Справа № 702/779/17
Провадження № 2/702/299/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі : головуючої -судді: Мазай Н.В.

з секретарем: Ясінською О.А.

з участю позивача : ОСОБА_1

представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача : Шляпіна О.Ю.

третьої особи: ОСОБА_4 ,

представники третьої особи Монастирищенського районного відділу ДВС : не з»явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору: Монастирищенський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування арешту на майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. Спадкоємцем померлої є її син ОСОБА_1. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/4 квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Під час оформлення спадщини позивач дізнався про те, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис про те, що за реєстраційним номером 4997978 22.05.2007 року 15:56:00 реєстратором Монастирищенською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження на невизначеие майно, все майно, власником якого є ОСОБА_5. Підставою обтяження зазначено: "постанова, б/н, 23.06.2003, Державна виконавча служба Монастирищенського р-ну, на кор ДП 'Тепло…». Після чого позивач звернувся до Монастирищенського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відповідно до відповіді органу ДВС виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання та рекомендовано звернутись до суду. Оскільки в позасудовому порядку зняти арешт не можливо, позивач змушений звернутись до суду. Заборгованість за комунальні послуги станом на день подання даного позову відсутня. Просить скасувати арешт з всього майна ОСОБА_5, яка померла 18.12.2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить його задоволити та зняти арешт з майна померлої ОСОБА_5.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Шляпін Олексій Юрійович в судовому засіданні підтримав подане заперечення згідно з яким, відповідно до листа Монастирищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 04.08.2017 вих. № 1955/14.17-37, виконавче провадження (номер такого провадження не зазначається, що виключає можливість перевірки інформації по ньому) щодо стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ДП "Теплокомуненерго" знищене за закінченням терміну зберігання. Зняття арешту з майна по завершеним виконавчим провадженням ЗУ "Про виконавче провадження" не передбачено. Разом з тим, зазначають, що ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі - Закон) передбачено вичерпні підстави для закінчення виконавчого провадження. Такої підстави для закінчення виконавчого провадження як "закінчення терміну зберігання" Законом не передбачено. Враховуючи наявність у матеріалах справи довідки про відсутність заборгованості по квартирі № 39, вул. Миру, 2 перед КП "Теплокомуненерго" м. Монастирище за спожиті послуги з централізованого опалення, відповідне виконавче провадження підлягає до закінчення на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. У випадку передбаченому, зокрема, п. 9 ч. 1 цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Твердження Монастирищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області у листі від 04.08.2017 вих. № 1955/14.17-37 про те, що зняття арешту з майна по завершеним виконавчим провадженням ЗУ "Про виконавче провадження" не передбачено, не відповідає положенням самого Закону, а саме ч. 1 ст. 40, згідно якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 Закону). Таким чином, повноваження щодо зняття арешту з майна, відповідно до положень Закону, належать саме Монастирищенському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області. Підстави для звернення із відповідним позовом до суду відсутні. В судовому засіданні пояснив, що у зв"язку зі знищенням виконавчого провадження за терміном його зберігання, проти зняття арешту з майна не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Представники третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не з»явились. Причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної спільної, суміної власності належить 1/4 квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 19.09.1994 року (а.с.8), довідкою КП "Черкаське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" № 416 від 03.08.2016 року ( а.с.61).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданного 20.12.2016 року Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області серії НОМЕР_1, ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.6).

Позивач є спадкоємцем майна померлої, оскільки є її рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 1.12.1982 року Цибулівською сільською радою Монастирищенського району Черкаської області серії НОМЕР_2, де в графі «мати» - «ОСОБА_5 » (а.с.5).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач прийняв спадщину після померлої 18.12.2016 року ОСОБА_5 у встановленому законом порядку ( а.с. 51).

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна НОМЕР_3 від 17.07.2017 року на все майно (невизначено) ОСОБА_5 значиться обтяження за типом - арешт за реєстраційним № 4997978, зареєстроване 22.05.2007 року реєстратором-Монастирищенською державною нотаріальною конторою, підстава: постанова б/н, 23.06.2003 року Державна виконавча служба Монастирищенського району, на користь ДП «Тепло» (а.с.19).

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент правовідносин) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відсутність заборгованості по сплаті комунальних послуг КП (ДП) "Теплокомуненерго" та КП "Монастирищенське ВУЖКГ" станом на серпень місяць 2017 року підтверджується відповідними довідками ( а.с. 16, 17).

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року (який діяв на момент виникнення правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно листа Монастирищенського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області № 1955/14.17-37 від 04.08.2017 року зазначено, що при виконанні рішення суду про стягнення боргу на користь ДП «Теплокомуненерго», 23.06.2003 року постановою державного виконавця було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_5. На даний час архівне виконавче провадження знищене за закінченням терміну зберігання. Зняття арешту з майна по завершеним виконавчим провадженням Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено. Роз"яснено право звернення до суду (а.с.15).

Відповідно п.9.9. Порядку роботи із документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 ( далі Порядок) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Згідно п.9.10. Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт… Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, відсутністю заборгованості, як підстави для його накладення, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Враховуючи, що реалізація прав позивача є неможливою без надання захисту судом в обраний ним спосіб, суд вважає за можливе зняти арешт, накладений Монастирищенським районним ВДВС, оскільки законних підстав для збереження накладеного арешту судом не встановлено, а тому, враховуючи усі інші встановлені судом обставини, подальше збереження без достатніх підстав вжитих попередньо заходів є неможливим та безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинний на момент вирішення справи судом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК (далі-ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

На підставі викладеного Конституції України, Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року, Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року, Порядку роботи із документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями, Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року з наступними змінами „Про судову практику в справах про виключення майна з опису», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", ст.ст.321,391,1216, 1218, 1268,1270,1296 ЦК України та керуючись ст.ст.3,5-8,10,11,14,60,88,158-159,169,174,197,213-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Зняти арешт з майна ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, накладений згідно постанови державної виконавчої служби Монастирищенського району б/н від 23.06.2003 року.

Стягнути із комунального підприємства "Теплокомуненерго" міста Монастирище на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н. В. Мазай

Повний текст рішення складено 12.10.2017 року.