АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/859/17 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

18 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

секретар - Романюк Х.Ю.

з участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника Петриківської сільської ради Боднар І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання недійсним та скасування державного акта про право власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати державний акт серії НОМЕР_1 про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,073 га, що знаходиться у с. Петриків Тернопільського району, який виданий 18 листопада 1998 року відповідачу ОСОБА_4, який у подальшому продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_5

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії по відчуженню третім особам належного йому на праві власності майна - земельної ділянки площею 0,073 га, АДРЕСА_1 та нерухомого майна, що знаходиться на ній (садового будинку і допоміжних споруд). Заяву обгрунтовано тим, що в разі ухвалення рішення суду у користь ОСОБА_1, ОСОБА_5 намагатиметься та зможе вчинити дії, спрямовані на відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити. Вказує, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти дії по відчуженню майна на користь третіх осіб не завдасть шкоди інтересам відповідача ОСОБА_5 Разом з тим, у разі невжиття такого виду забезпечення позову відповідач у будь-який час та спосіб матиме можливість відчужити належне йому майно на користь третіх осіб, що в свою чергу утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2, які доводи апеляційної скарги підтримали, представника Петриківської сільської ради, яка покладається на думку суду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві відсутнє належне обґрунтування необхідності забезпечення позову, не додано доказів, що саме заявлений вид забезпечення позову є співрозмірним заявленим вимогам, суд врахував, що у зв"язку із забезпеченням позову можуть бути порушені права інших осіб, прийшов до висновку про існування загрози спричинення збитків особам, що беруть участь у справі, якщо сам позов або пов"язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновкомами суду першої інстанції.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 152 ЦПК України визначені види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що майно, щодо якого ОСОБА_6 просить встановити заборону відчуження - земельна ділянка, є предметом спору в даній справі.

Суд зазначив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішення заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов"язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необрунтованими.

Колегія суддів погоджується, що такі обставини повинні бути перевірені судом при вирішенні питання про забезпечення позову.

Разом з тим, виходячи із таких міркувань, суд першої інстанції не вказав, які ж права ОСОБА_5 чи інших осіб можуть бути порушені у зв"язку із вжиттям такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження спірної земельної ділянки на нетривалий період часу - до вступу судового рішення у законну силу; у чому полягає ризик спричинення збитків у зв"язку із забороною відчуження спірного майна; кому такі збитки можуть бути спричинені.

Зазначаючи про те, що заявлений вид забезпечення позову не є співрозмірним позовним вимогам, суд жодним чином не мотивував дане твердження.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Зважаючи на те, що судом при вирішенні питання про забезпечення позову порушено норми процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з передачею питання про забезпечення позову на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року - скасувати.

Передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома