Ухвала

іменем україни

03 квітня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Штелик С.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання договору дарування Ѕ частки квартири недійсним,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_2 указувала на те, що з відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації від 27 вересня 2016 року їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_1, яка була предметом спору, належала сторонам на праві спільної часткової власності, тоді як суд, вирішуючи спір, вважав спірну квартиру спільною сумісною власністю.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року, відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в зв'язку з нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційну скаргу належить розглядати в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вірно виходив із того, що обставина якою ОСОБА_2 обґрунтовувала свою заяву, не є нововиявленою в розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки при розгляді справи судом була надана оцінка наявному в матеріалах справи рішенню Оболонського районного суду м. Києва від 14 червня 2012 року, в якому міститься посилання на відповідь Київського міського БТІ від 07 червня 2012 року, згідно якої ѕ квартири зареєстровані за ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_7 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло.

При цьому суди дійшли висновку, що ѕ частини квартири належать зазначеним особам на праві спільної сумісної власності, а орган приватизації зазначаючи у свідоцтві в дужках про належність квартири співвласникам в рівних долях презюмує, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників є рівними.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 328 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про визнання договору дарування Ѕ частки квартири недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.П. Штелик