Провадження № 2/235/1398/17
Справа №235/2758/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він був прийнятий учнем прохідника на час практики з повним робочим днем в шахті до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське».

27.01.2017 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок чого ним отримано сочетану травму тулуба. Відрив бедреної артерії зліва. Відкритий осколковий внутрисуглобний черезмищелковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий осколковий перелом лівого надколінка зі зміщенням. Травматичний шок 3 ступеня. Множинні міжвязові та підшкірні гематоми лівого стегна з множинними розривами м'язів лівого стегна.

В результаті проведення розслідування нещасного випадку, комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку було складено Акт за формою Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 27.01.2017 року о 07 годині 00 хвилин та Акт № 16 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1, який було затверджено начальником ТУ Держпраці ОСОБА_5 14.02.2017 року.

У подальшому, комісією МСЕК позивачу було встановлено II групу інвалідності, 70% стійкої втрати професійної працездатності.

Внаслідок отриманої травми в позивача змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності; постійно відчуває дискомфорт та сором при спілкуванні з оточуючими людьми через каліцтво, він став інвалідом у достатньо молодому віці.

ОСОБА_1 потребує постійне медикаментозне та оперативне лікування, протезування. Згідно медичного висновку, він може реалізувати свою здатність до праці тільки у спеціальних умовах; може виконувати роботи на дому. З урахуванням особливостей нашого регіону, його шанси на подальше працевлаштування практично рівні нулю, оскільки він не зможе знайти роботу з гідним заробітком. Все це разом впливає на його спосіб життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Також позивач втратив нормальні життєві зв'язки і йому доводиться докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Вищевикладені обставини негативно відбиваються на душевному стані позивачі. Постійно відчуває душевні страждання та переживання, зявилося почуття тривоги, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманої травми, неможливості відновлення стану здоровя.

Моральну шкоду, яка була завдана травмою, внаслідок якої втратив здоров'я, позивач оцінює в 150 000 грн., при цьому виходить з принципів справедливості і розумності, та враховує тяжкість травми, її наслідки, тривалість лікування, суттєві зміни в житті через травму. Також позивач враховує тривалість негативних наслідків.

Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 150 000 грн. моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоровя на виробництві.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В запереченнях на позов зазначив, що відповідно ч.З ст.23 ЦКУ розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На його думку іншими обставинами, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру моральної шкоди, є те, що травмування ОСОБА_1 відбулося внаслідок його провини, це підтверджується п. 10.4 акту по формі Н-1, копію якого позивач надав до суду, згідно з яким причиною нещасного випадку є виконання зачищення підошви виробки у безпосередній близькості конвеєра SZК 228/800 під час транспортування по даному конвеєру гірничої маси; не приведення свого робочого місця в безпечний стан (наявність на робочому місці негабаритів породи); знаходження потерпілого в небезпечній зоні, порушення п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті прохідника», ст.14 Закону України «Про охорону праці».

Зміст акту про нещасний випадок позивачем не оскаржено.

Позивач вказує, що після травмування порушені його нормальні життєві звязки, а також просить врахувати душевний біль, та ніяких доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань ОСОБА_1 суду не надає. Розмір позовних вимог ОСОБА_1 занадто високий та не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Третя особа ОСОБА_6, якого залучено до участі у справі ухвалою суду від 16.06.2017р. за клопотанням представника відповідача, до судового засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просить задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3, якого залучено до участі у справі ухвалою суду від 16.06.2017р. за клопотанням представника відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_7, якого залучено до участі у справі ухвалою суду від 16.06.2017р. за клопотанням представника відповідача, до судового засідання не зявився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 прийнято на роботу до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» учнем прохідника на час практики з повним робочим днем в шахті 07.12.2016 року (а.с.5-7).

Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 13.02.2017р., що стався 27.01.2017 року о 07 годині 00 хвилин, за формою Н-5, з ОСОБА_1 27.01.2017 року стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав сочетану травму тулуба. Відрив бедреної артерії зліва. Відкритий осколковий внутрисуглобний черезмищелковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий осколковий перелом лівого надколінка зі зміщенням. Травматичний шок 3 ступеня. Множинні міжвязові та підшкірні гематоми лівого стегна з множинними розривами м'язів лівого стегна.

Причинами нещасного випадку визначені:

основна: організаційна: невиконання інструкцій з охорони праці: виконання зачищення підошви виробки у безпосередній близькості конвеєра SZK 228/800 під час транспортування по даному конвеєру гірничої маси; знаходження потерпілого в небезпечній зоні; не приведення виконавцями робіт свого робочого місця в безпечний стан (наявність на робочому місці негабаритів породи); наставник ОСОБА_1 прохідник ОСОБА_3 не забезпечив дотримання з боку учня прохідника дільниці ГПР-2 ОСОБА_1 вимог нормативно-правових актів з охорони праці, правил, норм та інструкцій з безпечного ведення робіт; транспортування негабаритних фрагментів породи конвеєром SZK 228/800.

Супутня: організаційна: невиконання посадових обовязків: відсутність належного нагляду за безпечним виконанням робіт на даній дільниці з боку осіб нагляду дільниці ГПР-2, №4 26.01.2017 р. у 4 зміну.

Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є: ОСОБА_7, помічник начальника дільниці ГПР-2, ОСОБА_6 помічник начальника дільниці №4, ОСОБА_3, прохідник дільниці ГПР-2, ОСОБА_1, учень прохідника.

Комісія із спеціального розслідування нещасного випадку провела огляд місця нещасного випадку, ознайомилася з пояснювальними записками осіб, причетних до даного нещасного випадку, провела опит свідків, вивчила нормативно-технічну і організаційно-розпорядчу документацію, медичне заключення про характер травми і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15.1 та п. 15.2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого ПКМУ № 1232 від 30.11.2011р. даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок на виробництві, повязаний з виробництвом за формою Н-1(а.с.08-11).

27 січня 2017 року видано акт № 16 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. В акті зазначено обставини, за яких стався нещасний випадок, які були визначені в акті за формою Н-5 (а.с.12-14).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги № 0046794 від 01.06.2017. ОСОБА_1 встановлено 70% втрати працездатності, дата перегляду 01.07.2018р., потреба у медикаментозному оперативному лікуванні, протезуванні лівого стегна (а.с.16).

Згідно з епікризом із медичної картки хворого 356-367 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікування у Мирноградській ЦРЛ з 27.01.2017 року по 01.03.2017року з діагнозом: сочетана травма тіла, розрив стегнової артерії зліва, відкритий осколковий внутрисуглобний черезмищелковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Відкритий осколковий перелом лівого надколінка зі зміщенням. Травматичний шок 3 ступеня. Множинні міжвязові та підшкірні гематоми лівого стегна з множинними розривами м'язів лівого стегна. 27.01.2017р. проведено ампутацію лівої ноги на рівні с/3 стегна (а.с.15).

Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Позивач достатньо аргументував у позовній заяві та судовому засіданні моральні страждання, які спричинені йому внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений поясненнями сторін, дослідженими письмовими доказами по справі, копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у медикаментозному та оперативному лікуванні, протезуванні позивача.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 75000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст.60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди 75000 ( сімдесят пять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 10 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя