АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6065/17 Справа № 204/5527/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 22.02.2007 року його троюрідна бабка ОСОБА_5 та троюрідний дід ОСОБА_6 оформили на нього заповіти у приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_5 він за заповітом прийняв 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 є двоюрідною сестрою його бабки - ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_1). Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_2) є рідною сестрою матері - ОСОБА_8 - ОСОБА_10 (Єфросінії) Іванівни (ІНФОРМАЦІЯ_3). Його мати - ОСОБА_11 є дочкою ОСОБА_8 та двоюрідною племінницею ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В 2014 р. він подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, знаючи, що ОСОБА_6 заповідав йому все належне йому майно на день смерті, залишивши заповіт на його ім'я, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 22.02.2007 року за реєстровим №1411.

Від однієї сусідки, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, йому стало відомо, що за декілька тижнів до потрапляння його діда до лікарні до нього почали навідуватись його сусідка з АДРЕСА_2 по вул. Новокримська, - ОСОБА_2 та її син. Згодом він дізнався, що на сусідку ОСОБА_2 05.09.2014 року у лікарні СМСЧ № 6 м. Дніпропетровськ, ОСОБА_6 оформив заповіт, на основі якого вона має право отримати 3/4 частини квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Новокримська, 4а/196. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 05.09.2014 року за реєстровим № 1384. Зазначений заповіт було посвідчено у Спеціалізованій медико-санітарній частині №6, палата №404, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тітова, б.2а, в той час як ОСОБА_6 перебував у край важкому стані у зв'язку із хворобою. За сім років до смерті ОСОБА_6 перебував у хворобливому стані, тому заповіт від 22.02.2007 року він підписував дома у зв'язку з тяжким станом. При таких обставинах, вважає, що ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та (або) в момент посвідчення заповіту від 05.09.2014 року за реєстровим № 1384 не міг керувати ними в момент складання заповіту, а тому просив суд визнати недійним односторонній правочин яким є заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 05.09.2014 року за реєстровим № 1384.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 05 вересня 2014 року за реєстровим № 1384.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено заповіт ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешкаючого в АДРЕСА_3, зареєстрований за № 1410, який на випадок його смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належитимуть йому на день смерті заповідав ОСОБА_3, зареєстрований за № 1411 (т.1, а.с.7). Вказаний заповіт прочитано вголос особисто ОСОБА_6 та власноручно ним підписаний у присутності нотаріуса на дому у звязку із хворобою, за адресою: АДРЕСА_4.

22 лютого 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було посвідчено заповіт ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкаючої в АДРЕСА_3, зареєстрований за № 1410, яка на випадок її смерті усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належитимуть їй на день смерті заповідала ОСОБА_3 (т. 1, а.с.31).

25 грудня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно його заяви №1496/07 від 25.12.2007 року, 14 серпня 2007 року померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_5, яка залишила на його імя заповіт на все майно, посвідчений 22.02.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 за реєстром №1410. На день її смерті залишилося майно, яке він приймає. Є чоловік померлої ОСОБА_6. Інших спадкоємців не має (т. 1, а.с.71).

19 січня 2008 року ОСОБА_6 звернувся до приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_7 з заявою, згідно якої відмінив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_7 22 лютого 2007 року, реєстр № 1411 на імя ОСОБА_3. Вказану заяву було зареєстровано у реєстрі за № 294 (т. 3, а.с. 3).

05 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено заповіт ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, який на випадок його смерті все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті заповідав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1, а.с.8-9). В заповіті зазначено, що даний заповіт складено, прочитано ОСОБА_6 особисто вголос та підписано власноруч за місцем його фактичного перебування за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Тітова, 29, Спеціалізована медико-санітарна частина № 6, палата № 407.

17 вересня 2014 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 592636, яке видано 17 вересня 2014 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 6614 (т.2, а.с. 37).

Після смерті ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини № 48 від 17 вересня 2014 року звернувся ОСОБА_3, в якій зазначив, що цією заявою він приймає всю спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6, померлого 17 вересня 2014 року. Заява зареєстрована у реєстрі за № 949 та міститься в матеріалах спадкової справи № 15/2014 (т. 1 а.с. 30, т. 2 а.с. 8).

Відповідач у справі ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини № 5 від 20 жовтня 2014 року, в якій зазначила, що цією заявою вона приймає всю спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_6, померлого 17 вересня 2014 року, який залишив на її імя заповіт від 05 вересня 2014 року. Заява зареєстрована у реєстрі за № 1541, та міститься в матеріалах спадкової справи № 15/2014 (т. 2, а.с. 33).

Згідно матеріалів спадкової справи № 15/2014 (т.2, а.с. 2-148), яка відкрита після смерті ОСОБА_6, інші особи з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини, до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №8 від 23.02.2017 року, ОСОБА_6 в період часу, що інтересує суд, а саме, на момент складання заповіту 05.09.2014 року, виявляв розлади свідомості внаслідок інтоксікації, викликаної тяжкою соматичною хворобою. За своїм психічним станом в той період часу він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (т.1, а.с.106-108).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при складенні заповіту 05 вересня 2014 року волевиявлення ОСОБА_6 не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, що є підставою для задоволення позовних вимог та визнання заповіту недійсним.

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 Цивільного кодексу України за позовом зацікавленої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде установлено, що волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно ч.4 ст.1257 ЦК України, у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження родинних звязків ОСОБА_3 та спадкодавця ОСОБА_6, в порядку окремого провадження такий факт також не встановлювався. Таким чином, відсутні обґрунтовані підстави для висновку, що спірний заповіт позбавив позивача права на спадкування за законом або якимось іншим чином порушує його права, свободи та інтереси, що підлягають захисту шляхом визнання заповіту недійсним.

Практика Верховного Суду України свідчить про те, що однією з обовязкових умов визнання правочину недійсним є порушення у звязку з його укладанням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Однак суд першої інстанції залишив поза увагою вищенаведені обставини справи та норми процесуального і матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_12