Р І Ш Е Н Н Я Справа № 554/12095/15-ц

Іменем України Провадження № 2/554/621/2017

20 листопада 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді -Шевської О.І.

при секретарі Дроздові Д.А.

позивач ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3В,

представник відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я в результаті кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки та в процесі розгляду справи уточнила свої позовні вимоги в порядку ст.. 31 ЦПК України прохаючи суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь завдану їй матеріальну та моральну (немайнову) шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, а саме стягнути матеріальну шкоду спричинену ушкодженням здоровя в результаті вчинення кримінального правопорушення на суму 14 639 00 грн., та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що у провадженні СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області знаходилося кримінальне провадження №0001202 по факту спричинення позивачу 5 травня 2015 року її сусідом ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що відповідно до Додаткового висновку судово-медичної експертизи №1026 від 03 серпня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. З 05 травня 2015 року по 18 травня 2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у 1-му терапевтичному відділенні Четвертої Полтавської міської клінічної лікарні, а з 19 травня 2015 року по 30 травня 2015 року продовжувала стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Відділкової клінічної лікарні м.Полтави «СТГО Південні залізниця». Позивач є пенсіонером за віком та інвалідом ІІ- ї групи загального захворювання, її здоровя в звязку із наслідками травми внаслідок аварії потребувало певних витрат на його підтримку, були необхідні масажі, спеціальні фізичні вправи на його підтримку, щоб остання могла самостійно без сторонньої допомоги ходити. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3, стан її здоровя погіршився. Виникли постійні головні болі, безсоння, позивач з великими труднощами пересувалася з допомогою палиці. Тривалий час не могла нормально їсти, через травму щелепи. На лікування позивачем було витрачено кошти, які підлягають відшкодування. Також даним злочином позивачу спричинено і моральну шкоду, яка також підлягає відшкодуванню.

Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову за недоведеністю.

Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, заслухавши пояснення сторін та експерта, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області знаходилося кримінальне провадження №0001202 по факту спричинення позивачу 5 травня 2015 року її сусідом ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, що відповідно до Додаткового висновку судово-медичної експертизи №1026 від 03 серпня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

З 05 травня 2015 року по 18 травня 2015 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у 1-му терапевтичному відділенні Четвертої Полтавської міської клінічної лікарні, а з 19 травня 2015 року по 30 травня 2015 року продовжувала стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Відділкової клінічної лікарні м.Полтави «СТГО Південні залізниця».

Позивач є пенсіонером за віком та інвалідом ІІ- ї групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням серії АД №473053. Здоровя позивача в звязку із наслідками травми внаслідок аварії потребувало певних витрат на його підтримку, були необхідні масажі, спеціальні фізичні вправи на його підтримку, щоб остання могла самостійно без сторонньої допомоги ходити.

Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 ОСОБА_3, стан її здоровя погіршився. Виникли постійні головні болі, безсоння, позивач з великими труднощами пересувалася з допомогою палиці. Тривалий час не могла нормально їсти, через травму щелепи.

На лікування позивачем було витрачено кошти, що підтверджується копіями чеків, які підлягають відшкодування, позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги посилаючись на наявність підтверджуючих документів.

Також даним злочином позивачу спричинено і моральну шкоду, яка також підлягає відшкодуванню.

Вироком Октябрського районного суду від 23 грудня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 1360 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24.03.2016 року Вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 23.12.2015 року залишено без змін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому п.1 ч.2 вказаної норми права встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Приписами ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п. 5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Суд, встановивши фактичні обставини справи у відповідності до вищеназваних правових норм та враховуючи вимоги об'єктивності, розумності й справедливості та обставини справи, враховує характер кримінального правопорушення (спричинення тілесних ушкоджень) та ступінь вини відповідача ОСОБА_3, глибину фізичних та духовних страждань позивача унаслідок травмування, страждання останньої, вимоги розумності та справедливості, та те, що відповідачем добровільно завдану шкоду не сплачено, та взагалі не визнано

Отже, визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує, що позивач є особою, якій злочином заподіяно моральну шкоду, що дії відповідача є протиправними, також суд враховує, тяжкість травми, що спричиняє їй постійний душевний біль та моральні страждання.

Виходячи з засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини і тривалості душевних страждань позивача, суд приходить до висновку, що достатньою сатисфакцією для позивача з боку відповідача, буде відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 грн.

Позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди є законним та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 14 639.00 грн.

Керуючись, ст.ст. 3, 15, 30, 31, 60, 88, 197, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинену ушкодженням здоров»я в результаті кримінального правопорушення задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2) матеріальну шкоду спричинену ушкодженням здоровя в результаті вчинення кримінального правопорушення в розмірі 14 639 грн матеріальної шкоди та 1 500 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_3 В В. на користь Держави судовий збір в розмірі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня отримання його копій особами, які не брали участі у розгляді справи.

Суддя О.І. Шевська