Справа № 168/538/17
Провадження № 2/168/190/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого-судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кримненської сільської ради, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Кримненської сільської ради, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2007 року померла ОСОБА_4. Спадкодавець в шлюбі не перебувала і дітей не мала. За життя вона склала заповіт, за яким все належне їй майно заповіла позивачу. Заповіт був посвідчений виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району і за життя спадкодавця не змінювався та не відмінявся. Позивач вказує, що їй було відмовлено нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій у звязку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для подачі заяви в нотаріальну контору пропущений з поважних причин, оскільки, вона здійснювала догляд за дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка часто хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні в Старовижівській ЦРЛ з 01 лютого 2006 року по 16 лютого 2006 року та з 18 квітня 2007 року по 24 квітня 2007 року. Позивач від спадщини не відмовлялась, а насамперед не була обізнана із чинним законодавством, яке регулює порядок прийняття спадщини. Не знала, що необхідно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців після смерті спадкодавця та для прийняття спадщини потрібно звертатися по спливу шести місяців після її смерті. Вважала, що спадщина, яку заповіла спадкодавець належить їй, оскільки здійснила поховання спадкодавця, користувалась та здійснювала управління, володіння та нагляд за спадковим майном.

Просить визнати підстави пропуску звернення до нотаріальної контори поважними та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

В судове засідання сторона позивача не з'явилась, представником позивача ОСОБА_6 подано заяву про слухання справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали суду, кожен зокрема, заяви про визнання позовних вимог та слухання справи без їх участі.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс-12 зазначається, що правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Ця позиція Верховного Суду України є обов'язковою для всіх судів у відповідності з статтею 360-7 ЦПК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У вказаній Постанові Пленуму зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 померла 10 липня 2007 року (аркуш справи 9). За життя остання склала заповіт, який був посвідчений виконавчим комітетом Кримненської сільської ради Старовижівського району 11 січня 1992 року, та все своє майно заповіла позивачу (аркуш справи 6-8).

Довідкою № 1175 від 01 серпня 2017 року, виданою Кримненською сільською радою Старовижівського району Волинської області стверджується факт постійного проживання ОСОБА_4 одиноко в с.Яревище, по вул. Центральна, 11, Старовижівського району Волинської області, склад спадкового майна, чинність складеного заповіту (аркуш справи 10).

Довідкою № 1289 від 22 серпня 2017 року, виданою Кримненською сільською радою Старовижівського району Волинської області стверджується, що ОСОБА_4 померла 10 липня 2007 року, а її поховання здійснили ОСОБА_7 з допомогою ОСОБА_2 (аркуш справи 18).

Згідно з інформації на запит наданою Старовижівською державною нотаріальною конторою від 27 жовтня 2017 року №489/01-09 , спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4, відсутня станом на 27 жовтня 2017 року, заповіт складений ОСОБА_4, чинний (аркуш справи 55-57).

Випискою з медичної картки стверджується, що дочка позивача ОСОБА_5, хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні в Старовижівській ЦРЛ з 01 лютого 2006 року по 16 лютого 2006 року та 18 квітня 2007 року по 24 квітня 2007 року (аркуш справи 42-45).

Заявами поданими ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є родичами померлої 10 липня 2007 року ОСОБА_4, стверджується що вони знали про відкриття спадщини після її смерті, однак спадщину в установлені строки не прийняли, до суду за продовженням терміну прийняття спадщини звертатись не будуть, просять визнати такими, що відмовились від спадщини (аркуш справи 46-47).

Відповідно до частин 1, 4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимогам зазначених норм права позивач не довела тієї обставини, що строк на прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин.

Крім цього, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.

У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. Так, поважними визнаються: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Таким чином, посилання позивача на те, що вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк у звязку з тим, що не була обізнана із чинним законодавством, яке регулює порядок прийняття спадщини, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом, від спадщини вона не відмовлялась, здійснювала допомогу при похованні спадкодавця, не спростовують висновків суду оскільки, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій, а названі позивачем до таких не відносяться.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначила, що після смерті спадкодавця фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном, а тому не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вважала, що дана обставина і є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Наведена позивачем обставина пропуску строку на прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, а, на глибоке переконання суду, може бути однією з підстав для визнання за особою права власності на спадкове майно у випадку звернення з відповідним позовом та доведеністю даної обставини належними та допустими доказами.

Зі змісту пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року).

Таким чином, законодавство України передбачало декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров'я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов'язковим засвідченням справжності підпису заявника.

Посилання позивача на те, що вона здійснювала догляд за дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка хворіла і перебувала на стаціонарному лікуванні в Старовижівській ЦРЛ з 01 лютого 2006 року по 16 лютого 2006 року та з 18 квітня 2007 року по 24 квітня 2007 року у розумінні частини 1 статті 1272 ЦК України не є тими поважними причинами, які б перешкоджали їй вчасно звернутися із заявою до нотаріальної контори у визначений законом термін і жодним чином не обгрунтовують поважність причин пропуску строку понад 10 років.

Тобто, переважну більшість часу, який надається спадкоємцю для прийняття спадщини, позивач мала можливість реалізувати своє право, але не зробила цього та не надала жодного доказу неможливості звернення її до нотаріуса.

Факт визнання відповідачами позову, судом, не може бути врахований при вирішенні даної справи, оскільки таке визнання суперечить вимогам закону, а згідно вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд має право ухвалити рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 звернулася з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише 14 серпня 2017 року, тобто більше ніж через 10 років після відкриття спадщини, не наведено жодних поважних причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла 10 липня 2007 року, у звязку з чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 1268, 1270, 1272 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 174, 197, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Кримненської сільської ради, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_10