Справа №313/1296/17
Провадження№2о/313/48/2017

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Калабухової О.А., при секретарі судового засідання - Лазуренко О.А., за участю представника заявника - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи в певний час, суд

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Веселівського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до поданої заяви:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, проживала на території с. Менчикури Веселівського району Запорізької області. На початку 2008 року ОСОБА_3 виїхала на постійне проживання до ІНФОРМАЦІЯ_2 АР Крим, де й була зареєстрована.

На початку 2014 року на території АР Крим та Красногвардійського району, розпочалися події, що призвели до тимчасової окупації Автономної ОСОБА_4 Крим, де перебувала ОСОБА_3. За період перебування нею не вирішувалося питання про зміну громадянства, що підтверджується даними про видачу на імя ОСОБА_3 паспорту громадянина України серії ЕЕ № 340062, виданого Красногвардійським РВ ГУМВС України в АР Крим від 27 вересня 2000 року. 01 липня 2014 року ОСОБА_3 перебуваючи в с. Марянівка, Красногвардійського району, тимчасово окупованої Автономної ОСОБА_4 Крим померла у віці 78 років, де й похована.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 6,7378 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 170229, видане Веселівською районною державною адміністрацією від 27 вересня 2005 року;

За життя, ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 від 17 липня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1298, відповідно до якого ОСОБА_3 визначила заявника єдиним спадкоємцем майна, яке належало їй на праві власності, а саме земельної ділянки площею 6,7378 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 170229, видане Веселівською районною державною адміністрацією від 27 вересня 2005 року.

Маючи намір прийняти спадщину, 30.01.2015 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 та подав заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 липня 2014 року у віці 78 років. Приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та в усній формі повідомлено заявнику про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що ним не було подано документу, що підтверджує факт смерті спадкодавця, зокрема свідоцтва про смерть. Крім того, заявнику в усній формі було розяснено, що враховуючи ті обставини, що спадкодавець померла на тимчасово окупованої території АР Крим свідоцтво про смерть повинно бути складено на офіційному бланку свідоцтва про смерть, який встановлено як єдиний зразок на території України. Крім того, приватним нотаріусом було запропоновано заявнику звернутися до Веселівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка.

Звернувшись до Веселівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із усною заявою про видачу заявнику свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка йому було повідомлено, що таке свідоцтво не може бути видано, так як видача свідоцтва про смерть фізичної особи видається на підставі довідки про смерть, виданої з лікарської установи за місцем проживання (перебування) померлого на час смерті, проте, враховуючи, що ОСОБА_3 померла на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_4 Крим, заявник не має можливості отримати таку довідку з лікарні Красногвардійського району АР Крим та підтвердити факт смерті.

Отже, задоволення даної заяви необхідне заявнику для реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 01.07.2014 року у віці 78 років.

Представник заявника - ОСОБА_1 у судовому засіданні просить заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи в певний час - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 01 липня 2014 року в с. Марянівка, Красногвардійського району, АР Крим, у віці 78 років.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі заяви до суду, залишити за заявником.

Заінтересована особа Веселівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що просить суд розглянути справу без його участі та проти заявлених вимог не заперечує.

Суд вислухавши думку представника заявника, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому можливо розглянути справу по суті, отже:

За життя, ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 від 17 липня 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1298, відповідно до якого ОСОБА_3 визначила ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем майна, яке належало їй на праві власності, а саме земельної ділянки площею 6,7378 га, яка розташована на території Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 170229, видане Веселівською районною державною адміністрацією від 27 вересня 2005 року.

ОСОБА_2, звернувшись до Веселівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із усною заявою про видачу заявнику свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на бланку українського зразка йому було повідомлено, що таке свідоцтво не може бути видано, так як видача свідоцтва про смерть фізичної особи видається на підставі довідки про смерть, виданої з лікарської установи за місцем проживання (перебування) померлого на час смерті, проте, враховуючи, що ОСОБА_3 померла на тимчасово окупованій території Автономної ОСОБА_4 Крим, заявник не має можливості отримати таку довідку з лікарні Красногвардійського району АР Крим та підтвердити факт смерті. Задоволення даної заяви необхідне заявнику для реєстрації факту смерті та отримання свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_3, яка померла 01.07.2014 року у віці 78 років.

Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон про окуповані території), будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Згідно ст. 257-1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Територія Автономної ОСОБА_4 та м. Севастополя є тимчасово окупованими внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Це встановлено ч. 2 ст. 1 Закону про окуповані території.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону про окуповані території, окупованою визнається між іншим, сухопутна територія Автономної ОСОБА_4 Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Датою окупації, згідно ч. 2 ст. 1 Закону визначено 20 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті … проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п.1 Розділу 5 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затвердженихнаказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 р., підставою для державної реєстрації смерті є:

- лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затвердженанаказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

- фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затвердженанаказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

- лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

- рішення суду про оголошення особи померлою;

- рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

- повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

- повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ОСОБА_4 Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», керуючись ст.ст. 208-218, 234, 235, 256-259,367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті особи в певний час - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка померла 01 липня 2014 року в с. Марянівка, Красногвардійського району, АР Крим, у віці 78 років.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі заяви до суду, залишити за заявником.

Допустити негайне виконання рішення суду відповідно до п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6