Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1877/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

14.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді Кіселика С.А.

Суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

за участі секретаря Двоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири об'єктом особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя набутого за час шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у шлюбі з 29 травня 1993 року по 28 лютого 2017 року.

У період перебування у шлюбі ними було придбано квартиру №32, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, буд. 132-А, а також меблі та побутову техніку. У звязку з тим, що зазначене майно придбано в період шлюбу та відповідно є спільною сумісною власністю подружжя, просив поділити майно подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, телевізор «Samsung», гарнітур для вітальні, холодильник «Bosh», пральну машину «Ariston», магнітофон «Sharp», відеокамеру «Sony», припинити право власності відповідача на 1/2 частину квартири та визнати за нею право власності на спальний гарнітур, телевізор «Philips», мікрохвильову піч «Samsung», пилосос «Zanussi», кухонну стінку.

03 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання квартири №32, розташованої в житловому будинку №132-А по пр. Соборному (Леніна) в м. Олександрії Кіровоградської області, обєктом особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя набутого за час шлюбу.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 29 травня 1993 року по 28 лютого 2017 року. В період шлюбу ними було придбано квартиру №32, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, буд. 132-А, а також меблі та побутову техніку. Не зважаючи на те, що квартира придбана в період шлюбу, придбання квартири відбулося за її особисті кошти, заощаджені із заробітної плати, оскільки ОСОБА_3 в період з 1998 року по 2002 рік, ніде не працював, а також за рахунок допомоги її батьків.

У звязку з цим просила визнати квартиру обєктом її особистої приватної власності, поділити майно подружжя та визнати за нею право власності на спальний гарнітур, телевізор «Philips»., телевізор «Samsung», мікрохвильову піч «Samsung», а за ОСОБА_3 кухонну стінку, гарнітур для вітальні, холодильник «Bosh», магнітофон «Sharp», пральну машину «Ariston», пилосос «Zanussi», відеокамеру «Sony».

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири обєктом особистої приватної власності та поділ спільного майна подружжя набутого за час шлюбу задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_3:

- на 1/2 частину квартири №32, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний (колишня назва Леніна), буд. 132-А;

- на телевізор «Samsung» вартістю 7 000,00 грн., гарнітур для вітальні вартістю 6 500,00 грн., холодильник «Bosh» вартістю 4 000,00 грн., пральну машину «Ariston» вартістю 5 500,00 грн., магнітофон «Sharp» вартістю 1 500,00 грн., відеокамеру «Sony» вартістю 4 000,00 грн., всього на суму 28 500,00 грн.;

за ОСОБА_2:

- на 1/2 частину квартири №32, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний (колишня назва Леніна), буд. 132-А;

- на спальний гарнітур вартістю 10 000,00 грн., телевізор «Philips» вартістю 9 000,00 грн., мікрохвильову піч «Samsung» вартістю 2 200,00 грн., пилосос «Zanussi» вартістю 800,00 грн., кухонну стінку вартістю 6 500,00 грн., всього на суму 28 500,00 грн.

В іншій частині позовних вимог сторін відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 778,08 грн., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 285,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулась до Апеляційного суду Кіровоградської області з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначила, що рішення в частині спору, що стосується поділу квартири, постановлено без врахування всіх обставин, які мають значення для справи, а висновки суду в частині рішення яка оскаржується, такими, що не відповідають обставинам справи. А тому, просила, в цій частині, рішення суду змінити визнавши за нею право особистої приватної власності на спірну квартиру.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 29 травня 1993 року по 28 лютого 2017 року і мають повнолітню дочку. 27 листопада 1999 року нотаріально посвідчено договір купівлі продажу квартири № 32 в будинку № 132-А по пр.. Соборному (Леніна) в м. Олександрії Кіровоградської області (а.с. 46). Покупцем квартири значиться ОСОБА_2 Тобто квартира придбана в період зареєстрованого шлюбу. Тривалий час сторони спільно проживали в квартирі, робили ремонт та облаштовували меблями і побутовою технікою.

Відмовляючи у задоволені вимоги ОСОБА_2 про визнання квартири АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Олександрії Кіровоградської області обєктом її особистої приватної власності та задовольняючи вимогу ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 (Леніна) в м. Олександрії Кіровоградської області, оскільки квартиру було придбано до 2004 року, суд першої інстанції керувався положеннями Кодексу про шлюб та сімю України ( КпШСУ).

Оцінюючи надані сторонами докази суд першої інстанції критично віднісся до доводів ОСОБА_2, що квартира є її особистою власністю, придбана за її особисті кошти та кошти її батьків. Суд вважав, що ОСОБА_2 не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих доводів. А тому, суд дійшов висновку, що спірна квартира придбана за час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а отже кожному із них належить по ? частині цієї квартири.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 24 КпШСУ ( в редакції, що діяла на час придбання квартири), власністю кожного з подружжя є майно, яке належало кожному з них до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування.

Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші ( ч.2 ст. 24 КпШСУ).

Спірна квартира придбана за час шлюбу, доказів тому, що її подаровано ОСОБА_2 або, що квартира нею успадкована, матеріали справи не містять.

А отже, за таких умов, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 24 КпШСУ відповідно до яких майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі,

якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства,

доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного

заробітку.

Колегії суддів Дейнега Т.Г. повідомила, що кошти на придбання квартири вона відкладала на протязі трьох років із власної зарплати, в той час як заробітна плата ОСОБА_3 йшла на оплату житла яке наймало подружжя.

За таких умов колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування правильного рішення суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді : Л.В. Суровицька

ОСОБА_4