АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1600/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І., Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

адвоката Гричаненка О.М.

позивача ОСОБА_7

представників відповідачів Курасу С.А., Ольховець В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_10 до державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", третя особа центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про зобов'язання виконання умов договору та визнання майнових прав,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7, ОСОБА_10 звернулися до суду з позовом до державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", третя особа центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про зобов'язання виконання умов договору та визнання майнових прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.10.2006 року вони уклала договір № 4 на придбання житла, а саме: квартири № 5, загальною площею згідно з проектом 65,85 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1, в порядку дольової участі з державним підприємством «Черкаське будівельно монтажне управління». Відповідно до умов вказаного договору дольовик сплачує загальну площу житла, що передається забудовником за договірною ціною, яка складає 2700,0 грн. за 1 кв.м. загальної площі. Загальна сума на момент складення договору складає 177 795 грн.

Позивачі зазначають, що відповідно до умов договору, відповідач зобов'язувався збудувати житло на суму коштів вкладених дольовиком і передати позивачам квартиру до 30.06.2008 року. Проте станом на сьогоднішній день квартира не передана і відповідачем не визнається право позивачів на квартиру.

ОСОБА_7, ОСОБА_10 остаточно уточнивши свої позовні вимоги просили суд визнати право (майнове право) ОСОБА_7, ОСОБА_10 на квартиру № 5, загальною площею 65,85 кв.м. в першій черзі 130-ти квартирного житлового будинку на 70 квартир, який розташований в АДРЕСА_1. та визнати право на отримання квартири в житловому будинку.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року позов задоволено. Визнано право (майнове право) ОСОБА_7, ОСОБА_10 на квартиру № 5, загальною площею 65,85 кв.м. в першій черзі 130-ти квартирного житлового будинку на 70 квартир, який розташований в АДРЕСА_1. та визнано право на отримання квартири в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права і просить скасувати рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов ОСОБА_7, ОСОБА_10 до державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", третя особа Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України про зобов'язання виконання умов договору та визнання майнових прав, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачі виконали всі умови договору, які необхідні і достатні для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва та набуття майнових прав на цей об'єкт.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 05.10.2006 року між ОСОБА_7, ОСОБА_10 та державним підприємством "Черкаське будівельно-монтажне управління" було укладено договір № 4 на придбання житла, а саме: квартири № 5, загальною площею згідно з проектом 65,85 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1, в порядку дольової участі з державним підприємством «Черкаське будівельно монтажне управління». Відповідно до умов вказаного договору дольовик сплатив загальну площу житла, що передається забудовником за договірною ціною, яка складає 2700 грн. за 1 кв.м. загальної площі.

Так, згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру № 267 від 12.10.2006 року позивачі внесли 64660 грн.., ордер № 272 від 18.10.2006 року на суму 44 440 грн, ордер б/н від 04.12.2006 року 68 695 грн. Загальна сума склала 177 795 грн., як дольову участь у будівництві квартири № 5 в будинку по АДРЕСА_1.

Проте відповідач відмовляється виконати умови договору та передати їм у власність квартиру та не визнає умови договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 618 ЦК України, боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що умовами договору № 4 на придбання житла в порядку дольової участі від 05.10.2006 року позивачі мають право на отримання квартири. Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2010 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до ДП «Черкаське БМУ» про стягнення матеріальних збитків за несвоєчасне виконання умов договору та стягнуто на користь позивачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 352610 гривень. Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області ДП «Черкаське БМУ» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про розірвання договору від 05 жовтня 2006 року на придбання житла в порядку дольової участі. Зазначені рішення не скасовані судами вищих інстанцій та перебувають в законній силі.

Таким чином договір дольової участі на сьогоднішній день є чинним, не його не розірвано та не визнано недійсним, а тому він є обов'язковим для виконання сторонами.

Водночас відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

У справі, яка переглядається, позивачі виконала свої грошові зобов'язання за чинним договором №4 від 05 жовтня 2006 року на придбання житла в порядку дольової участі, повністю сплативши вартість об'єкта будівництва у встановлений у договорі термін, тобто вчинили дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги щодо переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття майнових прав на цей об'єкт.

Тому вірно встановивши факти і відповідні їм правовідносини, правильно застосувавши норми матеріального і процесуального права, суд першої інстанції ухвалив правильне рішення, яким задоволив позовні вимоги та визнавши право (майнове право) ОСОБА_7, ОСОБА_10 на квартиру № 5, загальною площею 65,85 кв.м. в першій черзі 130-ти квартирного житлового будинку на 70 квартир, який розташований в АДРЕСА_1. та визнавши право на отримання квартири в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що державне підприємство "Черкаське будівельно-монтажне управління" не мало права укладати договори дольової участі з позивачами, оскільки замовником будівництва будинку є Міністерство оборони України і фінансування здійснювалося виключно за державні кошти є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції. Згідно з дозволом Міністра оборони України від 23.06.2008 року з метою своєчасного вводу в експлуатацію об'єктів будівництва, в числі яких житловий будинок по АДРЕСА_1, дозволено начальнику Центрального територіального управління капітального будівництва МОУ залучення коштів фізичних та юридичних осіб при будівництві цього житла.

Оскільки договір є обов'язковим для виконання сторонами, і враховуючи, що одна із сторін даного договору - державне підприємство «Черкаське будівельно-монтажне управління» безпідставно відмовляється від його виконання, не дивлячись на належне виконання позивачами своїх зобов'язань, які витікають із договору, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність захисту порушених майнових прав позивачів шляхом задоволення заявлених позовних вимог.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що відповідно до рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2010 року з ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» стягнуто на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_10 кошти в сумі 352610 гривень, що є вартість квартири за договором, а тому вони звільнені від виконання зобов'язання за договором на придбання житла в порядку дольової участі. Зазначені обставини та заперечення ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» були враховані Соснівським районним судом Черкаської області при ухваленні рішення 26 травня 2015 року по справі за позовом ДП «Черкаське БМУ» до ОСОБА_7 та ОСОБА_10 про визнання недійсним та розірвання договору, яким в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним та розірвання договору на придбання житла в порядку дольової участі відмовлено. Зазначені обставини та заперечення ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» також були враховані та їм надана правова оцінка при розгляді апеляційної та касаційної скарги на дане рішення судами касаційної та апеляційної інстанції. Зокрема було визначено, що рішення Соснівского районного суду від 21 вересня 2010 року не виконано, гроші ОСОБА_10 не виплачено, відносно ДП «Черкаське БМУ» господарським судом Черкаської області 21 лютого 2011 року порушено справу про банкрутство, а ОСОБА_10 віднесені тільки до 4-ї черги кредиторів. Тому за наявності чинного договору про придбання житла в порядку дольової участі дані договірні зобов'язання про надання житла повинні бути виконані.

Інші доводи апеляційної скарги Міністерство оборони України суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, так як зазначені доводи стосуються виникненню правовідносин після 2006 року, тобто після укладення договору на придбання житла в порядку дольової участі, та не скасовують або змінюють договір №4 від 05 жовтня 2006 року.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :