Справа № 346/794/17
Провадження № 22-ц/779/1056/2017
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Васильковський
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.,

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

в лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2009 з ОСОБА_3 укладено кредитний договір № IFІVAD40307182, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 59 002,50 грн терміном до 02.06.2014, який він зобовязався повернути зі сплатою відсотків за користування коштами у строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобовязання за договором не виконав, станом на 25.01.2017 заборгованість склала 330348,33 грн. Оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року з ОСОБА_3 на користь банку стягнуто 165898,26 грн заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 106000 грн та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не визначив початок перебігу строку позовної давності, підстави його переривання та не врахував умови кредитного договору про збільшення позовної давності. Згідно п. 14.11 договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів, неустойки тривалістю 5 років. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2013 стягнуто з відповідача частину заборгованості станом на 10.07.2013 у розмірі 165 898,26 грн, внаслідок чого перебіг позовної давності перервано. Закінчення строку договору не звільняє ОСОБА_3 від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, а наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору. Оскільки строк позовної давності перервано шляхом ухвалення судового рішення, з даним позовом банк звернувся у січні 2017 року в межах позовної давності, встановленої сторонами у 5 років, тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав, представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що банк визначив дату 25.01.2017, на яку виникла заборгованість у розмірі 330 348,33 грн. Згідно заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 02 жовтня 2013 року станом на 10.07.2013 відповідач має заборгованість у розмірі 175 898,26 грн. Позивач має намір стягнути заборгованість за період з 10.07.2013 по 25.01.2017, що становить 330 348,33 грн, однак до стягнення заявив лише суму нарахованих відсотків, комісії та пені, що складає 106 000 грн. Оскільки банк визначив суму заборгованості, стягнуту рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ станом на 10 липня 2013 року і яка розрахована за період більший ніж 3 роки, а саме з 10.07.2013 по 25.01.2017, це свідчить, що заявлена сума 106 000 грн не підлягає до стягнення через пропуск строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. Суд застосовує як трьохрічну так і річну позовну давність не за період, що передує зверненню до суду, а за період, який розпочався з дня, коли відбулося порушення зобовязання. При цьому суд послався на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1174цс16.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, ураховуючи наступні положення закону та обставини справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Установлено, що 03 червня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитно-заставний договір № IFІVAD40307182, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 59002,50 грн з датою погашення 02.06.2014 і процентною ставкою 20,4 річних, який ОСОБА_3 зобовязався повернути й сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку встановленим цим договором.

Згідно пункту 14.11 цього договору сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту (п. 4.2 договору). Договір діє в обсязі видання позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань (п. 15.1).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» частину заборгованості станом на 10.07.2013 за кредитним договором № IFІVAD40307182 від 03.06.2009 у розмірі 165898,26 грн, з яких: 31163,77 грн за кредитом; 32833,34 грн по відсоткам за користування кредитом; 9285,67 грн по комісії за користування кредитом; 84001,28 грн пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 250,00 грн штраф (фіксована частина); 8364,20 грн штраф (процентна складова).

Представники сторін визнали ці обставини, а також те, що вказане судове рішення боржником не виконано.

Згідно поданого розрахунку заборгованість ОСОБА_3 за цим договором станом на 25 січня 2017 року становить 330 348,33 грн, яка складається з наступного: 41163,77 грн за тілом кредиту; 34108,04 грн за відсотками за користування кредитом; 9706,74 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 245369,78 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Різниця від суми, задоволеної заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська становить 163 064,27 грн.

17 лютого 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦК України на власний розсуд звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 частини суми заборгованості за кредитом, предявивши до стягнення з урахуванням боргу за вищевказаним судовим рішенням суму заборгованості у розмірі 106 000 грн, яка складається з наступного: 1274,70 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 421,07 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 104 304,23 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Відмовляючи в позові за спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, суд першої інстанції не врахував, що згідно ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» частину заборгованості за кредитним договором, позовна давність перервалась і її перебіг почався заново.

Окрім того, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Сторони в укладеному 03.06.2009 кредитно-заставному договорі встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 років (пункт 14.11).

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі 6-2739цс15 (постанова від 21 вересня 2016 року).

Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-1174цс16 від 02 листопада 2016 року, на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не може бути застосована, оскільки стосується інших правовідносин щодо дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, ніж тих, які виникли між сторонами у даній справі.

Ураховуючи встановлену в договорі збільшену позовну давність тривалістю 5 років, помилковим є посилання суду першої інстанції й на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року.

Суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не урахував наявність у договорі пункту щодо збільшення строку позовної давності та переривання його перебігу, тому правових підстав для відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності у суду першої інстанції не було.

З огляду на порушення ОСОБА_3 зобовязань за укладеним кредитним договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Проте, колегія суддів не може погодитись із заявленою до стягнення позивачем сумою пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 104 304,23 грн.

Норма ч. 3 ст. 551 ЦК України зазначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із загального принципу цивільного законодавства, передбаченого у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням усіх вищевказаних обставин справи, колегія судів приходить до висновку про зменшення розміру стягнення з відповідача пені до 10 000 грн.

З огляду на зазначені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи щодо відмови в позові рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № IFІVAD40307182 від 03.06.2009 у розмірі 11 698,77 грн, що складається з: 1274,70 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 421,07 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 000 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід присудити з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 360 грн судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 12 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № IFІVAD40307182 від 03 червня 2009 року в розмірі 11 698,77 грн, що складається з: 1274,70 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 421,07 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 000 грн пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 3 360 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_4