АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/51/17 Головуючий суддя І інстанції Шиховцова А.О.
Провадження № 22-ц/790/4842/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Інші справи позовного провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, третя особа: державне підприємство «Національні інформаційні системи» про припинення обтяження рухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення обтяження рухомого майна.

В обґрунтування позову зазначає,що він дізнався про незаконне обмеження його права власності. Відповідно до Витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна виданого філією ДП «Національні інформаційні системи» від 29 лютого 2016 року накладено обтяження на товари в обігу згідно договору застави товарів в обігу №6/5/2008/840-3/56 від 18 лютого 2008 року, які знаходиться за адресою: м. Куп'янськ. вул. Красна, буд. 65-а. кв. 41. Відомості про обмеження відчуження внесені до витягу за погодженням з обтяжувачем - ПАТ «КБ «Надра». Але відповідно до офіційної інформації, розмішеної на сайті ПАТ « КБ «Надра», в даного банку відкликано ліцензію.

Крім того, рішенням Куп 'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2013 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року відмовлено.

Вважає що відповідачем порушено його право власності та незаконно обмежено в праві використання майна.

ОСОБА_1 неодноразово уточнював позовні вимоги, зазначивши третьою особою Державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Остаточно просить зобов'язати Банк припинити обтяження у вигляді застави рухомого майна, накладеного на товар в обороті (запчастини швацького обладнання), згідно Договору застави товарів в обігу № 6/5/2008/980-З/56 від 18 лютого 2008 року, підстава обтяження: кредитний договір № 6/5/2008/840-К/55 від 18 лютого 2008 року та зобов'язати подати до ДП «Національні інформаційні системи» заяву про реєстрацію припинення обтяження рухомого майна.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» просив відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що 18 лютого 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/5/2008/840-К/55, за яким позичальник отримав 9900 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань 18 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір застави № 6/5/2008/980-З/56, за умовами якого заставодавець ОСОБА_1 передає в заставу товари в обігу, визначені за домовленістю сторін, наведені в описі товарів, який є невід'ємною частиною договору застави. Позивач зобов'язання не виконав. Станом на 06 лютого 2017 року існує заборгованість за кредитом у розмірі 86119 доларів США. Кредитний договір та договір застави є чинними. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 616 від 28 квітня 2016 року продовжено строки ліквідації ПАТ КБ «Надра» та повноваження ліквідатора на два роки по 04 червня 2018 включно. На даний час ПАТ «КБ «Надра» працює у відповідності до Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і здійснює роботу щодо повернення грошових коштів на користь Національного банку України.

Представник ДП «Національні інформаційні системи» у судове засідання не з'явився. У письмових запереченнях зазначив, що 29 лютого 2016 року ПАТ «КБ «Надра» була подана заява про реєстрацію обтяження рухомого майна. Державним підприємством «Національні інформаційні системи» та регіональними філіями виконується лише механічна функція по внесенню та виключенню до/з Державного реєстру записів про обтяження на підставах, передбачених відповідними нормативно-правовими актами. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Обов'язок щодо подання заяви про вилучення обтяження рухомого майна законом покладено на ПАТ «КБ «Надра».

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зазначає, що висновками суду про виникнення у заставодержателя обов'язку внесення відповідних даних до державного реєстру щодо припинення права застави пов'язується лише з виконанням основного зобов'язання є помилковим та що факт відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення дії договору застави. Заперечує, що стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності є лише самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог та не тягне за собою ніяких правових наслідків для сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для задоволення позову немає.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 18 лютого 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/5/2008/840-К/55, згідно якого позивач отримав кредит в сумі 9900 доларів США строком по 17 лютого 2009 року в порядку та на умовах визначених кредитним договором.

18 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між Банком та ОСОБА_1 укладено договір застави товарів в обігу № 6/5/2008/980-З/56, за яким заставодавець передає в заставу товари в обігу - предмет застави, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 загальною вартістю в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 15 жовтня 2013 року у задоволені позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності.

29 лютого 2016 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за номером 15721573 на підставі кредитного договору 18 лютого 2008 року зареєстровано обтяження щодо рухомого майна, а саме: запчастин для швацького обладнання за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 526, 572, 593 598, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Право застави припиняється у разі:1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою;2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;3) реалізації предмета застави;4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 1, 3, 28 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом.

За ст..3,11, 43,44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна

Записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначає про наявність рішення про відмову у задоволенні позову Банка про стягнення заборгованості з підстав пропуску строку позовної давності як на підставу припинення кредитного договору та договору застави.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Сплив позовної давності як підстави для припинення зобов'язання норми глави 50 «Припинення зобов'язання» ЦК України не передбачають.

При цьому відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються статтею 267 ЦК України.

За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб'єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов'язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Зокрема, суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п'ята статті 267 ЦК України). Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов'язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов'язання не визнає. Виконання боржником зобов'язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов'язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов'язання не припиняється.

Якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет застави (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення застави.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі у справі за № 6-786цс17 від 15 травня 2017 року.

Доказів щодо припинення зобов'язання за кредитним договором, та, відповідно, договором застави (належне виконання, домовленість сторін або інші підстави, передбачені Главою 50 ЦК України) позивачем не надано.

За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2017 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: