунктом 1-1 вказаного Порядку визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п.2 Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі.

Пунктом 4 порядку визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з п.6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Отже,дійсно, відповідно до вимог закону, вихідними даними для обрахунку індексації грошових доходів населення, у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації 103 відсотка є кожний окремий місяць та під час перебування у трудових правовідносинах нарахування індексації заробітної плати здійснюється підприємством відповідно до наведеного порядку.

Розрахунок, приведений позивачем є невірним, оскільки загальну суму заборгованості він помножив на показники індексів інфляції, що не відповідає наведеним вище вимогам Закону та Порядку.

Відповідно до ст.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи , розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки , попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивач у засідання апеляційного суду не зявився , судом апеляційної інстанції ,на виконання вимог ст.10 ЦПК України ухвалою від 15 серпня 2017 року було рекомендовано ВАТ «Содовий завод» надати довідку про заборгованість по заробітній платі позивача з помісячною розшифровкою сум.

Згідно відповіді ліквідатора ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_4 від 07.09.2017 року у підприємства відсутня можливість надати інформацію про розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_2 з помісячною розшифровкою, так як в межах ліквідаційної процедури , які здійснюється на підприємстві дані про заборгованість працівників визначені у загальній сумі без помісячної розбивки.

Враховуючи ці обставини, апеляційний суд позбавлений можливості провести розрахунок суми індексації заробітної плати позивачу відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими та не належать до тих підстав, з якими законодавство повязує можливість зміни або скасування оскаржуваного рішення.

Зокрема, посилання заявника апеляційної скарги на рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-18/2013, не є підставою для скасування рішення.

Вказаним рішенням у справі за конституційним зверненням громадянина, щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норми Конституції України і міжнародного права, зокрема, статті 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції, не спростовує висновків суду. Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, цим нормам права не суперечить.

Доводи позивача про те, що рішення суду суперечить висновкам наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 також на заслуговують на увагу.

Дійсно , відповідно до розяснень , наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування законодавства про оплату праці» індексація заробітної плати проводиться згідно зі ст.33 Закону в період між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою КМУ від 7 травня 1998 року № 663, котрі йому відповідають, підприємством, установою і організацією, які виплачують заробітну плату при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, якій перевищує 105% (величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішення суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у звязку з несвоєчасним виконанням рішення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не звертався до суду з позовом про стягнення суми заборгованості.

Отже, колегією апеляційного суду встановлено, що суд правильно відмовив у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд -,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: