Номер провадження: 22-ц/785/4533/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.04.2017 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області і ОСОБА_4 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та позовну заяву ОСОБА_4 до Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області і ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

встановив:

03.10.2016 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом та просив визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_6, який помер 25 лютого 2015 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 25.02.2015 року помер його батько - ОСОБА_6, який на день смерті мешкав у с. Гидерим Подільського району Одеської області.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки 2,25 га, яка розташована на території Великофонтанської сільської ради, кадастровий номер :01:002:0091.Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька.

У встановлений законом 6 місячний термін після смерті батька він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, у звязку із юридичною неосвіченістю, та скрутним становищем. Він єдиний син, батько помер, інших спадкоємців не має, тому він вирішив, що може звернутися до нотаріуса у будь-який час. Він є інвалідом 3 групи з дитинства. До того ж Державний акт на земельну ділянку був загублений, у нього є лише довідка від орендаторів.

Спадщину він фактично прийняв, шляхом вступу в її володіння і управління. Однак, розпорядитися спадковим майном він не має можливості, оскільки належним чином не оформив право власності на неї. Але, із-за своєї юридичної необізнаності та відсутності достатньої суми грошей для оформлення спадщини, він пропустив 6-місячний строк, встановлений законом для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Представник Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Залучена до справи за згоди позивача в якості співвідповідача ОСОБА_4 заперечувала у цьому позові, оскільки вона неодноразово просила ОСОБА_3 подати до нотарівуса заяву про прийняття спадщини, однак той чомусь це ігнорував. Тому пропуск цього строку був з неповажних причин.

22.12.2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з цим позовом, та просила встановити факт, що має юридичні наслідки, а саме, що вона, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала однією сімєю з ОСОБА_6 з 01.09.2001 року по день його смерті 25 лютого 2015 року, тобто більше ніж пять років до часу відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 2001 року спільно проживала та вела спільне господарство із ОСОБА_6ОСОБА_6 влітку 2001 року переїхав з м. Котовськ (Подільськ) до її будинку в с. Гидерим де був зареєстрований та у ньому і проживав до самої смерті.

Останні три роки перед смертю ОСОБА_6 важко хворів, всі турботи з догляду за ОСОБА_6 взяла на себе вона - його цивільна дружина. Також зазначила, що хоча в м. Котовськ і мешкав син ОСОБА_6 - ОСОБА_3 він доглядати батька не допомагав. 25.02.20154 року ОСОБА_6 помер.

Всі витрати з поховання та проведення поминальних обідів взяла на себе вона. Син померлого ОСОБА_3 був присутній на похоронах, однак у витратах, на поховання та проведення поминальних обідів участі не приймав.

Позицію відповідача ОСОБА_3 повязує із тим, що відповідач, на її думку, зловживає алкогольними напоями.

У 2016 році вона завернулась до ОСОБА_3 з вимогою допомогти придбати та встановити памятник на могилі його батька ОСОБА_6 та надати їй або кошти, або право на отримання орендної плати (паю) із земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6

ОСОБА_3 відмовився надавати кошти на памятник або надавати право отримати кошти за користування земельною ділянкою.

Також позивачка дізналась, що відповідач ОСОБА_3 не визнає її права спадкування як спадкоємця четвертої черги та подав заяву про надання йому додаткового строку на прийняття спадщини і має намір земельну ділянку оформити на себе в порядку спадкування.

Посилаючись на те, що оскільки між ними виник спір та вказане питання не може бути вирішено в порядку окремого провадження, просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено, а позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені.

03 квітня 2017 року від ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення із сплатою судового збору не на той рахунок.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_3 не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

У відповідності до п. 1 ст. 4 Закону України „Про судовий збір, який набрав чинності з 01.11.2011 року, із змінами внесеними ЗУ № 1774-VIII від 06.12.2016 року, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, апеляційний суд виходить з положень п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», що ставка судового збору за подання апеляційної скарги фізичною особою на рішення суду немайнового характеру дорівнює 110 % від суми яка підлягала сплаті у суді першої інстанції (551,20х110 %=606,32 грн.).

Оскільки апелянтом при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір не на той рахунок, то на даний час ОСОБА_3 належить сплатити на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 606,32 грн. за наступними реквізитами:

Отримувач: УК у м.Одесі/Малиновськ.р-н/22030101, , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, призначення платежу: Судовий збір, Код 02892913, пункт 1.8 КБК 22030001.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху до усунення вказаних недоліків.

При цьому, звертається увага апелянта на те, що відповідно до ст. 9 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим апелянту слід надати квитанцію (іншій платіжний документ) про сплату судового збору у зазначеній вище сумі із відміткою фінансової установи про зарахування коштів до Державного бюджету України.

Крім того, доводжу до відома апелянта про те, що до апеляційної скарги не додано двох її копій для вручення позивачу та її представнику, які він має надати суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 5 ст. 295, ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 березня 2017 року залишити без руху, про що повідомити скаржника.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.1 ст. 121 ЦПК України, та розяснити скаржнику, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у п`ятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, його апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2