Справа № 502/820/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, на обґрунтування якого зазначив та в судовому засіданні його представники пояснили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла баба позивача - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,76 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_4 у встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати позивача - ОСОБА_5. При перевірці документів, що залишились після ї смерті, позивачу стало відомо, що земельну ділянку, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, як спадщину вона не прийняла. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до нотаріуса та отримав роз'яснення про те, що він пропустив строк на прийняття спадщини після смерті своєї баби. При цьому йому було повідомлено, що питання захисту його прав, як спадкоємця, може бути вирішене в судовому порядку. У родині позивача ніколи не виникало спорів з приводу розподілу спадщини між спадкоємцями. З часу смерті баби позивач самостійно користується та обробляє земельну ділянку, яка є спадковим майном. Причинами пропущення строку для прийняття спадщини стала необізнаність позивача з положеннями законодавства щодо строків прийняття спадщини та відсутність інформації про те, що його мати за життя не прийняла спадщину у вставленому законом порядку. Крім того, тяжке матеріальне становище, обумовлене браком коштів, також унеможливлювало прийняття спадщини позивачем. З урахуванням наведеного, позивач в позовній заяві, а його представники в судовому засіданні з посиланням на ч. 3 ст. 1272 ЦК України просили суд ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідаючи на питання суду, представники зазначили, що у ОСОБА_4 крім ОСОБА_5 була ще одна донька, проте вона на спадщину не претендувала. В зв'язку з цим після роз'яснення суду в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України наслідків невчинення такої процесуальної дії, як витребування у нотаріуса відомостей щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_4, представники позивача зауважили, що не вважають це необхідним.

Представник відповідача, Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області - Димитров В.Х., повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України про дату та місце розгляду справи, за викликом суду в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу без його участі та визнає позовні вимоги /а.с. 26/.

Заслухавши пояснення представників позивача, в процесі з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається з паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого 5 вересня 1996 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, місце проживання позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1, - з 23 вересня 1996 року /а.с. 5-6/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, повторно виданого 23 жовтня 1962 року бюро запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської районної ради депутатів трудящих, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, записано: ОСОБА_8 та ОСОБА_4, про що Старотроянівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області в книзі записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 року зроблено відповідний запис за № 87 /а.с. 10/.

Як зазначено в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_3, виданого 26 жовтня 1962 року Старотроянівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 15, після одруження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4., дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_5» /а.с. 9/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 9 серпня 1963 року Старотроянівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., записано: ОСОБА_9 та ОСОБА_5, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 26 /а.с. 7/.

Як зазначено в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5, виданому 09 липня 2001 року Старотроянівською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 27, - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року в селі Старі Трояни Кілійського району Одеської області /а.с. 12/.

Як зазначено в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_6, виданому 18 листопада 2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 623, - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в селі Старі Трояни Кілійського району Одеської області /а.с. 8/.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_7, виданого 5 вересня 2001 р. за підписом голови Старотроянівської сільської ради, ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 2,76 гектарів, розташована на території Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 13/.

Згідно довідки, виданої 24.03.2017 р. виконавчим комітетом Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області за № 152, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 1940 року до дня смерті. На день її смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Заповіт не складався /а.с. 14/.

Як вбачається з листа за підписом завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 14.04.2017 року № 610/01-16, яка тимчасово виконує обов'язки Кілійської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 на заяву про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4, повідомлено, що ним пропущено визначений чинним законодавством України строк для прийняття спадщини, в зв'язку з чим рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав /а.с. 4/.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічний припис міститься в ч. 3 ст. 10 ЦПК України /Змагальність сторін/.

Як зазначено в ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст.1272 ЦК України, на яку посилались позивач та його представники, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

При цьому, згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 1 листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - суди по різному тлумачать пункти 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК та необґрунтовано застосовують правила книги шостої ЦК до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, та не враховують роз'яснення, які містяться в абз. 3 п. 1 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7.

Судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

В абз. 2 та 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» міститься положення про те, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до правовідносин щодо спадщини, яка відкрилась після ї смерті, мають бути застосовані положення ЦК УРСР.

Стаття 524 ЦК УРСР передбачала положення про те, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно незмінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Коло спадкоємців за законом було визначено у статтях 529 та 530 ЦК УРСР.

Так, згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

А відповідно до ст. 530 ЦК УРСР - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом з тим, у відповідності до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Таким чином, онук спадкодавця, яким в даному випадку є позивач ОСОБА_3, міг бути віднесений до визначеного ст. 529 ЦК УРСР кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 лише у випадку, коли б на час відкриття відповідної спадщини не було в живих його матері - ОСОБА_5. Проте, як встановлено судом з досліджених доказів, вона померла більш ніж через 15 років після смерті своєї матері - ОСОБА_4, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Отже, позивач не є відповідним спадкоємцем, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що він звернувся до суду за захистом свого уявного права на спадщину. що виключає можливість на підставі положень ст. 3 ЦПК України та ст. ст. 15 та 16 ЦК України задоволення судом заявленого ним позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК, ст. 1272, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Старотроянівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников