Справа № 127/3469/17
Провадження № 2/127/2303/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, служба усправах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2017 року звернулась до суду із вимогами до ОСОБА_2 і просила визначити місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 08.08.1998 року по серпень 2016 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01.08.2016 року відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Причиною розірвання стало те, що відповідач зустрів іншу жінку та пішов до неї, залишивши їх з дитиною. Тривалий час у сторін не було непорозумінь щодо виховання доньки, відповідач вільно міг бачитися з донькою, однак 27.01.2017 року відповідач без відома позивача забрав доньку і повідомив їй, що ОСОБА_3 буде жити з ним. Позивач не згодна, щоб донька жила з ОСОБА_2 і наполягає на визначенні місця проживання доньки разом з маір'ю.

Відповідач ОСОБА_2 в квітні 2017 року звернувся до суду із зустрічними вимогами до ОСОБА_1 і просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Позовні вимоги відповідача ґрунтуються на тому, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 Спільне життя між ними не склалося і шлюб був розірваний. ОСОБА_2 переконаний, що його донька має проживати разом з ним в квартирі, що належить йому на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1. Також вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним, а не з її матір'ю.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представники підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, вказуючи обставини викладені у позові та додаткових письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи. В задоволенні зустрічних вимог просили відмовити, надавши суду заперечення.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, заперечували проти їх задоволення, одночасно підтримуючи свої зустрічні вимоги та наполягаючи на їх задоволенні.

Представники третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради підтримала висновок комісії, відповідно до якого визнано за доцільним визначити місце проживання доньки з батьком.

Свідок ОСОБА_6, яка є є класним керівником ОСОБА_3, пояснила, що в 2015 році батьки привели дитину до школи. Дитина була доглянута в любові. Потім в сім'ї не все склалося. Прояв першої істерики відбувся 30 листопада. В січні ОСОБА_3 повідомила їй, що пішла жити до батька, оскільки мама її била. На уроки ОСОБА_3 приходила невиспана, дрімала на уроках, з'явились істерики, тікала, на зауваження не реагувала, почала обманювати. Батько купив нові речі, телефон, батько все купляє, в дитини стало вільніше життя. Навчання змінилось не в кращу сторону.

Свідок ОСОБА_7., яка являється заступником директора КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» № 18 ВМР», повідомила. що в лютому звернулася класний керівник ОСОБА_3, з приводу того що дитина стала некерованою. Психолог заспокоювала дитину, вказала, що дитина переживає, що батьки розлучилися.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що батько ОСОБА_3 забрав дитину та не віддає її матері.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила дитина змінилася в гіршу сторону, перестала відвідувати заняття, ходила на танці, англійську мову, на уроки малювання, математику.

Свідок ОСОБА_10, якає шкільним психологом, в судовому засіданні пояснила, що звернулась мама, щоб вона відвідала квартиру. Наступного разу вони зустрічались в кабінеті заступника директора. Де були батьки, які почали між собою з'ясовувати відносини. Батьки повідомили, що була домовленість, що дитини буде проживати з матір'ю. Батько сказав, що донька захотіла до нього і він її забрав. Батько відмовився підписувати протокол роботи з психологом. Дитина ОСОБА_3 часто міняє свою позицію, хто що купить, до того й піде. На початку року відвідувала багато гуртків, їй це подобалось, потім перестала. При цьому дитина повідомила, що за місце свого нового помешкання вона часто залишається вдома з іншою дитиною.

Свідок ОСОБА_11., яка являється хрещеною мамою ОСОБА_3. повідомила, що дитина була довгоочікувана, ОСОБА_2 не хотів, щоб сім'я розпалась, не кричить, багато приділяє уваги дитині. Донька відверта та відкрита дитина, зараз їй комфортно, однак в неї є страх перед мамою.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила, що в новій сім'ї завжди приготовлено, прибрано, ОСОБА_2 піклується про дитину, для неї тато це все, все для доньки купляє.

Психолог ОСОБА_13 повідомила, що в новій родині для ОСОБА_3 є мама ОСОБА_14, сестра, тато, маму ОСОБА_1 не згадує, оскільки є певна образа. Дитина відчуває себе такою, як є, її чують, бачуть. Є проблема стосунків між нею та мамою, дитині було важко давати раду самій з мамою.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повідомила, що влітку вона була в селі у бабусі, мама приїжджала лише на 15 хв, тато приїждждав часто, тато все їй купляє. Хоче проживати з батьком, бо мати била і кричала на неї за уроки.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 5).

Від спільного життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.05.2009 року (а.с. 8).

Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно характеристики ОСОБА_3, 2009 року народження, виданої директором КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» № 18 ВМР», фізичний розвиток ОСОБА_3 відповідає віку. Дівчинка досить добре орієнтується в просторі, координує рухи. Має правильне уявлення про оточуючий світ, країну місто. Вміє мислити, висловлювати свою думку. Активніша на уроках математики. На протязі навчання в першому і другому класах до школи приводила і забирала зі школи ОСОБА_3, мама ОСОБА_1 Мати приділяє дуже багато уваги дитині, сприяє її всебічному розвитку, виховує почуття відповідальності. ОСОБА_1 є головою батьківського комітету класу, організовує позакласну роботу з дітьми і роботу батьківського комітету.

Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов проживання дитини від 13.02.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 веде здоровий спосіб життя. Мати цікавиться успіхами дитини, приводила та забирала дитину зі школи. Приймає активну участь у житті класу. Відпочинок з мамою завжди корисний та активний. Взаємовідносини з мамою були довірливі та доброзичливі. Згідно висновків та пропозиції комісії: дитина протягом двох тижнів не проживає з мамою, що негативно впливає на навчальний процес. Дитина перестала охайно виконувати домашні завдання, а іноді приходить до школи не підготовлена (а.с. 12).

Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_1, вона працює членом бригади ресторану "МаДональдз Юкрейн Лтд" та має дохід за період березень-червень 2017 року 15519,84 грн. (а.с. 122).

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.10.2017 року № 01-00-011-41861 про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2, вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2

Згідно зі ст. 19 СК України та ст. 212 ЦПК України суд здійснює перевірку висновку органу опіки та піклування на предмет обґрунтованості й повноти та може з ним не погодитись, якщо він недостатньо обґрунтований, суперечить інтересам дитини.

Однак висновок судом не може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_2, оскільки у висновку, не зазначено виключних обставин, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення доньки з матір'ю, чим порушується принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7, 8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Обов'язком батьків у відповідності до положень СК України є утримання та забезпечення дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

У судовому засіданні досліджені докази не вказали суду обставин які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір"ю.

Судом встановлено факт самочинної зміни місця проживання доньки з боку батька дитини, спілкування з матір'ю є незначним, що для дитини даного віку є суттєвим.

Твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не має можливості забезпечувати дітей матеріально, не постійної роботи та заробітку є безпідставними, оскільки спростовуються дослідженими доказами.

На підтвердження того факту, що дитина начебто прихильна до батька більше, ніж до матері, ОСОБА_2 посиалаєтсья на висновкик психолога, який є суб'єктивною думкою психолога.

Водночас як зазначив асистент кафедри психології Вінницького державного педагогічного університету імені Михайла Коцюбинського ОСОБА_15 в своїх висновках (а.с. 93-96) на момент дослідження мати і донька тривалия час не проживали разом, тому не можливо дослідити об'єктивні наслідки їх взаємодії. Враховуючи репрезентоване ОСОБА_3, стресогенним фактором для дитини виступає саме конфліктна ситуація в родині, а не окремо спілкування батьків із дитиною. Саме тому відновлення емоційної стабільності та впевненості можливе при роботі батьків та дитини із психологом та завершення судових справ, відмові батьків від формально і неформального «поділу дитини».

Також в інформації про проведену консультаційну та діагностичну роботу з ОСОБА_3 практичним психологом ОСОБА_13. (а.с. 144) не вказано про неможливість проживання доньки з матір'ю.

У ході розгляду справи було встановлено, що позивач має постійне місце проживання, має постійне місце роботи та джерело існування, створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Судом під час розгляду справи не було встановлено виключних обставин у розумінні положень ст. 161 СК України які б свідчили про неможливість визначення місця проживання дітей разом з матір'ю.

При цьому суд також враховує, що саме мати в найбільшій мірі може сприяти більш гармонійному розвитку дитини. Судом встановлено, що батько малолітньої дитини має позитивні характеристики, працює, створює належні побутові умови для проживання дитини, проте проживання дитини-дівчинки малолітнього віку з матір'ю є більш природнім та таким, що відповідає інтересам дитини.

З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає необхідним визначити місце проживання разом з матір'ю, тому позов ОСОБА_2 з огляду на наведені обставини задоволенню не підлягає, а позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В звязку із задоволенням первісного позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 19, 141, 157, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, служба усправах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 гривень 00 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя