Справа № 545/496/17
Провадження № 2/545/582/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Корба Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Полтавського району про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 24.02.2017 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, посилаючись на те, що 13 липня 2016 року помер його батько - ОСОБА_2. За життя батько не склав заповіту. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. У визначений законом строк він прийняв спадщину після батька, звернувшись із заявою до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу - ОСОБА_3 17 листопада 2016 року було заведено спадкову справу за № 19/2016, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45818635 від 17.11.2016 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України до спадкоємців за законом першої черги відносяться чоловік, дружина, батьки, а також діти померлого.

До спадкоємців за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 відносяться : ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_4. З його мамою - ОСОБА_5, батько розірвав шлюб 31 травня 2002 року, що підтвержується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КЕ № 083048, виданим ВРАЦС реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області. Таким чином, вона не має право спадкування за законом після ОСОБА_2 .

ОСОБА_4, не побажав приймати спадщину і не звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

В постанові про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 28 січня 2017 року приватного нотаріуса - ОСОБА_3, зазначено, що позивач являється єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_2 .

Але, разом з тим, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину з наступних підстав.

До спадкового майна відноситься житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Василівка, вул. Молодіжна, 63 Полтавського району Полтавської області. Присадибна земельна ділянка площею 0,60 га. неприватизована, відноситься до державного фонду.

Мати і батько були членами колгоспу ім. Петровського Полтавського району.

29 марта 1991 року його батько - ОСОБА_2 уклав договір куплі-продажу вищезазначеного жилого будинку з колгоспом ім. Петровського Полтавського району за 19 307 рублей, які повністю сплатив в касу колгоспу, що підтвержується довідкою колгоспу ім. Петровського від 22 січня 1992 року. Типовий договір був посвідчений секретарем виконкому Василівської сільської ради народних депутатів, ОСОБА_6.

Житловий будинок з того часу знаходився в користуванні їх сім»ї, в якому він мешкає до цього часу.

Їх двір відносився до колгоспного типу двора і таким залишався станом на 01.07.1990 року. На цю дату склад колгоспного двору був таким : ОСОБА_2 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина голови двору ; ОСОБА_4 син, ОСОБА_1 - син. .

Ці обставини підтверджуються випискою з погосподарської книги №4, особовий рахунок 976 Василівської сільської ради Полтавського району № 300 від 16 серпня 2016 року.

Житловий будинок з господарськими будівлями відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір., головою якого був ОСОБА_2 .

Відповідно до діючої на той час «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP», реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Відповідно до п.8 вищевказаної «Інструкції...», у разі будівництва будинку на колгоспній землі, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це.

Свідоцтва про право власності на нерухоме майно колгоспного двору немає.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР ( 1963 року ), який діяв на той час, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК України ( в редакції 1963 року ) розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двора, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об»єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Отже, всі члени колгоспного двору, а саме : ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_1 формально мали право, згідно діючого на той час законодавства, на спільну власність у колгоспному дворі, а саме по 1/4 частині нерухомого майна колгоспного двору, яке зберіглося після його припинення.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 71983528 від 01.11.2016 року за ним, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/4 частину за кожним на праві спільної часткової власності на житловий будинок в с. Василівка, вул . Молодіжна, 63.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 28 січня 2017 року йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після батька в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок і реєстрації права власності. В зв»язку з його смертю неможливо зареєструвати за ним право власності на 1/4 частину вищезазначеного будинку.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України він являється спадкоємцем першої черги за законом і в установленому законом порядку прийняв спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Саме у такий спосіб прошу суд захистити його право власності на нерухоме майно..

В зв»язку з тим, що він може вирішити питання про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, яке знаходиться в с. Василівка, вул. Молодіжна, 63, лише в судовому порядку, тому змушений звертатися з даним позовом до суду.

Прохав визнати за ОСОБА_1, індентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку в складі передпокою «1-1» площею 11,2 кв.м., кухні «1-2» площею 8,9 кв.м., кімнати «1-3» площею 12,7 кв.м., кімнати «1-4» площею 13,1 кв.м., кімнати «1-5» площею 12,8 кв.м., кімнати «1-6» площею 11,6 кв.м., топочної «1-7» площею 6,9 кв.м., тамбуру «І» площею 5,4 кв.м.; 1/4 частину господарськіх будівель і споруд : сарай «Б», навіс «В», гараж «Г», сарай ( тимчас. ) «г», літню кухню «Д», сарай «Д 1», сарай «Д 2», погріб вхідний «д», навіс «д 1», сарай ( тимч. ) «Е», вбиральня «Ж», сарай ( тимч. ) «Є», колодязь 1/2 № 1, огорожа № 2, 3, ворота, хвіртку № 4-7, в с.Василівка, вул. Молодіжна, 63 Полтавського району Полтавської області, як за спадкоємцем за законом після померлого 13 липня 2016 року батька ОСОБА_2.

В судове засідання сторони у справі не з»явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Де, позивач позов підтримав та прохав задовольнити, надавши можливі докази на підтвердження позову ( а. с. 58 ). Представник відповідача - Василівської сільської ради Полтавського району та третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 не висловили заперечень щодо позову ( а. с. 59, 65 ). Тому, суд вважає за можливе, розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв.

Судом встановлено всі обставини, на які послалася в позові позивачка і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 8 43.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1261-1270, п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень ЦК України», так як власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це

право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та так як право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті.

Керуючись ст. 27, 31, 208, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1261-1270, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/4 частину житлового будинку в складі : передпокою «1-1» площею 11,2 кв.м., кухні «1-2» площею 8,9 кв.м., кімнати «1-3» площею 12,7 кв.м., кімнати «1-4» площею 13,1 кв.м., кімнати «1-5» площею 12,8 кв.м., кімнати «1-6» площею 11,6 кв.м., топочної «1-7» площею 6,9 кв.м., тамбуру «І» площею 5,4 кв.м.; на 1/4 частину господарськіх будівель і споруд : сарай «Б», навіс «В», гараж «Г», сарай ( тимчас. ) «г», літню кухню «Д», сарай «Д 1», сарай «Д 2», погріб вхідний «д», навіс «д 1», сарай ( тимч. ) «Е», вбиральня «Ж», сарай ( тимч. ) «Є», колодязь ( 1/2 частина ) № 1, огорожа № 2, 3, ворота, хвіртка № 4-7, в селі Василівка, вулиця Молодіжна, 63 Полтавського району Полтавської області, як за спадкоємцем за законом після померлого 13 липня 2016 року батька ОСОБА_2, розташоваого на неприватизованій земельній ділянці державного фонду площею 0,60 га.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_7