РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9603/16-ц

пр. № 2/759/661/17

03 липня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 23755 грн. 00 коп. та судові витрати, посилаючись на те, що 07.07.2011 між нею та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», укладено договір про відкриття та порядок ведення карткового рахунку НОМЕР_1. У період часу з 13 год. 00 хв. 25.12.2015 по 14 год. 00 хв. 27.12.2015 невстановленою слідством особою, шахрайським шляхом було знято грошові кошти з банківського рахунку на загальну суму 23755 грн. 00 коп. Про вказану подію в телефонному режимі було повідомлено банк. При зверненні до відповідача з вимогою повернути кошти, банк грошові кошти не компенсував, пояснюючи це тим, що транзакції були проведені з використанням протоколу захищеної електронної транзакції, а тому оспорювання таких транзакцій з підстав шахрайського характеру не виявляється можливим.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України (а.с. 92), заяви про слухання справи без її участі до суду не надходило, а тому суд у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, знаходить можливим закінчити розгляд справи у відсутності позивачки.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, надавши заперечення у письмовому вигляді, в яких зазначили, що частину грошових коштів у розмірі 14150 грн. 00 коп. банк компенсував позивачці, шляхом зарахування на рахунок останньої. Щодо повернення грошових коштів у сумі 9605 грн. 00 коп., зазначає, що 26.12.2015 о 13 год. 28 хв. та 13 год. 32 хв. грошові кошти у розмірі 9605 грн. 00 коп. списані двома частинами, шляхом переказу «MoneySend P2Y». Банк здійснив операцію з видачі коштів на підставі умов договору карткового рахунку, у відповідності до норм діючого законодавства, відповідачу були надані всі необхідні дані для проведення даної операції. Позивачка повідомила про помилкове списання коштів лише 26.12.2015 о 13 год. 51 хв., тобто після того, коли операцію було закінчено, а тому відсутні правові підстави для повернення решти коштів.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07.07.2011 між ОСОБА_3 та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є відповідач, було укладено договір про відкриття та порядку ведення карткового рахунку НОМЕР_1 у гривневій валюті, з лімітом овердрафту 21500 грн. 00 коп. (а.с. 19 - 21),

Відповідно до розділу 3 договору, Банк зобов'язується відкрити картковий рахунок і видати клієнту картку, а також протягом строку її дії забезпечувати можливість здійснення операцій з її використанням, надавати інші послуги згідно з договором карткового рахунку, клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку у відповідності до договору карткового рахунку та чинних тарифів.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивачки від 13.09.2016 встановлено, що період часу 26.12.2015 о 13 год. 28 хв. відбулося списання з банківського рахунку грошових коштів у розмірі 2530 грн. 00 коп., 26.12.2015 о 13 год. 32 хв. знято кошти у розмірі 7075 грн. 00 коп., 27.12.2015 о 13 год. 55 хв. - 10105 грн. 00 коп., 27.12.2015 о 14 год. 00 хв. - 4045 грн. 00 коп., а всього за вказаний період знято 23755 грн. 00 коп. Списання коштів здійснювалося через мережу інтернет з використанням сервісу Р2Y (а.с. 38).

Позивачка не вчиняла жодних дій щодо списання коштів з банківського рахунку. Про вказану подію ОСОБА_3 26.12.2015 о 13 год. 51 хв. у телефонному режимі повідомила відповідача, що підтверджується аудіозаписом диску СD-R 52 х, наданим представником відповідача (а.с. 41).

За результатами отриманої претензії від клієнта, Банком проведено розслідування, за результатами якого встановлено, що позивачка 25.12.2015 передала свої персональні дані третім особам, в результаті чого порушила умови договору. Повернення платежів по вказаним транзакціям не видається за можливим з огляду на те, що транзакції були здійсненні з використанням протоколу захищеної електронної транзакції. В той же час 26.12.2015 о 13 год. 51 хв. ОСОБА_3 заблокувала операції по картці. Відповідач прийняв рішення про компенсацію списаних грошових коштів у розмірі 14150 грн. 00 коп., які були знятті 27.12.2015. Наведені обставини підтверджені випискою з протоколу від 14.03.2016 (а.с. 39).

23.03.2016 на рахунок позивачки були зараховані кошти у розмірі 14150 грн. 00 коп. (а.с. 40).

Враховуючи часткове повернення коштів на рахунок позивача, спірними залишаються позовні вимоги на суму 9605 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1073 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону, користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

За правилами п. 14.16 ст. 14 Закону, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п. 32.3.2. ст. 32 Закону, у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

Порядок здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів визначає Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою правління НБУ від 05.11.2014 р. №705 (далі - Положення).

Пунктом 6 розділу 6 Положення визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 розділу 6 Положення).

Пунктом 2, 5 розділу 6 Положення, встановлено, що емітент зобов'язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків (п. 7 розділу 10 Положення).

З наведених положень вбачається, що банк несе відповідальність за здійснення операцій, що будуть проведені після повідомлення користувачем (позивачем) банку про операції, що ним не виконувалися та/або втрату картки, в тому числі її реквізитів.

Судом встановлено, що в період часу з 26.12.015 о 13 год. 28 хв., 13 год. 32 хв. з рахунку позивачки були списані грошові кошти у розмірі 9605 грн. 00 коп. Проведення списання даних коштів відбулося з дотриманням Банком процедури обслуговування платіжної картки, а саме: проведені авторизації, отримано коди підтвердження, операції проводились з безпомилковим введенням коду СVV2, що міститься на зворотній стороні картки та доступ до якого повинен мати лише держатель картки. Проте позивачка повідомила третім особам про особисті дані картки, чим порушила умови укладеного договору, і як наслідок, призвело до списання коштів невідомими особами. Обов'язку щодо негайного повідомлення Банку про втрату реквізитів картки не виконано та повідомлено відповідача про втрату реквізитів картки лише після списання грошових коштів з рахунку. До моменту такого повідомлення банку про нездійснення операцій по списанню коштів відповідальність несе позивачка.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку суд вважає, що у позовних вимогах слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1066, 1073 ЦК України, ст.ст. 14, 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою правління НБУ від 05.11.2014 №705, ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, ч. 4 ст. 169, 179, 209,212-215, 218, 223, 224-228, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про захист прав споживачів та стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: