Справа № 473/3104/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

За участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ФГ Оазис - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства Оазис, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання договору оренди землі недійсним

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, що був укладений між ОСОБА_4 та Фермерським господарством Оазис 14 травня 2009 року та зареєстрований у Вознесенському реєстраційному округу 27 квітня 2010 року за № 03. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що вказаний договір вона не підписувала.

Позивачка зазначила, що в їй на підставі Державного акту належить земельна ділянка 8,24 га, яка розташована на території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, цільове призначення, якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

14 травня 2009 року між нею та ФГ Оазис було укладено договір оренди земельної ділянки на п'ять років. Строк дії договору закінчився 14 травня 2014 року. Однак в подальшому вона дізналася, про наявність договору оренди, що був укладений між нею та ФГ Оазис на 15 років.

Посилаючись на те, що зазначена угода укладена з порушеннями вимог законодавства про оренду землі, так як не відповідає її дійсному волевиявленню, оскільки вона не мала бажання продовжувати дію договору оренди земельної ділянки і не підписувала його, тому позивачка просила про задоволення позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4, її представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволенні позовних вимог, пояснила, що договір був укладений між сторонами, його умови виконувалися належним чином, доказів, що наданий договір не підписувався позивачем, в судовому засіданні не було досліджено.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, відповідно до положень , судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №004669, виданого Новосілківською сільською радою у Вознесенському районі Миколаївської області 28 грудня 2001 року є власницею земельної ділянки, площею 6,02 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташованої на території Новосілківської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (а.с.32).

Відповідно до договору оренди від 14 травня 2009 року ОСОБА_4 передала в оренду Фермерському господарству Оазис земельну ділянку площею 16,48 га строком на 15 років. (8-10)

Договір зареєстрований 27.04.2010 року за № 03 у Вознесенському реєстраційному округу. (а.с.9).

Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України та Законом України "Про оренду землі" .

Відповідно до ст.93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтями 13-15 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладення вищенаведеного договору, передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Для виникнення цивільних прав і обов'язків необхідне волевиявлення обох сторін.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст.627, ч.1 ст.639 ЦК України.

Крім того ст.203 ЦК України, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 11 січня 2017 року за клопотанням представника позивачки призначено почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта підпис в графі Орендодавець в договорі оренди земельної ділянки від 14.05.2009 року, який зареєстрований у Вознесенському реєстраційному округу 27 квітня 2010 року за №03 (1,2 сторінки) виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Вказаний екземпляр договору був наданий представником відповідача в судовому засіданні.

Що стосується іншого екземпляра договору оренди, що був наданий управлінням Держгеокадастру у Вознесенському районі та міститься на сторінках (4,5) матеріалів, що були надані для експертного дослідження, то вирішити питання чи виконаний ОСОБА_4 підпис на договорі оренди землі від 14 травня 2009 року, який зареєстрований у Вознесенському реєстраційному округу 27 квітня 2010 року за №03 (сторінка 4,5) не виявилося можливим, оскільки встановлені збіжні ознаки суттєві, численні. Однак на рядку з розбіжними ознаками, які є також численними, стійкими й суттєвими, пояснити походження збіжних ознак (чи виникли вони в результаті природної схожості почерку виконавця і почерку ОСОБА_4В.) не виявилися можливим. З'ясувати походження вищевказаних розбіжних ознак : чи є вони результатом варіаційності підпису ОСОБА_4, що не проявилася у наданих зразках, або ознаками почерку іншої особи, не виявилося можливим.

Зазначений висновок експерта оцінений судом за правилами ст. 212 ЦПК України.

Зокрема, судом встановлено, що експерт провів експертизу за передбаченою законом процедурою без будь-яких порушень, повністю відповів в межах своєї компетенції на всі поставлені перед ним запитання обґрунтовано, дослідницька частина узгоджується з підсумковим висновком експертизи.

Разом з тим, доказів щодо наявності обставин, які б виключали участь експерта в проведенні експертизи, його некомпетентності, недостовірності одержаних для проведення експертизи зразків матеріали справи не містять.

Також відсутні докази неузгодженості даного висновку експерта з іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.43 договору оренди від 14 травня 2009 року , цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію. Отже, встановивши, що один екземпляр договору оренди, що був наданий відповідачем, позивач ОСОБА_4 не підписувала, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч.1 ст.215 ЦК України для визнання вказаного договору оернди недійсним.

За такого, суд прийшов до висновку, що договори оренди належних позивачу земельних ділянок не містять всі істотні умови, так як обумовлені договори підписано не ним, а сторонньою особою, яка не мала повноважень на вчинення такої дії.

Між тим, для виникнення цивільних прав та обов'язків необхідне волевиявлення обох сторін.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 понесла судові витрати, а саме позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп., а також оплачені витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 900 грн. 48 коп. Дані витрати також документально підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,209,212 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Фермерського господарства Оазис, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди землі від 14 травня 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та Фермерським господарством ОАЗИС, зареєстрований у Вознесенському реєстраційному округу 27 квітня 2010 року за №03.

Стягнути з Фермерського господарства ОАЗИС на користь ОСОБА_4 судовий збір 551 грн. 20 коп. та витрати по оплаті судової почеркознавчої експертизи в розмірір 900 грн.48 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити рішення суду протягом 10 днів з моменту його отримання.

Суддя: М.М. Ротар