Справа № 381/1036/17 Головуючий у І інстанції Чернишова Є. Ю.
Провадження № 22-ц/780/4824/17 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 46 14.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Гуля В.В.

за участю секретаря: Тимошевської С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Борівської селищної ради Фастівського району Київської області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, третя особа: Фастівське відділення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС Київської області про визнання незаконним та скасування рішення Борівської селищної ради від 05 лютого 2016 року № 15/4,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У березні 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом, посилаючись на те, йому на праві приватної власності належить нежитлова будівля, ларьок, що розташований на земельній ділянці площею 0,0652 га за адресою: АДРЕСА_1.

27 травня 2014 року між ним, як ФОП ОСОБА_3 та Борівською селищною радою було укладено договір оренди землі.

Листом відповідач повідомив позивача, що рішенням Борівської селищної ради № 15/4 сесії VII скликання від 05.02.2016 року було скасоване вищезазначене рішення, а також було скасоване рішення Борівської селищної ради №8-6-36 сесії VI скликання від 15.04.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури», а також розірвано в односторонньому порядку договір оренди землі «про передачу в оренду з правом викупу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури в АДРЕСА_2, ФОП ОСОБА_3».

Просив визнати незаконним та скасувати рішення Борівської селищної ради від 05 лютого 2016 року за № 15/4 «Про скасування рішення Борівської селищної ради №5-6-31 сесії VI скликання від 12.12.2013 року та про скасування рішення №8-6-36 сесії VI скликання від 15.04.2014 року».

РішеннямФастівського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року позов задоволено та вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзівідповідач Борівська селищна рада Фастівського району Київської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо на час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі, ларька, що належить йому на праві приватної власності відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №28026024 від 17.11.2010 року, що розташований на земельній ділянці площею 0, 0652 га., кадастровий НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до договору оренди землі від 27 травня 2014 року Борівська селищна рада в особі селищного голови ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 уклали договір на підставі рішення Борівської селищної ради № 5-6-31 сесія УІ скликання від 12.12.2013 року «Про передачу в оренду з правом викупу земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури в АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_3» про надання в строкове платне користування з правом викупу земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, яка знаходиться в АДРЕСА_2, площею 0,0652 га, кадастровий НОМЕР_1.

Рішенням Борівської селищної ради № 15/4 сесії VII скликання від 05.02.2016 року, було скасоване рішення Борівської селищної ради №5-6-31 сесії VI скликання від 12.12.2013 року «Про передачу в оренду з правом викупу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури в АДРЕСА_2, ФОП ОСОБА_3», скасоване рішення Борівської селищної ради №8-6-36 сесії VI скликання від 15.04.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури», розірвано в односторонньому порядку договір оренди землі від 27 травня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів систематичної невиплати позивачем орендної плати за договором, а інших підстав для розірвання договору оренди землі відповідачем не заявлялось, а також не надано будь-яких інших доказів, які свідчили про істотне порушення умов договору ОСОБА_5, не доведено належними та допустимими доказами (ст.ст. 58, 59 ЦПК України), що земельна ділянка ОСОБА_5 використовувалася не за цільовим призначенням.

Судова колегія не погоджується із такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_3 звернувся з метою захисту свого права користування земельною ділянкою та здійснення господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно існує приватноправовий спір між ФОП ОСОБА_3 (договір оренди від 27.05.2014 року) та Борівською селищною радою про право користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

У відповідності до роз'яснень Верховного Суду України, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільні справ" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного суду України № 2 від 19 березня 2010 року) за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Реалізуючи відповідні повноваження, органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у господарські правовідносини. Таким, чином у таких відносинах держава або територіальні громади які діють через органи місцевого самоврядування є рівними учасниками відносин з іншими юридичними та фізичними особами.

Отже, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують власника землі, а також в інших спорах, які виникають із відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору, у відповідності до статті 1 ГПК України, підвідомчі господарським судам.

Оскільки сторонами по даній справі є суб'єкт підприємницької діяльності (фізична особа-підприємець) з одного боку та селищна рада з іншого, то виходячи із суб'єктивного складу, в якому жодною стороною не є фізична особа, така справа підвідомча господарському суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв до провадження позовну заяву і ухвалив рішення щодо позовних вимог, не з'ясувавши характеру, підстав та суб'єктного складу правовідносин, у зв'язку з чим та всупереч вимогам статей 1, 12, 21 ГПК України, ст. 15 ЦПК України позов розглянутий загальним судом у порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Оскільки суд першої інстанції розглянув цивільну справу, яка підвідомча господарському суду, тобто з порушенням встановленого законом порядку, колегія судців в межах своїх повноважень з урахуванням вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України вважає за необхідне скасувати рішення суду і на підставі ч.1 ст. 310 ЦПК, п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України закрити провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 205, 307, 310, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Борівської селищної ради Фастівського району Київської області -задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2017 року - скасувати та провадження по даній справі - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що він має право на звернення з таким позовом до господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: