Справа № 265/1526/14-ц
Провадження № 4-с/265/31/17
У Х В А Л А

20 листопада 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Єфрємової О.В.

за участі представників ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за скаргою ПАТ «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся в суд зі скаргою на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Скаргу мотивував тим, що для примусового виконання до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було направлено виконавчі листи по цивільній справі № 265/1526/14-ц від 10 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» судового збору.

12 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, у звязку із не поданням стягувачем документів, що підтверджують сплату авансового внеску.

Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 Господарського кодексу України субєктами господарювання державного сектора економіки є субєкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує пятдесят відсотків що становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих субєктів. Відповідно, АТ «Родовід Банк» є субєктом господарювання державного сектора економіки. На підставі ч. 1 ст. 36 та ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набув всіх повноважень органів управління Банку з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, а його уповноваженій особі делеговані повноваження вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління Банку, тому останній, як стягувач звільнений від сплати авансового внеску.

В судовому засіданні представники заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повністю підтримали доводи викладені в скарзі, та пояснили, що ПАТ «Родовід Банк» має 99,9 % державної частки в статутному фонді банку, а тому він відноситься до державної установи, у звязку з чим він звільняється від сплати авансового внеску під час звернення до виконавчої служби. Також представниками заявника було звернуто увагу суду на той факт, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який на даний час здійснює тимчасову адміністрацію у ПАТ «Родовід Банк» та належить державі в особі Міністерства фінансів України, теж може вважатись державним органом, тому має бути звільнений від сплати авансового внеску.

Головний державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, оскільки вважає свої дії законними.

Суд вислухав думку сторін, дослідивши письмові матеріали скарги, дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

До матеріалів скарги додано копії документів, які вказують на те, що 10 липня 2014 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, видані виконавчі листи по справі 265/1526/14-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат. ( а.с.74, 75)

Вказаний виконавчий лист направлений до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області на примусове виконання рішення суду.

Як вбачається з повідомлення головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_3С, від 12 жовтня 2017 року стягувачу на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» було повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання через не надання підтвердження авансового внеску.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положенням ст. 5 Закону України " Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 Закону "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Вказана стаття додатково визначає категорію рішень за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску, а також коло осіб стягувачів, які звільнені від сплати авансового внеску. Зокрема, від сплати авансового внеску звільняються стягувачі - державні органи.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність», державний банк в Україні - це банк, сто відсотків статутного капіталу якого належать державі. Державний банк засновується за рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.ст. 337 Господарського кодексу України, державний банк, створений за рішенням Кабінету міністрів України на основі державної власності. Статут державного банку затверджується постановою Кабінету Міністрів України. Найменування державного банку повинно містити слово «державний». Держава здійснює повноваження власників щодо акцій (паїв), які належать їй у статутному фонді державного банку, через органи управління державного банку. У разі прийняття рішення про часткове або повне відчуження державою належним їй акції (паїв) державного банку цей банк втрачає статус державного.

Натомість, доказів того, що ПАТ «Родовід Банк» містить найменування «державний» матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що в ПАТ «Родовід Банк» запроваджена тимчасова адміністрація від 25 лютого 2016 року, та всіх повноважень органів управління набув Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Скаржник вважає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який на даний час здійснює тимчасову адміністрацію у ПАТ «Родовід Банк» та належить державі в особі Міністерства фінансів України, може вважатись державним органом, тому має бути звільнений від сплати авансового внеску, передбаченого ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, суд вважає таке твердження необґрунтованим, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є стягувачем за даним судовим рішення.

Згідно виконавчого листа та повідомлення про повернення, стягнуті за виконавчим документом кошті необхідно перерахувати на рахунки отримувача ПАТ «Родовід Банк» , МФОГ 321712, розташованого м. Київ вулиця Півнично Сирецька, 1-3. Тобто в даному випадку стягувачем є ПАТ «Родовід Банк», а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно з п.1 ч.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, а відповідно до п.7 ч.3 цьогоЗаконуоргани державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень.

Відповідно до ч. 1ст. 4 зазначеного Закону Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Таким чином, розділ ІІ Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який визначає правовий статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не відносить Фонд до органів державної влади.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, адже державний виконавець діяв в межах повноважень та у відповідності до закону.

На підставі ст.ст.4,6,25,26 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ПАТ «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя ______________ Шиян В.В.