АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1902/17 Головуючий 1 інст. - Боговський Д.Є.
Категорія: довічне утримання Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, про розірвання спадкового договору за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, про розірвання спадкового договору.

На обґрунтування позивач вказала, що 18 січня 2006 року між нею та відповідачем було укладено Спадковий договір, за умовами якого набувач ОСОБА_2 зобовязалася виконувати її розпорядження і в разі смерті відчужувача набуває право власності на житловий будинок № 35 з надвірними будівлями по вул. Малишева в м. Харкові. Спадковий договір нотаріально посвідчено державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-92.

Згідно з пунктом 6 Спадкового договору відповідач зобовязалася виконувати її особисті немайнові розпорядження, а саме: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки для відчужувача та за його вимогою, за кошти за домовленістю сторін, а також забезпечувати порядок в зазначеному будинку.

Проте ОСОБА_2 останні роки умови договору не виконує, допомоги не надає, станом її здоровя не цікавиться. У звязку з цим вона вимушена була укласти Договір про соціальне обслуговування з територіальним центром соціального обслуговування Комінтернівського району м. Харкова.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила розірвати Спадковий договір від 18 січня 2006 року та зняти заборону на відчуження житлового будинку № 35 по вул. Малишева в м. Харкові, накладену в цей же день державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-93.

ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 позов не визнала, посилаючись на належне виконання відповідачем зобовязань за вказаним Спадковим договором.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року позов задоволено частково.

Спадковий договір, укладений 18 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, нотаріально посвідчений державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-92, розірвано.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

За ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 478 гр. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд надав перевагу поясненням позивача та не взяв до уваги її докази щодо належного виконання умов Спадкового договору; сплата деяких комунальних платежів за кошти позивача не є підставою для розірвання Спадкового договору; до вересня 2015 року жодних претензій до набувача майна у позивача не було, що було визнано самою ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

В письмовому клопотанні позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Згідно з частиною 1 статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке ним передане, і має право вимагати його повернення.

Матеріали справи свідчать, що 18 січня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

укладено Спадковий договір, за умовами якого набувач зобовязалася виконувати розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на житловий будинок № 35 з надвірними будівлями по вул. Малишева в м. Харкові. Спадковий договір нотаріально посвідчено державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-92.

Згідно з пунктом 6 Спадкового договору відповідач зобовязалася виконувати її особисті немайнові розпорядження, а саме: купувати одяг, продукти харчування та необхідні ліки для відчужувача та за його вимогою, за кошти за домовленістю сторін, а також забезпечувати порядок в зазначеному будинку.

В пунктах 9, 10 сторони погодили, що Спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконувала в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вживала всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання (частина 2 статті 614 ЦК України).

Отже, з урахуванням підстав позову, саме відповідач зобовязана довести належне виконання умов Спадкового договору.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 останні роки умови договору не виконує, допомоги не надає, станом її здоровя не цікавиться. У звязку з цим вона вимушена була укласти Договір про соціальне обслуговування з територіальним центром соціального обслуговування Комінтернівського району м. Харкова.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 посилалася на належне виконання нею зобовязань за Спадковим договором. При цьому, чим підтверджуються ці обставини, окрім її заперечень проти позову, не зазначила. Як на доказ посилалася лише на оплату робіт щодо заміни в будинку позивача вікон, яка була здійснена в 2008 році (а. с. 114-122).

Встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин, суд першої інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (стаття 212 ЦПК України), дійшов обгрунтованого висновку про доведеність тверджень ОСОБА_1 про порушення ОСОБА_2 умов Спадкового договору.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про належне виконання умов договору довічного утримання в повному обсязі не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи, зокрема, квитанціями про сплату комунальних послуг самою ОСОБА_1, показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що фактично допомогу надавав чоловік ОСОБА_2 до своєї смерті.

До того ж, в суді апеляційної інстанції сторони підтвердили, що на даний час ОСОБА_2 не виконує умов Спадкового договору. Безкоштовно позивачу надає таку допомогу інша особа, яка проживає з ОСОБА_1 з січня 2014 року.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову щодо зняття заборони на відчуження житлового будинку № 35 по вул. Малишева в м. Харкові, накладеної 18 січня 2006 року державним нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 за реєстровим № 1-93, не оскаржено. При цьому докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу в цій частині не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. .

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді С.С.Кругова

ОСОБА_10