Головуючий суду 1 інстанції - Скрипник С.М.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 426/5308/17
Провадження № 22ц/782/401/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Авалян Н.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області,

в с т а н о в и л а:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

12 травня 2017 року на адресу Сватівського районного суду Луганської області від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову по вказаній цивільній справі шляхом накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation р.І.с.» у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам).

Зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation р.І.с.» у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро. Заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову вказаним вище шляхом, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 151,152 ЦПК України, вважаючи, що предметом спору не є зазначене в заяві право вимоги чи правовідносини між Україною та Російською Федерацію, а завдання моральної шкоди позивачу однією із сторін міждержавних правовідносин, у зв'язку з чим дійшов висновку про необгрунтованість вказаної заяви.

Таких висновків суд дійшов правильно.

В силу ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову перелічені в ст. 152 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи неповинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation р.І.с.» у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро та заборонити будь-яким суб'єктам права вчиняти будь-які дії, що спрямовані на будь-яку передачу повністю або частково цих прав вимоги будь-яким суб'єктам права (зокрема, але не виключно, державам та іншим суб'єктам публічного права, фізичним особам, юридичними особам).

Зупинити здійснення платежів в межах державного зовнішнього запозичення за трастовим договором, укладеним 24 грудня 2013 року між Україною, від імені якої діяв Міністр фінансів України у відповідності до Інструкції Кабінету Міністрів України, та компанією «The Law Debenture Trust Corporation р.І.с.» у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро. Заборонити Кабінету Міністрів України, Міністерству фінансів України, Національному банку України, Державному казначейству України, іншим органам державної влади, їх посадовим та/або службовим особам здійснювати будь-які дії, пов'язані із здійсненням платежів в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією у розмірі 1 157 150 (один мільйон сто п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп., що за офіційним курсом НБУ складає 40616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) Євро.

Виходячи з наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що предметом позову у даній справі не є зазначене у заяві про забезпечення позову право вимоги чи правовідносини між Україною та Російською Федерацією, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди та відшкодування збитків ( упущеної вигоди) з іноземної держави, тобто майнові вимоги, а тому способи забезпечення позову, зазначені в заяві, не стосуються саме цього предмету позову, у зв'язку з чим висновок суду відповідає положенням ст.151,152 ЦПК України, а також роз'ясненням, що містяться у п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Слід вважати помилковим висновок суду про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач по справі Російська Федерація вчиняє дії, спрямовані на утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, однак ця помилка є формальною, а тому не є підставою для скасування ухвали суду.

При цьому, слід зазначити, що хоча Російська Федерація і зазначена у якості відповідача по справі, але не була залучена у якості відповідача, у порядку визначеному законодавством, виходячи з положень ЗУ «Про міжнародне приватне право», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 13, оскільки відповідачем виступає держава, яка наділена міжнародним імунітетом.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють обгрунтування заяви про забезпечення позовних вимог, з приводу яких судом зроблені відповідні висновки, з якими судова колегія погоджується, а тому зазначені доводи висновків суду у даному випадку не спростовують.

Долучені за клопотанням представника позивача копії ухвал судів про забезпечення позову за аналогічними справами судами першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не мають обов'язкового характеру згідно ст.360-7 ЦПК України, судові рішення приймаються в кожному конкретному випакду, в залежності від конкретних обставин справи, а тому не враховуються апеляційною інстанцією при прийнятті рішення.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд:

1) відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону;

2) змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування;

3) скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.303,307,308, 312,317 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Єрмаков Ю. В.

Судді: Авалян Н.М.

Лозко Ю.П.