Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх онуків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_6, яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх онуків ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту про те, що їх вимушене переселення у жовтні 2014 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року, у відкритті провадження відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - просить скасувати судові рішення й направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що згідно довідки від 21 жовтня 2010 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, факт переселення ОСОБА_6 з тимчасово окупованої території України вже засвідчено вказаною довідкою, тому він повторному встановленню на підставі ст. 256 ЦПК України не потребує. Визнання збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України відноситься до компетенції Президента України та Верховної Ради України, судами не можуть розглядатися заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади.

Проте погодитися із таким висновком судів попередніх інстанцій не можна.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту про те, що її вимушене переселення у жовтні 2014 року з окупованої території Донецької області України відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України, у зв'язку з тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановленої форми, що була їй видана, не містить відомостей про конкретні причини внутрішнього переміщення.

Судами розглянуто окремо обґрунтованість встановлення юридичного факту переселення ОСОБА_6 з тимчасово окупованої території України та окремо факту визнання збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Донецької області України.

Разом з тим, таких вимог ОСОБА_6 не заявляла, суд першої інстанції належним чином не перевірив заяву ОСОБА_6, не з`ясував підстави поданої заяви, тому дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, тому помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України є підставою для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 лютого 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик