АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8465/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1497/К/17 суддя Биканов І.Р.
Категорія - 27 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» (надалі ПАТ «КБ «Південкомбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ «КБ «Південкомбанк» зазначив, що 10.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк») та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 15/01-А-Ф-В-07, згідно умов якого відповідач ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в розмір у сумі 22 011,90 доларів США, зі сплатою 13,49% річних. Строк повернення кредитних коштів 08.12.2014 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору від 10.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 40/03-А-Ф-В-07, згідно умов якого ОСОБА_5 поручилась перед Банком за виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 та зобовязалася у разі невиконання ним зобовязань по кредитному договору, відповідати як солідарні боржники.

10.12.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк») та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу №24/02-А-Ф-В-07.

Внаслідок невиконання відповідачами договірних зобовязань за кредитним договором та договором поруки, утворилася заборгованість, яка станом на 10.04.2012 року складає 33 795, 09 доларів США, що еквівалентно 270 097, 44 грн.

28 січня 2014 року, уточнивши позовні вимоги, ПАТ «КБ «Південкомбанк» просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 заборгованість, яка станом на 24.01.2014 року становить30 598, 39 доларів США з яких: поточна заборгованість по кредиту 4153, 17 доларів США, заборгованість по процентам 10875, 71 доларів США, стягнути з відповідачів пеню в сумі 30 957, 47 грн. та судові витрати в сумі 2784, 08 грн.

08 листопада 2013 року ОСОБА_4Г звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами про розірвання кредитного договору та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08 червня 2015 позов ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк»: заборгованість за кредитним договором №15/01-А-Ф-В-07 від 10.12.2007 року в розмірі 30 958 (тридцять тисяч девятсот пятдесят вісім) доларів США 39 центів, з яких: поточну заборгованість по кредиту 4153,17 дол. США; прострочену заборгованість по кредиту 15 929,51 дол.США; заборгованість по процентах 10 875,71 дол.США.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 30 957,47 грн. та судовий збір в розмірі 2784,08 грн., а всього 33 741 грн. 55 коп.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Південкомбанк» про розірвання кредитного договору та стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетрвоської області від 14 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, задоволено частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року в частині залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ «КБ «Південкомбанк» про розірвання кредитного договору та стягнення моральної шкоди без розгляду, скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2015 року за позовом ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості за кредитним договором та порука є припиненою.

Особа, яка подає апеляційну скаргу (ОСОБА_2І.), будучи завчасно (16 червня 2016 року) належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за її апеляційною скаргою (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй судової повістки про виклик в судове засідання на 11.07.2017 року т. 3 а.с. 191), в судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила, однак, її представник ОСОБА_7, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26.05.2017 року (т. 3 а.с. 176), надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (т. 3 а.с. 194), що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Представник позивача ПАТ «КБ «Південкомбанк» та відповідач ОСОБА_4, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (т. 3 а.с. 192, 193), в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.12.2007 року між ВАТ ОСОБА_3 «Південкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк», та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір №15/01-А-Ф-В-07, згідно умов якого позичальник отримав кредитні кошти в іноземній валюті у розмірі 22 011,90 дол. США, з встановленою відсотковою ставкою 13,49 % річних, з цільовим призначенням придбання автотранспортного засобу, строком повернення кредиту не пізніше 08.12.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_4 зобовязаний повернути кредит у повному обсязі та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Пунктом. 4.1 вищезазначеного договору передбачена відповідальність за порушення строків сплати кредиту, процентів, у вигляді пені у національній валюті, у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більш 50% від загальної суми виданого Кредиту Нарахування пені не припиняється через шість місяців від дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано (т. 1 а.с.6-11).

З метою забезпечення своєчасного виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 банк «Південкомбанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Південкомбанк») та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №40/03-А-Ф-В-07 від 10.12.2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобовязалась відповідати за виконання ОСОБА_4 договірних зобовязань по кредитному договору №15/01-А-Ф-В-07 від 10.12.2007 р.

Внаслідок невиконання відповідачами договірних зобовязань за кредитним договором та договором поруки, утворилася заборгованість, яка станом на 10.04.2012 року складає 33 795, 09 доларів США, що еквівалентно 270 097, 44 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «КБ «Південкомбанк» посилався на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порушили умови кредитного договору та договору поруки, в результаті чого не виконуються умови кредитного договору та договору поруки, що призвело до утворення заборгованості в сумі 270 097, 44 грн.

Задовольняючи позов ПАТ «КБ «Південкомбанк» та стягуючи солідарно з відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_2 заборгованість в сумі 30 958, 39 доларів США та пеню в сумі 30 957, 47 грн., суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Положеннями статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зважаючи на неналежне виконання відповідачем ОСОБА_4, як боржником, та відповідачем ОСОБА_2, як поручителем, умов кредитного договору та договору поруки, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Південкомбанк» та солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Південкомбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 30 958, 39 доларів США, яка складається з поточної заборгованості по кредиту в сумі 4153,17 доларів США; простроченої заборгованості по кредиту в сумі 15 929,51 доларів США; заборгованості по процентах в сумі 10 875,71 доларів США та пені в сумі 30 957, 47 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені суми розраховані згідно умов кредитного договору, укладеного між ВАТ "КБ Південкомбанк" правонаступником якого є ПАТ «КБ Південкомбанк», та ОСОБА_4 та є правильними.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі належного розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи (т. 1 а.с. 194-214), а посилання ОСОБА_2 на те, що розрахунок заборгованості необґрунтований є голослівними та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України. Зокрема, нею не надано свого розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок, наданий ПАТ «КБ Південкомбанк», а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь ПАТ «КБ Південкомбанк» заборгованості за кредитним договором станом на 24.01.2014 року у наступному розмірі: поточна заборгованістьі по кредиту 4153,17 доларів США; прострочена заборгованість по кредиту 15 929,51 доларів США; заборгованість по процентах 10 875,71 доларів США, а всього 30 958,39 доларів США, а також пені за прострочення сплати кредиту 30 957 грн. 47 коп.

При перевірці доводів апеляційної скарги щодо припинення поруки колегією суддів встановлено наступне.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст.ст. 553,554 ЦК України).

Відповідно до пункту 6.2. Договору поруки, порука діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України (т. 1 а.с. 16-21).

Оскільки, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (п. 6.1.) про його дію до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що порука припиняється після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 мт. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення ч.4 ст. 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч.4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців (або протягом строку встановленому у договорі поруки, тобто протягом одного року) від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме такі правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14, від 15 вересня 2016 року у справі №6-223цс16, за результатами розгляду заяв про перегляд судових рішень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, які мають враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, предявивши 12 грудня 2011 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (тридцять днів).

Непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання є підставою для припинення обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.

Таким чином, у позивача існувало право звернутися до суду з позовом до поручителя протягом шести місяців з моменту спливу 30-денного строку предявлення вимоги про дострокове виконання зобовязання, рахуючи з дня направлення вимоги 12 грудня 2011 року, тобто по 12 липня 2012 року включно.

З позовом до боржника і поручителя позивач звернувся до суду у червні 2012 року (т. 1 а.с. 51), тобто в межах строку передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки.

Фактично доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 08 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: