У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_7, Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), треті особи: ОСОБА_7, Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім»(далі - ПрАТ «Український страховий дім»), про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач просив стягнути з МТСБУ на його користь 23 131,29 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 200 грн - витрат за проведення незалежної експертизи, а також 76, 98 грн витрат за надсилання телеграми.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_6 23 131, 29 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, 1 200 грн витрат на проведення дослідження, 512, 57 грн повернення судового збору.

У касаційній скарзі МТСБУ просить скасувати рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скаргапідлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ-21011», державний номерний знак НОМЕР_1, не була застрахована у встановлений законом спосіб, а тому страхове відшкодування відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» повинно виплатити МТСБУ.

Судами встановлено, що 20 січня 2015 року приблизно об 11 год. 50 хв. по вул. Зодчих, 23-А у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-21011, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля КІА Ceed, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, в результаті якої автомобіль останнього зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 56420300, виданої 20 січня 2015 року ВДАІ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, транспортний засіб марки ВАЗ-21011, державний номерний знак, яким у момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_7, належить ОСОБА_8, а цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля була застрахована полісом обов'язкового страхування АІ3303261, виданого ПрАТ «Український страховий дім», терміном дії до 06 жовтня 2015 року (а.с. 84).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. (а.с.13).

25 лютого 2015 року ОСОБА_6 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 14).

МТСБУ листом від 07 квітня 2015 року за № 7/2-28/10256 (а.с. 44) повідомило представника позивача, що за результатами запиту отримано інформацію про відсутність в центральній базі даних діючої станом на 25 травня 2015 року або у період з 15 січня 2015 року до 25 січня 2015 року договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу державний номерний знак 844-99 КВ.

Згідно з витягом з центральної бази даних, доданого МТСБУ до заперечень (а.с. 80, 83) поліс серії АІ № 3303261 не використаний, страховик - ПрАТ «Український страховий дім» позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 03 жовтня 2014 року.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) (чинного на момент скоєння ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 2 ст. 33.1 Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв'язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

В матеріалах справи відсутні повідомлення позивача про страховий випадок до ПрАТ «Український страховий дім», натомість є повідомлення адресоване відповідачеві.

Відповідно до п. 41.1 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву.

До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної ДТП, завірені у встановленому порядку (п. 35.2 ст. 35 Закону у редакції, що діяла на момент ДТП).

МТСБ України приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з'ясування обставин ДТП протягом місяця з дня отримання документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст. 37 Закону).

Згідно з п. 52.1 ст. 52 Закону, членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.

Як вбачається з роз'яснень, викладених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року (далі - Постанова), відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

У пункті 11 Постанови, надано роз'яснення, відповідно до яких, за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

У разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Зокрема, несвоєчасне повідомлення страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від виплати страхового відшкодування, а лише у тому випадку, коли воно позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказів у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд на вказані положення матеріального права уваги не звернув, зокрема, не з'ясував чи мав можливість позивач реалізувати своє право на відшкодування матеріальної шкоди за рахунок страхової компанії відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного між ПрАТ «Український страховий дім» та ОСОБА_7 або ОСОБА_8, оскільки поліс в матеріалах справи відсутній. Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, зауважив, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності начебто укладено 06 жовтня 2014 року, проте таких даних матеріали справи не містять, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий на ім'я ОСОБА_7 судами не досліджувався, а отже такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях. Апеляційний суд, в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зокрема, не дослідив оригіналів договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та не роз'яснив сторонам їх право щодо надання належних та допустимих доказів, що мають важливе значення для справи.

За вказаних обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати викладене й залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро Українизадовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 02 березня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
О.М. Ситнік