УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Чаплинське управління юстиції в Херсонській області, про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності за набувальною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила витребувати з чужого незаконного володіння та користування житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 шляхом примусового виселення з нього ОСОБА_5

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 24 жовтня 1981 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, у 1982 році вони отримали рішення Чаплинської селищної ради на виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку, проте 24 грудня 1992 року шлюб між ними було розірвано і вона власними силами добудовувала будинок на вказаній земельній ділянці, а 02 грудня 2004 року нею було здійснено державну реєстрацію цього житлового будинку і отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_4 зазначала, що восени 2005 року ОСОБА_6 повернувся і став проживати у вказаному будинку, проте у зв'язку із неможливістю проживати з ним в одному будинку, вона з донькою тимчасово перейшли проживати у будинок її батьків по АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і на час звернення до суду з цим позовом спірне майно знаходиться у володінні ОСОБА_5 (дружина ОСОБА_6.), яка вважає себе власником спірного будинку без будь-яких правових підстав.

Посилаючись на те, що після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_5 незаконно користується її будинком, відмовляється у добровільному порядку повернути його, і будь-яких угод щодо користування спірним майном вони не укладали, ОСОБА_4 просила задовольнити її позов.

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності за набувальною власністю, посилаючись на те, що з 1995 року вона та ОСОБА_6 почали спільно проживати у вказаному будинку, а 24 лютого 2004 року вони зареєстрували шлюб, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

ОСОБА_5 вказувала, що 02 грудня 2004 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на будинок, в якому вона проживала разом із чоловіком і в якому після його смерті продовжує проживати, а ОСОБА_4 більше 10 років ніякого відношення до будинку не мала, ОСОБА_6 як фактичний власник будинку укладав відповідні договори про його обслуговування та сплачував житлово-комунальні послуги. Починаючи з 1995 року і по день звернення до суду вона постійно проживає у будинку, володіє ним та утримує його.

З цих підстав ОСОБА_5 вважала, що відповідно до ст. 344 ЦК України набула право власності на спірний будинок за набувальною власністю, оскільки володіє ним більше 10 років і просила суд скасувати державну реєстрацію права власності на спірний будинок, здійснену Каховським бюро технічної інвентаризації 02 грудня 2004 року на підставі рішення № 177 від 29 вересня 2004 року виконкому Чаплинської селищної ради на ім'я ОСОБА_4, та визнати за нею право власності за набувальною власністю на житловий будинок садибного типу із відповідними спорудами та прибудовами, розташованого по АДРЕСА_1, загальною площею 91,2 кв. м, житловою площею 49,9 кв. м, житловий будинок «А» 91,2 кв. м, прибудова «а», ганок «а1», вбиральня «Б», огорожа та споруди № 1-3.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права користування житловим будинком шляхом виселення ОСОБА_5 із житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року рішення Чаплинського районного суду від 27 лютого 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що після смерті ОСОБА_6 було припинено право ОСОБА_5 на користування спірним майном, оскільки між нею та власником цього майна ОСОБА_4 спільного господарства не велося й будь-яких договорів щодо користування спірним майном не укладалося; при цьому судами враховано, що ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем у розумінні ст. 344 ЦК України, оскільки під час користування житловим будинком їй достовірно було відомо, що спірне майно належить на праві власності ОСОБА_4, а право власності за набувальною давністю може бути набуто на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, придбане добросовісним набувачем, у витребуванні якого його власнику відмовлено.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

О.В. Попович