Справа № 161/9341/17
Провадження № 2/161/3036/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю представника позивача - Шульгана Ф.П.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Луцької міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Орган опіки та піклування Луцької міської ради Волинської області, який діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.03.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку в службі у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах внаслідок неналежного виховання батьком своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_6 Діти після її смерті почали проживати з бабусею ОСОБА_7 З метою встановлення опіки над онуками ОСОБА_7 звернулася до службу із заявою про позбавлення батьківських прав батька дітей ОСОБА_5

ОСОБА_5 заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, пояснюючи, що хоче брати участь у вихованні та утриманні дочок, прагнув підтримувати родинні стосунки з ними, надавав періодично кошти на утримання дітей. Відвідував дітей за місцем проживання та навчання.

У 2012-2013 роках ОСОБА_7 неодноразово зверталась із заявами про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. З її слів відповідач почав зловживати спиртними напоями, не проявляв ініціативи до спілкування із дочками, періодично надавав матеріальну допомогу на їх утримання. З батьком дітей проводилися профілактична робота щодо необхідності належного виховання та утримання дітей.

З кінці 2015 року на початку 2016 року відносини батька з дітьми погіршилися, оскільки він часто не дотримувався своїх зобов'язань, приходив до дітей у нетверезому стані, не проявляв ініціативи до спілкування із ними. В травні 2016 року вони звернулися до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав, однак, рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.09.2016 року у задоволенні позову було відмовлено. При винесенні рішення суд попередив відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей та поклав на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Відповідач не зробив відповідних висновків, на сьогоднішній день фактично самоусунувся від виховання та утримання дочок, згідно його пояснень не забезпечує дітей необхідним одягом та взуттям, продуктами харчування, не цікавиться їх вихованням та успіхами, не проходить з ними медичне обстеження, не відвідує за місцем проживання, у зв'язку з чим діти почали уникати з ним побачень. Участь відповідача у вихованні та утриманні дітей заключається лише у періодичних телефонних розмовах із дочками.

Просить суд, позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_5. аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів заробітку на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на особистий рахунок кожної дитини в Державному ощадному банку.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити..

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

З свідоцтва про народження від 23 серпня 2011 року ОСОБА_3, свідоцтва про народження від 23 серпня 2011 року ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_5 є їх батьком (а.с. 10-11).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В судовому засіданні відповідач заперечував щодо заявленого позову, мотивуючи свої доводи тим, що він матеріально забезпечує дітей по мірі своїх можливостей, а саме: ним надавалась матеріальна допомога в розмірі 500 грн. коли його дочки знаходилися на лікуванні в лікарні, проводив оплату за харчування в навчальному році (2016-2017 р., 2017-2018 р.), на день народження кожній з дочок подарував по 1000 грн., пенсію по втраті годувальника, тобто, після смерті дружини, кожен місяць передає дітям і крім цього ще додатково дає свої кошти. Тобто, по мірі своїх можливостей він здійснює матеріальне забезпечення дітей в спроможному для його доходів розмірі. Що ж до виховання дітей, то відповідач зазначив, що в вересні 2017 року був присутнім на батьківських зборах у школі, де навчаються діти. У зв'язку з тим, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з дітьми звертався до органу опіки та піклування про усунення перешкод в користуванні з дітьми.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 посвідчила, що відповідач не займається вихованням дітей, приходив до них лише два рази на день народження, коштів на їх утримання не надає. Онучки з 2012 року проживають разом з нею, вона займається їх вихованням та утриманням.

Слід зазначити, що забравши дітей проживати до себе в 2012 році їх бабці ОСОБА_7 повністю взяла на себе обов'язок щодо догляду за ними. Між нею та відповідачем ОСОБА_5 склались неприязні відносини, які впливають на ставлення дітей до батька. У зв'язку з цим, діти не хочуть зустрічатися з батьком, гуляти з ним. Відвідувати їх за місцем проживання ОСОБА_5 не може, у зв'язку із негативним ставленням до нього бабусі, відбувається приниження його при дітях, а тому він там не з'являється, а спілкується з дітьми по телефону.

Слід зазначити, що підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 слугували неодноразові звернення ОСОБА_7 у службу у справах дітей із заявами про неналежне виконання батьком своїх обов'язків.

Доводи про зловживання відповідачем спиртними напоями не підтверджені належними доказами (довідкою про перебування на обліку лікаря-нарколога тощо), а тому не можуть братись судом до уваги.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного

алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

В судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідач самоусунувся від вихованні та утримання своїх дітей, також враховуючи характер відповідача ОСОБА_5, який не може самостійно постояти за себе та своїх дітей, однак, він є батьком дітей та любить їх, маючи невеликий дохід надає по мірі своїх можливостей матеріальну допомогу на утримання дітей, то суд приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав є передчасним. Крім того, суд зобов'язує органи опіки та піклування посилити контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків.

У зв'язку з відсутністю підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не можуть бути задоволені і вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, які пов'язувались позивачем із задоволенням першої вимоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову органу опіки та піклування Луцької міської ради в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська