УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - обслуговуючий кооператив «Садівничий кооператив «Едем», про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 21 вересня 2007 року № 1183 їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0682 га на території обслуговуючого кооперативу «Садівничий кооператив «Едем» (далі - ОК «СК «Едем») (Таїровська селищна рада Овідіопольського району Одеської області).

Проте розпорядженням Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 21 березня 2008 року № 323 були внесені зміни до вищезазначеного розпорядження, а саме: замість неї - ОСОБА_8 була зазначена ОСОБА_5, яка 30 червня 2009 року за договором дарування відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_6

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2013 року, визнано протиправним і скасовано п. 3 розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 21 березня 2008 року № 323 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 12 січня 2007 року № 14» та визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку від 24 липня 2008 року серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_5

Враховуючи викладені обставини, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 30 червня 2009 року та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0682 га, з цільовим призначенням для садівництва, розташованої на землях Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (СК «Едем», ділянка НОМЕР_1), укладений 30 червня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У задоволенні решти позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи недійсним договір дарування землі від 30 червня 2009 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. 210 ЗК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що на час укладення спірного правочину ОСОБА_5 не була власником земельної ділянки та не мала права на її відчуження.

Колегія погоджується з таким висновком і відхиляє доводи ОСОБА_6 про те, що договором дарування не були порушені права позивачки через незавершення нею процесу приватизації, оскільки ОСОБА_4 на підставі розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 21 вересня 2007 року № 1183 набула речове право на спірну земельну ділянку, а відтак є заінтересованою особою, права якої порушені цим договором.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди попередніх інстанцій із урахуванням встановлених обставин справи дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта