Справа № 348/543/17
Провадження № 22-ц/779/1546/2017
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б. М. Б.
Суддя-доповідач Малєєв
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 1 вересня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и л а :

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 4528,82 швейцарських франків та 163966,96 грн (а.с. 2-3).

Свої вимоги мотивує тим, що згідно кредитної угоди № 5407С14 від 19.06.2007 АТ Укрексімбанк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 22000,00 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення 18.06.2014. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки № 54110Р2 від 15.09.2010 з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, відповідно до якого поручитель зобов'язалася перед АТ Укрексімбанк солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов'язання з Кредитної угоди. Відповідач ОСОБА_1 у відповідності до умов договору зобов'язався щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки, яка визначається відповідно до умов пункту 2.2.1 Кредитної угоди у валюті кредиту, а відповідно до пункту 2.4.1 Кредитної угоди відповідач зобов'язаний здійснювати погашення кредиту щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту у сумах, визначених Графіком надання та погашення кредиту у валюті кредиту. Відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх кредитних зобов'язань по сплаті в визначені Кредитною угодою строки належних банку платежів. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору АТ Укрексімбанк в жовтні 2011 року звернувся до Надвірнянського районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідачів всієї заборгованості, яка утворилася станом на 27.09.2011. Рішенням Надвірнянського районного суду від 13.12.2011, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2012, позов банку було задоволено в повному обсязі (стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь банку 130155,42 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати). Рішенням ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.08.2012 рішення Надвірнянського районного суду змінено і вирішено стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 14694,69 швейцарських франків та пеню 564,29 грн.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 18.06.2014 стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка виникла за період з 27.09.2011 по 13.03.2014 в сумі 2595,14 швейцарських франків нарахованих і несплачених відсотків і 10000 грн пені. За період 01.03.2014 по 28.02.2017 виникла заборгованість за кредитним договором 4528,82 швейцарських франки і пеня за період з 0.04.2016 по 01.03.2017 в сумі 163966,96 грн.

Вважають, оскільки банк має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, то в звязку з цим просили ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України заборгованість за кредитним договором від 19.06.2007 № 5407С14 в розмірі 4528,82 швейцарських франків та 163966,96 грн., а також судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 1 вересня 2017 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, жит. ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. номер НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, МФО 322313, ) заборгованість по кредитному договору №5407С14 від 19.06.2007 в розмірі 4528,82 швейцарських франків та пеню в розмірі 30000 грн; в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 5407С14 від 19.06.2007 року відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України 2143,98 грн. сплаченого судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку з наступних мотивів (а.с. 88-90):

1. Сторони кредитного договору встановили строк дії договору та строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів.

2. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк і виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

3. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в жовтні 2011 року.

4. Відтак, вищезазначений заявлений позов від березня 2017 року поданий зі спливом строку позовної давності.

Просить скасувати оскаржуване рішення як незаконне, а провадження по справі закрити.

Представник Банку також оскаржив указане рішення в апеляційному порядку (а.с.101-104) та подав письмові пояснення з наступних мотивів:

1. Вважає, що у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

2. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

3. Оскільки рішенням суду (інший судовий розгляд 2011 року), яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України немає.

4. Суд дійшов безпідставного висновку, що строк виконання основного зобов'язання розпочинається з 18.06.2016, АТ «Укрексімбанк» пропущено строк предявлення вимоги до Поручителя і внаслідок чого порука згідно договору поруки від 15.09.2010 припинилась, оскільки чинність договору поруки підтверджена судовими рішеннями , долученими до матеріалів справи і підстав для застосування положень ч. 4 ст. 559 ЦК України після набрання законної сили рішеннями судів про задоволення вимоги кредитора до поручителя немає.

5. Судом порушено вимоги ст. 551 ЦПК України, ст.ст. ЦПК України, оскільки відсутні підстави для зменшення розміру неустойки (обґрунтування на а.с. 103 ост. абз. та 103 зворот).

6. Суд безпідставно відмовив у стягненні частини витрат на сплату судового збору.

Просив оскаржуване рішення скасувати, позов задовольнити в повному обсязі, а судові витрати покласти на Відповідачів.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити з указаних у ній мотивів. Заперечив апеляцію Банку.

Представник АТ «Укрексімбанк» апеляційну скаргу Банку підтримав і просив задовольнити з указаних у ній мотивів. Заперечив апеляцію ОСОБА_1

За наслідками розгляду, апеляційний суд вважає необхідним, апеляцію АТ «Укрексімбанк» задовольнити, а апеляцію ОСОБА_4 відхилити з таких міркувань.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги Банку про стягнення заборгованості у розмірі 4528,82 швейцарських франків заборгованості по нарахованих відсотках є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на приписи ст. 16, ч.2 ст. 1050 ЦК України, а, враховуючи норми ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611, ч. 3 ст. 549, ч. 3 ст. 551, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, інтереси Банку та Відповідача 1 як позичальника, про необхідність зменшення нарахованої позивачем пені до 30000, 00 грн. Враховуючи ч. 1 ст.553, ч. 1, 2 ст. 554, ч. 4 559, ч. 1 ст. 251, ст. 251, 252 ЦК України, суд також дійшов висновку, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відтак, суд визнав позовні вимоги Банку до Відповідачки 2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в даній справі не відповідає.

Судом встановлено, що 19.06.2007 між Публічним акціонерним товариством Державний експортно-імпортний банк України (Банк) та ОСОБА_1 (далі Відповідач 1, він же Боржник) укладено кредитний договір №5407С14 (а.с. 4-8, далі Кредитний договір) та додаткові договори до нього від 07.05.2009 (а.с. 11-12), 15.01.2010 (а.с. 13-14), 17.03.2010 (а.с. 15), 15.09.2010 (а.с. 16-19), на підставі яких Банк надав Відповідачу 1 кредит в сумі 22000,00 швейцарських франків (далі боргове зобов'язання) з кінцевим терміном повернення 18.06.2016, що не заперечується сторонами по справі.

Пунктом 6.1 Кредитного договору встановлено його дію до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (а.с. 7 зворот).

15.09.2010 з метою забезпечення виконання за борговими зобовязаннями між Банком, Відповідачем 1 та ОСОБА_3 (далі Відповідачка 2) було укладено Договір поруки №54110Р2 (далі Договір поруки, а.с. 20-21), за яким Відповідачка 2 зобов'язалася перед Банком солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Відповідачем 1 всіх зобов'язань, що випливають з Кредитного договору.

В жовтні 2011 року Банк звернувся до Надвірнянського районного суду з позовом про стягнення з відповідачів всієї заборгованості, яка утворилася станом на 27.09.2011, в зв'язку з невиконанням Відповідачем 1 належним чином своїх зобов'язань боргових зобов'язань.

13.12.2011 рішенням Надвірнянського районного суду (а.с. 22), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.02.2012, позов Банку задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Банку 130155,42 грн заборгованості за Кредитним договором та судові витрати.

08.08.2012 рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Надвірнянського районного суду змінено і вирішено стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 14694,69 швейцарських франків та пеню 564,29 грн. Рішення скеровано до примусового виконання (а.с. 23-25).

18.06.2014 рішенням Надвірнянського районного суду (набрало законної сили) стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка виникла за період з 27.09.2011 по 13.03.2014 в сумі 2595,14 швейцарських франків нарахованих і несплачених відсотків та 10000 грн пені (а.с. 26-28).

Боргове зобов'язання Відповідача 1 згідно розрахунків Банку (а.с. 30, 31):

- 4528,82 швейцарських франків по нарахованих та несплачених відсотках за період з 01.03.2014 по 28.02.2017;

- 108506,57 грн за прострочений основний борг за період з 01.04.2016 по 01.03.2017;

- 55460,39 грн пені за прострочені відсотки за період з 01.04.2016 по 01.03.2017.

Всього: 4528,82 швейцарських франків, 163 966, 96 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що боргове зобов'язання не погашено Відповідачем 1 в повному обсязі, відтак, він продовжує користуватися кредитними коштами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

Приписами ст. 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

В розумінні норм ст.61 та ст. 223 ЦПК України обставини (факти і правовідносини), встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються та не оспорюються в інших справах (в іншому процесі).

Відповідальність боржника і поручителя у даному спорі встановлено судовими рішеннями і тому підстав для відмови у позові до поручителя у суду першої інстанції не було.

Що стосується скарги на зменшення розміру пені. Апелянт ОСОБА_1 узагалі заперечив позов і рішення в частині не оскаржував. За змістом ст. 553 ЦК України розмір неустойки може бути зменшено, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У даному випадку відсутні усі необхідні елементи: і розмір збитків вищий за розмір пені, й інших істотних обставин не встановлено, розрахунок Банку (а.с. 30) не спростовано. Тому рішення суду у частині зменшення пені слід скасувати як необґрунтоване.

Задовольняючи вимоги Банку апеляційний суд виходить з розрахунку, наданого позивачем і того, що підстав для зменшення пені не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за належне, апеляційну скаргу відповідача відхилити, апеляційну скаргу Банку задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задоволити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 1 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 01.03 .2017 в сумі 4528,82 швейцарських франків, 163966,96 грн пені.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_3 по 2147 грн 98 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_5