Справа № 182/8794/15-ц
Провадження № 2/0182/863/2017
04.07.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Тихомирова І.В.
при секретарі Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми недоотриманого прибутку за час простою та суми франшизи, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми недоотриманого прибутку за час простою та суми франшизи, який згодом неодноразово уточнював.
06.04.2017 року за уточненою позовною заявою, ОСОБА_1 відповідачем зазначив ОСОБА_4 та просив суд стягнути з відповідача суму збитків у вигляді упущеної вигоди за вимушений простій транспортного засобу, суму франшизи, судовий збір та витрати на правову допомогу.
Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві власності належить пасажирський автобус «ПАЗ 4234» з реєстраційним номерним знаком АЕ 1296 АА.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 16.12 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської від 17 вересня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Внаслідок ДТП, позивачу було завдано матеріальні збитки у розмірі 3751,00 грн. Однак, враховуючи те, що страховим полісом відповідача була передбачена сума франшизи, яка складає 950,00 грн., то сума виплати страхового відшкодування становила 2801,00 грн.
За наслідками ДТП, позивач був змушений зняти пошкоджений автобус з маршруту та передати його профільній організації для проведення відновлюваного ремонту строком на 12 діб.
Відповідно до розрахунку сума недоотриманого (втраченого) прибутку складає 6004,80 грн.
Враховуючи те, що відповідач до теперішнього часу добровільно не виконав вимоги позивача, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача суму збитку у вигляді упущеної вигоди за вимушений простій транспортного засобу, суму франшизи, судовий збір та витрати на правову допомогу.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи за його відсутності, на задоволені позовних наполягає.
Відповідач про день та час слухання справи повідомлявся неодноразово належним чином, повідомлення було направлено відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку, але в судове засідання він не з'явилась, жодних заяв від нього до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає доцільним провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 16.12 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.
Постановою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Стовби С.М. від 17 вересня 2015 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова набула чинності 28.09.2015 року (а.с.12)
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року була виправлена описка, допущена в постанові Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року стосовно імя та по-батькові правопорушника ОСОБА_2. (а.с.67)
У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок кримінальної справи, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.
Цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС»» за Полісом АЕ 5321004 від 25 серпня 2015 року. Франшиза згідно Поліса становить 950 грн. (а.с.11).
Розмір матеріального збитку понесеного позивачем, згідно листа АТ «СГ «ТАС»» від 19.10.2015 року складає 3751,00 грн. з урахуванням суми франшизи.
Як вбачається з тексту листа АТ «СГ «ТАС»» від 23.11.2015 року, сума страхового відшкодування у розмірі 2801 грн. була перерахована на реквізити вказані позивачем 20 жовтня 2015 року. (а.с.14).
Відповідно до ст.9 ЗУ «Про страхування» встановлено, що франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком, згідно з договором страхування.
Пунктом 6 ст. 36 ЗУ «Про обовязкове обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_2 суми франшизи за страховим договором, як до особи відповідальної за завдану шкоду.
Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Водночас, як слідує з матеріалів справи, позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 684897.(а.с.9) Свідоцтвом платника єдиного податку визначено вид господарської діяльності позивача, а саме пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. (а.с. 10)
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач для відновлюваного ремонту свого пошкодженого транспортного засобу був вимушений зняти його з маршруту, що призвело до вимушеного простою.
Згідно акту прийому-передачі транспортного засобу на проведення ремонтних робіт від 12.09.2015 року, підписаного між позивачем та ТОВ «ВКП «МОТОДОР»», останній прийняв на проведення ремонтних робіт транспортний засіб «ПАЗ 4234» з реєстраційним номерним знаком АЕ 1296 АА для усунення пошкоджень, отриманих в результаті ДТП (механічні пошкодження кузова ТЗ, подряпини та сколи лакофарбового покриття, деформації кузова локальні). (а.с. 54)
Актом виконаних робіт від 25 вересня 2015 року встановлено, що вищевказаний транспортний засіб знаходився на відновлюваному ремонті 12 днів. (а.с. 53)
Розрахунком втрати прибутку по СПД ОСОБА_1 внаслідок вимушеного простою визначена сума збитку, понесеного за 12 днів вимушеного простою транспортного засобу складає 6004,80 грн.( а.с.13)
Відповідно до ст. 22 ЦК України особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, надано право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Враховуючи те, що відповідач визнаний винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, за наслідками якої пошкоджено транспортний засіб позивача, не відшкодував суму франшизи у розмірі 950,00 грн. та суму збитків у вигляді упущеної вигоди за вимушений простій транспортного засобу у розмірі 6004,80 грн., суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Позивач, посилаючись на договір №12/10-15 про надання адвокатської правової допомоги, просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Пунктом 48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Статтею 10 ЦКП України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обовязок доведення вказаних обставин також міститься в нормах ст. 60 ЦПК України.
Матеріали справи не містять документального підтвердження витрат позивача на правову допомогу, тому суд приходить до думки про можливість відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 487 ( чотириста вісімдесят сім) грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10,11,60,61,84,88,209,212,214-215,217-218, 224 ЦПК України, ст.ст. 22,1166,1187,1188, ЦК України, ст. 9 ЗУ «Про страхування», ст. 36 ЗУ «Про обовязкове обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі 950 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму збитку у вигляді упущеної вигоди за вимушений простій транспортного засобу у розмірі 6004 грн.,
А всього до стягнення 6954, 80 грн. (шість тисяч девятсот пятдесят чотири) грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5