Номер провадження: 22-ц/785/7321/17
Номер справи місцевого суду: 501/4114/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

20.06.2013 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому після змін та уточнень, в остаточній редакції просив суд:

- звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №12, яка розташована на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), проспект Миру (вул. Леніна), буд.3, житловою площею - 27,8 кв.м., загальна площа квартири 41,9 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (далі іпотечна квартира), в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за Кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, яка станом на 01.03.2017 року складається з заборгованості: за кредитом 517 097,43 грн.; по відсотках 213 686,34 грн.; по пені 88 135,93 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу 764 424,00 грн.;

- виселити без надання іншого жилого приміщення відповідачів зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі 1860,29 грн. та 114,70 грн. (т.1 а.с.2-5, т.2 а.с.202-203, 214-215).

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 01.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав ОСОБА_3 іпотечний кредит у сумі 29 700 доларів США, а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом, в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит (далі Кредитний договір).

З метою належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 01.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір №58-02/868, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру №12 за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею - 41,9 кв.м. (далі Іпотечний договір)

17.12.2012 року між ПАБ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, який був укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 (далі Договір про відступлення прав вимоги).

Крім того, в той же день 17 грудня 2012 року між ПАБ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений нотаріально посвідчений договір про передачу прав за договорами забезпечення, згідно якого на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за Іпотечним договором.

Через неналежне виконання умов Кредитного договору у позичальника станом на 23.09.2014 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 280 609,43 грн., що і змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року, у задоволенні позову ТОВ «Кредитні Ініціативи» було відмовлено.

Однак, ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 листопада 2015 року зазначені вище рішення суду першої та апеляційної інстанцій були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с.145-147).

В ході нового розгляду представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі (т.3 а.с.5-6).

Представник відповідачів адвокат ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, надала суду письмові судові дебати, в яких, посилаючись на пропуск строку позовної давності, неналежність доказів по справі, незаконність вимоги про виселення та зняття з реєстрації та ОСОБА_6 України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (т.3, а.с. 9-17).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні Ініціативи» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» ставить питання про скасування даного судового рішення із ухваленням нового - про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції зявився лише представник апелянта - ТОВ «Кредитні Ініціативи», відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також їх представник адвокат ОСОБА_5 до суду не зявились, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (т.3, 10, а.с.58).

При цьому, відповідач ОСОБА_3 змінив своє місце проживання і за місцем реєстрації не проживає, про нове місце проживання суд не повідомив, у звязку з чим, та у відповідності до ст. 77 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового засідання належним чином.

Що стосується відповідача ОСОБА_4, то вона також повідомлена про час і місце судового засідання, як через свого представника ОСОБА_5, так і у звязку з отриманням нею копії листа суду про призначення судового засідання, з копією апеляційної скарги ТОВ «Кредитні Ініціативи», на який вона 02 листопада 2017 року подала свої письмові заперечення (т.3, а.с.55, 66-73).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір, згідно якого банк надав ОСОБА_3 іпотечний кредит у сумі 29 700 доларів США, а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом, в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит.

З метою належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 01.12.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір №58-02/868, відповідно до якого останні передали в іпотеку банку квартиру №12 за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею - 41,9 кв.м.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій (т.1, а.с. 14-20, т.3, а.с. 137-189).

Крім того, в той же день 17 грудня 2012 року між ПАБ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений нотаріально посвідчений договір про передачу прав за договорами забезпечення, згідно якого на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги за Іпотечним договором (т.3, а.с.169-177).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Крім того, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Тобто, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.

Так, згідно вказаних правових позицій та вимог закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Таким чином, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, як первісному, так і новому кредитору.

Проте, як було зазначено вище, згідно вказаного Договору відступлення прав вимоги відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 58-02/866 від 01.12.2006 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Зазначені обставини підтверджуються копією Договору відступлення прав вимоги, а також нотаріально посвідченою копією договору про передачу прав за договорами забезпечення, які були оглянуті під час судового засідання, та копії яких приєднані до матеріалів справи (т. 1 а.с.14-19, 20-23), а також копіями вказаних Договорів, які були надані суду апеляційної інстанції та приєднані до матеріалів справи (т.3, а.с.137-159, 169-177).

З цих підстав, висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі не знали про відступлення ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» прав вимоги за Кредитним Договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», є безпідставним.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 після відступлення прав вимоги погашав кредитну заборгованість саме на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», чим додатково підтверджується не тільки обізнаність відповідача ОСОБА_3 про передачу прав вимоги новому кредитодавцю, а і згоду ОСОБА_3 на заміну кредитодавця.

Так, із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_3 після відступлення права вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснював платежі, тобто зазначеному товариству, а саме:

29.04.2013 року у сумі 437,88 дол. США;

25.11.2013 року у сумі 3 002,63 дол. США;

21.01.2014 року у сумі 1 501,31 дол. США;

20.03.2014 року у сумі 670,51 дол. США;

03.07.2014 року у сумі 168,90 дол. США;

05.09.2014 року у сумі 155,98 дол. США.

Що стосується висновків суду про недоведеність з боку Позивача наявності заборгованості за Кредитним договором, то вони є необгрунтованими і безпідставними, з огляду на наступні обставини.

Так, в Реєстрі боржників до Договору відступлення прав вимоги зазначено суми, які відступаються, зокрема:

Згідно реєстру відступлення прав вимоги, до ТОВ «Кредитні ініціативи» передано право вимоги на тіло кредиту у сумі 21 370,18 (строкове тіло в сумі 21 144,00 + прострочене тіло в сумі 226,18) (у валюті кредиту).

Із розгорнутого розрахунку вбачається сплата коштів з боку Відповідача після відступлення прав вимоги на погашення тіла згідно умов Кредитного договору та було перераховано 2 333,85 доларів США. Ці суми були сплачені позичальником за період з 17.12.2012 року по 23.09.2014 рік.

Крім того, згідно реєстру відступлення прав вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» передано право вимоги на строкові відсотки в сумі 1 037,93 (у валюті кредиту) станом на 17.12.2012 року. Згідно зарахування коштів відповідача, на погашення відсотків (строкових та прострочених) було зараховано 4 993,71 дол. США.

Ці суми були сплачені позичальником за період з 17.12.2012 по 23.09.2014 рік.

Відповідно до умов Кредитного договору загальна сума для закриття кредиту станом на 01.03.2017 року становила - 33 988,77 дол. США, всі суми що підлягають сплаті визначені у наданому до суду розрахунку заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що аналіз наведених норм та умов Договору відступлення прав вимоги та Договору про передачу прав за договорами забезпечення дає змогу стверджувати, що сума, яка відступалася за Договорами відступлення прав вимоги за Кредитним договором повністю знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_3 про те, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредиту, укладенні Договору про відступлення прав вимоги, Договору про передачу прав за договорами забезпечення, то вони спростовуються наявними у справі копіями вищевказаних доказів, оригінали яких були оглянуті в суді апеляційної інстанції, а копії приєднані до матеріалів справи (т.3, а.с.75-177), а саме:

Кредитна справа за кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, в якій окрім інших документів та Договорів мається копія Заяви-анкети позичальника ОСОБА_3 на отримання кредиту від 28 листопада 2006 року,

Договір відступлення права вимоги,

Додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року,

Договір про передачу прав за договорами забезпечення,

Додаток №1 до Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012року,

Довідка розрахунку заборгованості,

Повідомлення про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення,

Поштові квитанції про відправлення,

Розрахунок заборгованості за Кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року.

З огляду на викладене, в матеріалах справи наявні усі докази, що підтверджують факт отримання ОСОБА_3ВА. кредитних коштів та наявності заборгованості за Кредитним договором ОСОБА_3 перед ТОВ «Кредитні ініціативи».

Крім викладеного, колегія судів вважає за необхідне зазначити, що 07 червня 2014 року набрав чинності ОСОБА_6 України від 3 червня 2014 року № 1304- VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі ОСОБА_6 №1304-VII).

Так, згідно з пунктом 1 Закону № 1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом № 1304-VII мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

ОСОБА_6 № 1304-VII не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то він не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України у справі № 6-1356цс-15.

З підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції помилково виходив із того, що вищевказаний ОСОБА_6 № 1304-VІІ не дає підстав для однозначного твердження про можливість його застосування по даній справі.

Так, згідно вказаного Закону, його застосування можливе при дотриманні 5 умов, а саме:

1) спірний іпотечний будинок виступає як забезпечення зобов'язань відповідача за споживчим кредитом;

2) наданий позичальнику кредит кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті;

3) загальна площа спірного іпотечного будинку не перевищує 250 кв.м.;

4) у власності іпотекодавця не знаходиться інше нерухоме майно;

5) спірний іпотечний будинок використовується майновим поручителем як місце постійного проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, дані правовідносини передбачають всі 5 умов, які є необхідними для застосування Закону України № 1304-VII.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів існування тієї чи іншої умови, яка б перешкоджала застосувати до спірних правовідносин вищевказаний ОСОБА_6 № 1304-VII.

Крім викладеного, слід зазначити, що в судових дебатах представник відповідачів ОСОБА_5 вказала про необхідність застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Суд в оскаржуваному судовому рішенні не дав правової оцінки вказаним обставинам, а лише обмежився виловлюванням про неможливість встановлення дотримання строків позовної давності.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що підстав для застосування строку позовної давності в даному випадку не вбачається, виходячи з наступного.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, у відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, і було зазначено вище, відповідач ОСОБА_7 останній платіж за Кредитним договором здійснив 05.09.2014 року у сумі 155,98 дол. США. (т.2, а.с.204), тобто вже після того як справа розглядалась в суді, у звязку з чим строк позовної давності не сплив ні до жодних з вимог.

Таким чином, ні у суду першої інстанції, ні тим більше у суду апеляційної інстанції, який не наділений правом застосування строку позовної давності, відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У звязку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Звернути стягнення на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки іпотечну квартиру, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, яка станом на 01.03.2017 року складається із заборгованості: за кредитом 517 097,43 грн.; по відсотках 213 686,34 грн.; по пені 88 135,93 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу 764 424,00 грн.

Що стосується початкової ціни предмета іпотеки, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у відповідності юдо положень ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова продажна ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. ОСОБА_6 рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов1язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити в грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Такий правовий висновок сформулював у своїх постановах Верховний Суд України: від 13 травня 2015 року (справа №6-53цс15) та (справа №6-63цс15); від 27 травня 2015 року (№6-332цс15); від 10 червня 2015 року (справа №6-449цс15); від 16 вересня 2015 року (справа №6-495цс15) та 6-1193цс15; від 07 жовтня 2015 року (справа №6-1935цс15); від 21 жовтня 2015 року (справа №6-1561цс15); від 03 лютого 2016 року (справа №6-2026цс15); від 08 червня 2016 року (справа №6-1239цс16).

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що у відповідності до вимог, передбачених ч. 6 ст. 38 та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» позивач надав суду визначену початкову ціну предмета іпотеки іпотечної квартири, яка складає 764 424,00 грн., яка матеріалами справи не спростована, та які слід зазначити як початкову ціну предмета іпотеки (т.2, а.с.216-248).

Що стосується вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, то вони є необгрунтованими, у звязку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

При цьому колегія суддів виходить із того, що вказана спірна квартира придбана відповідачами не за кредитні кошти, а тому у відповідності до ст. 109 ЖК України виселення із спірної квартири відповідачів без надання їм іншого жилого приміщення, є неможливим.

Також колегія суддів вважає за необхідне вказати, що рішення, в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи», слід відстрочити на період дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія судів вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору за подання позову у загальній сумі 1974,99 грн., як то було зазначено в позовній заяві (т.1, а.с. 2-7).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №12, яка розташована на третьому поверсі чотирьохповерхового будинку, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ (Іллічівськ), проспект Миру (вул. Леніна), буд.3, житловою площею - 27,8 кв.м., загальна площа квартири 41,9 кв.м., яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором №58-02/866 від 01.12.2006 року, яка станом на 01.03.2017 року складається із заборгованості: за кредитом 517 097,43 грн. (пятсот сімнадцять тисяч девяносто сім гривень 43 копійки); по відсотках 213 686,34 грн. (двісті тринадцять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень 34 копійки); по пені 88 135,93 грн. (вісімдесят вісім тисяч сто тридцять пять тисяч 93 копійки), шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу 764 424,00 грн.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, відмовити.

Рішення, в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», відстрочити на період дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору у сумі 1974,99 грн.(одна тисяча девятсот сімдесят чотири гривні 99 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_8

ОСОБА_2