Категорія Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Матківської М.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представників апелянтки, заявниці ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника зацікавленої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Він-ниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за заявою

ОСОБА_2 про скасування додаткових рішень

третейського суду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася у Вінницький міський суд Він-ницької області із заявою про скасування додаткових рішень третейського суду ( а. с. 1-4, 17-20 ), посилаючись на наступні обставини. У 2006 році заявниця, маючи намір за власні кошти купити земельні ділянки, уповноважила ОСОБА_7, ОСОБА_8 на виконання вказаних дій. ОСОБА_8 представ-ляла заявницю у відносинах купівлі-продажу земельних ділянок, готувала доку-менти для звернення в третейський суд з позовами про визнання дійсними дого-ворів купівлі-продажу, визнання права власності на земельні ділянки. Позови розглянуті Постійно діючим третейським судом при асоціації «Розвитку та пра-возахисту підприємців» під головуванням судді Смірнової О.В., суддів ОСОБА_1, Мазуркевич О.І. Судом ухвалено три рішення: одне від 11 грудня та два від 28 грудня 2006 року за участі представника заявниці ОСОБА_8, відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Ознайомив-шись 01 листопада 2016 року з матеріалами справи № 127/20577/16-ц за позо-вом ОСОБА_5 до неї про стягнення коштів, ОСОБА_2 дізналася про існу-вання додаткових рішень третейського суду від 30 грудня 2006 року, з якими ОСОБА_8 заявницю не ознайомлювала і про існування яких не повідом-ляла. ОСОБА_2 стверджувала, що представник перевищила свої повноваження, визначені нотаріально посвідченим дорученням, її дії суперечили суті довіре-ностей та інтересам заявниці, додаткові рішення прийняті у спорах, не передба-чених третейськими угодами, ухвалені на користь ОСОБА_5, який не був стороною третейського розгляду, третейської угоди. ОСОБА_2 просила суд ска-сувати додаткові рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 30 грудня 2006 року до рішення цього ж суду від 11 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на земельну ділянку; від 30 грудня 2006 року до рішення цього ж суду від 28 гру-дня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про визнання дійсним до-говору купівлі-продажу, визнання права власності на земельну ділянку; від 30 грудня 2006 року до рішення цього ж суду від 28 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про визнання дійсним договору купівлі-про-дажу, визнання права власності на земельну ділянку.

06 квітня 2017 року представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав суду заяву про застосування до вимог ОСОБА_2 строків позовної давності, посилаючись на безпідставність твердження заявниці про те, що про наявність додаткових рішень третейського суду їй стало відомо лише 01 грудня 2016 року. Така позиція ОСОБА_2 спростовується тим, що 27 листопада 2007 ро-ку Ленінським районним судом м. Вінниці були розглянуті її заяви щодо видачі виконавчих документів на виконання рішень третейського суду. Це свідчить, на думку представника ОСОБА_6, про пропуск ОСОБА_2 строку позовної давності для звернення в суд з вимогою про скасування додаткових рішень тре-тейського суду (а. с. 146-147).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 квітня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування додаткових рішень третейсь-кого суду у справах за її позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними, визнання пра-ва власності на земельні ділянки - відмовлено ( а. с. 152 - 154 ).

Не погоджуючись з постановленою судовою ухвалою від 06 квітня 2017 ро-ку, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржує її в апеляційному поряд-ку, просить дану судову ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задово-лення заяви ОСОБА_2 Апелянтка вважає оскаржувану судову ухвалу постанов-леною з порушенням норм процесуального права, невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення заяви; оскар-жувана ухвала постановлена за неповного з'ясування судом обставин, що ма-ють значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи ( а. с. 157-158 ).

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, за-явлених у суді першої інстанції, визнає апеляційну скаргу безпідставною, та-кою, що задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 11, 28 грудня 2006 року Постійно діючим тре-тейським судом при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» у складі суддів Смірнової О.В., ОСОБА_1, Мазуркевич О.І. були прийняті три рі-шення: від 11 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9, від 28 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10, від 28 грудня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, визнання права власності на ці земельні ділянки. 30 грудня цього ж 2006 року цим же третейським судом було постановлено три додаткових рішення у розглянутих справах, якими за ОСОБА_5 визнано право власності на кошти у розмірах 150, 187 та 150 тисяч доларів США, які він позичив ОСОБА_2 за договорами по-зики відповідно від 08 грудня 2006 року, від 24 листопада 2006 року та від 08 грудня 2006 року з метою придбання нею трьох земельних ділянок.

Суд першої інстанції, керуючись на норми статей 22, 55, 64 Конституції України, статті 389-5 ЦПК України, прийняв до уваги, що ОСОБА_2 в обгрунту-вання вимог своєї заяви послалася на ту обставину, що третейський суд, ухва-люючи додаткові рішення, вийшов за межі третейської угоди у вигляді тре-тейського застереження та постановив оскаржувані в даний час додаткові рі-шення на користь особи, яка не була стороною третейського розгляду і тре-тейської угоди. Однак, на підтвердження цих доводів будь-яких належних і до-пустимих доказів заявниця суду не представила.

Крім того, зі змісту оспорюваних додаткових рішень третейського суду вба-чається, що представником ОСОБА_2 ОСОБА_8 під час судових засі-дань 11 та 28 грудня 2006 року були надані позовні заяви з уточненою вимогою про визнання належними ОСОБА_5 коштів, за які придбавалися земельні ділянки у ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Третейському суду були надані безстрокові договори позики б/н датовані 2006 роком із зо-бов'язаннями позичальниці повернути ці кошти позикодавцю за першою вимо-гою, укладені між позикодавцем ОСОБА_5 та позичальницею ОСОБА_2, акти приймання-передачі коштів та розписки позичальниці ОСОБА_2 про отри-мання нею від ОСОБА_5 позичених коштів. Надані документи досліджу-валися третейським судом під час вирішення питання щодо ухвалення додат-кових рішень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Постійно діючий Третейський суд при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств», приймаючи оскар-жувані додаткові рішення, діяв законно, не порушував чинний на той час Закон України «Про Третейські суди» та загалом законодавство, яке регулювало ви-никлі питання. Суд не знайшов підстав, визначених статтею 389-5 ЦПК Укра-їни, для скасування додаткових рішень третейського суду.

Суд першої інстанції дав належну оцінку зверненню представника ОСОБА_6 про застосування до вимог ОСОБА_2 строків позовної давності. Суд за-значив, що пропуск цих строків дійсно має місце і це слід враховувати. Однак у відповідності з роз'ясненням, викладеним в абзаці третьому пункту 11 постано-ви Пленуму Верховного Суду україни від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд встановивши пропущення особою без поважної причини строку звернення з позовом, у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено сто-роною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведений, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на викладене, у вимозі ОСОБА_2 відмовлено саме через недоведе-ність, безпідставність поданої в суд заяви.

Окремо колегія суддів зауважує, що у даному випадку має місце спір між колишніми родичами: зятем та тещею. Тому, звернення до третейського суду, постановлення ним відповідних рішень, враховуючи позицію у справі колишніх власників - продавців трьох земельних ділянок, сторін у справах третейського провадження, яка висвітлена ними у заявах до суду ( а. с. 136, 137 ), безперечно стосувалося майнових інтересів як ОСОБА_2, так і ОСОБА_5 Вказане під-тверджується колишнім суддею третейського суду ОСОБА_1., допита-ним судом першої інстанції в якості свідка на задоволення клопотання пред-ставника ОСОБА_6

Також слід підкреслити, що судом першої інстанції вжито належних заходів з питання дослідження під час вирішення заяви ОСОБА_2 про скасування додаткових судових рішень справ, сформованих третейським судом. Проте встановлено, що всі справи цього суду не збереглися ( а. с. 48-49, 56-57, 65, 139, 209 ).

Колегія судів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої ін-станції, викладеними в ухвалі від 06 квітня 2017 року. Дані висновки є правиль-ними, вмотивованими, об'єктивними та справедливими.

Згідно з частиною другою статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасу-вати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для про-довження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом першим частини першої статті 312 ЦПК України передбачена можливість апеляційного суду за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції відхилити скаргу і залишити ухвалу без змін, якщо судом пер-шої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК Укра-їни, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Віннциького міського суду Віннциької області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: