Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3609/16-ц

номер провадження 2/695/300/17

08 листопада 2017 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту фактичного вступу у володіння та управління спадковим майномпісля померлого 11.01.1996 року його батька ОСОБА_4.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 03.07.2017р. до участі у справі залучено у якості співвідповідача ОСОБА_3.

Встановлення даного факту необхідно позивачеві для отримання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, у вигляді будинку, що знаходиться по вул. Скорика, 16 в с. Скориківка, Золотоніського р-ну, Черкаської області; земельної ділянки (паю) та грошового вкладу.

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, який прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння належною ОСОБА_4 садибою, оскільки до самої смерті батька у 1996 році він проживав з ним, допомагав по господарству, піклувався про нього. Після смерті ОСОБА_4 він весь час відкрито користувався вищевказаним житлом, здійснював всі необхідні дії для його утримання в належному стані та здійснював поточні і капітальні ремонтні роботи. На даний час позивач не має можливості встановити даний факт у позасудовому порядку, тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, представник позивача по довіреності ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що відповідно до розяснень, викладених у ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 „Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема Цивільного кодексу УРСР. За вказаних умов ОСОБА_1 не потрібно було проводити оформлення спадщини, звертаючись до Золотоніської державної нотаріальної контори на протязі 6 місячного терміну з заявою про прийняття спадщини, так як відповідно до норм Цивільного кодексу України /в редакції 1963 року/, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управління та володіння спадковим майном /стаття 549 ЦК України в редакції 1963 року/, що виражалися в тому, що він проживав у спадковому будинку на момент смерті батька та речі домашнього вжитку перейшли в його користування, тому просив суд встановити факт фактичного вступу ОСОБА_1 у володіння та управління спадковим майном після смерті 11.01.1996 року ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, при цьому пояснила, що вона являється дочкою позивача, тому стверджує той факт, що її батько ОСОБА_1 дійсно управляв господарством і хазяйнував у дворищі. Вона також доглядала за дідом.

Представник відповідача ОСОБА_3 за договором ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що станом на момент смерті ОСОБА_4 позивач проживав за іншою адресою, тому мав звернутися до нотаріуса із відповідною заявою. Спадкоємцями майна ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_8, вони оформили свої спадкові права та отримали Свідоцтва про право на спадщину на все перелічене у позовній заяві майно та користувалися ним більше ніж 27 років. Доказів того, що ОСОБА_1 вступив в управління та володіння спадковим майном стороною позивача не надано. У задоволенні позову просить відмовити.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою ОСОБА_1 та він хазяйнує на цьому дворищі. Після смерті батька він повністю перейшов на це дворище, він там орав, сіяв та робив ремонти.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він являється двоюрідним братом позивача. Коли помер ОСОБА_4, то позивач доглядав за батьком, допомагав у організації похорону, потім робив ремонти. Він як син прийняв батьківщину.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, пояснення свідків, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України /в редакції 1963 року/, що діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управління та володіння спадковим майном чи подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини /стаття 549 ЦК України в редакції 1963 року/.

Згідно довідки № 180 від 18.04.2017р., виданої виконкомом Скориківської сільської ради, вбачається, що з часу смерті ОСОБА_4 і по день смерті ОСОБА_8, а саме з 11.01.1996р. по 22.02.2016р. у будинку за адресою с. Скориківка, вул. Скорика,16, місця проживання ніхто не реєстрував.

Із даних спадкової справи № 596, заведеної Золотоніською районною державною нотаріальною конторою 22.07.2000 року, після смерті ОСОБА_4, померлого 11 січня 1996р., вбачається, що спадкоємцями його майна являється ОСОБА_3, факт прийняття спадщини яким стверджується наявністю у нього на руках з дня смерті батька ощадної книжки. 22.07.2000р. на його імя видані Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у КСП «Колос» та на грошовий вклад, що знаходився у Скориківському відділенні ощадбанку № 3275/031 на рахунку № 250. Крім нього, спадкоємцем майна ОСОБА_4 є дружина спадкодавця ОСОБА_8 та на їх імя 28.01.2004р. було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Скориківка, вул. Скорика, 16 Золотоніського р-ну.

Із довідки № 709 від 17.12.2003р., виданої виконкомом Скориківської сільської ради вбачається, що до складу двору № 91 ОСОБА_4, який помер 11.01.1996р.н., входить його дружина ОСОБА_8, 1927р.н., яка на день смерті голови двору і по даний час проживає у належному йому будинку.

Із довідки № 148 від 18.04.2017р., виданої виконкомом Скориківської сільської ради вбачається, що згідно погосподарської книги № 8 за 1967-1969 роки, особового рахунку № 527 записано наступні відомості: головою домогосподарства № 527 являється ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу двору входить дружина ОСОБА_11, 27.09.1952р.н.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, із викладеного вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 являються ОСОБА_8 та ОСОБА_3, які прийняли спадщину в установленому порядку та оформили свої спадкові права. Позивач ОСОБА_1 до нотаріальної контори протягом 1996-2017 років з будь-якими заявами щодо оформлення своїх спадкових прав не звертався.

Крім того, судом встановлено, що як станом на день смерті, так і на даний час позивач ОСОБА_1 має інше зареєстроване в установленому порядку місце проживання, що спростовує протилежні твердження позивача, відповідача ОСОБА_2, яка є дочкою позивача та, на думку суду, є зацікавленою особою, та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які суд розцінює критично, як такі, що свідчать про піклування сина про батька та матір, допомогу їм по господарству, але ніяк не про його фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном після смерті ОСОБА_4

Суд всебічно, повно та обєктивно проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не надано переконливих доказів та є недоведеними в судовому засіданні вимоги щодо фактичного вступу ним у володіння та управління спадковим майном, що належало померлому 11.02.1996р. ОСОБА_4

Суд також звертає увагу на позицію сторін по суті вимог позову, а саме визнання позову відповідачем.

Однак, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_2 суперечить закону із наведених вище підстав, і тому суд не приймає визнання відповідачем позову.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про встановлення факту фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, до задоволення не підлягає, тому відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 209 ЦПК України, ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року з послідуючими змінами та доповненнями "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М. Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 13 листопада 2017 року.