Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/6927/16 Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/2010/17 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про усунення від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця,
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про усунення від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної зі смертю військовослужбовця.

В позові зазначала, що її син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув під час виконання бойового завдання при участі в антитерористичній операції на території Донецької області.

03.10.2014 року вона отримала частину встановленої постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця . Частина вказаної одноразової грошової допомоги належить до виплати її колишньому чоловіку ОСОБА_3 .

Оскільки відповідач ОСОБА_3 , який є батьком її загиблого сина ОСОБА_4 пішов з сім`ї в 1989 році, ухилявся від обов`язку щодо утримання та виховання сина, вважає, що він за аналогією закону із положеннями ст. 1224 ЦК України має бути усунений від права на отримання державної грошової допомоги.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила суд усунути ОСОБА_3 від права на отримання державної грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 ; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , Міністерство оборони України усунути ОСОБА_3 від прав на пільги встановлених статусом члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року провадження по справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання Запорізький обласний військовий комісаріат,Міністерство оборони України усунути ОСОБА_3 від прав на пільги встановлених статусом члена сім`ї загиблого відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було закрите з огляду на те, що в цій частині позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, які приєднані до матеріалів справи, до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили .

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Відкладення розгляду справи на невизначений термін суперечить вимогам ч. 1 статті 303-1 ЦПК України.

Виходячи з того, що неявка належно повідомленої особи не перешкоджає розгляду справи за її відсутності, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності відповідачів.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю сина військовослужбовця не є спадщиною в розумінні положень ЦК України, тому до цих правовідносин не можуть застосовуватися положення щодо спадкування, зокрема ст. 1224 ЦК України щодо усунення від спадкування. Крім того, ОСОБА_3 вже була виплачена одноразова грошова допомога, тому позивач в розумінні ст.ст. 15, 16 ЦК України обрала невірний спосіб захисту порушеного права.

Вказані висновки суду першої інстанцій відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 18, 19).

ОСОБА_4 загинув внаслідок бойових дій в АТО, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть. (а.с. 20).

Батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_3 (а.с. 18).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 22 квітня 1997 року, що встановлено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 28).

Крім того, постановою Комунарського районного народного суду від 23.10.1989 року з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 . (а.с. 22).

ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 не був позбавлений.

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району № 06-04/1109 від 29.03.2016 року ОСОБА_1 має статус члена сім`ї загиблого відповідно до абзацу (4-8, 14) пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту» та має право на пільги відповідно до ст. 15 цього Закону. (а.с. 17).

Згідно пояснень позивача нею отримано одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 304500 гривень.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань , пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 22 квітня 2016 року № 26 було прийнято рішення щодо виплати батьку загиблого солдата ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 304500 грн. (а.с. 141).

Вказана одноразова грошова допомога виплачена ОСОБА_3 16 травня 2016 року. (а.с. 140).

Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби передбачена ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". (ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей")

Частиною 6 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Підстави, за якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються визначені у ч.16-4 Закону.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок).

Відповідно до п. 5 Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Із наведених вище норм, якими врегульовано правовідносини щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця вбачається, що вирішення питань призначення, виплати або невиплати такої допомоги входить до виключної компетенції відповідних уповноважених органів, визначених Законом і Порядком, до яких суд не відноситься.

Вирішуючи цивільний спір суд застосовує норми матеріального права з урахуванням їх буквального текстового вираження та у контексті тих завдань, які стали підставою для прийняття конкретного нормативного акта. При цьому, суд не може довільно трактувати і тлумачити визначені Законом положення.

В даному випадку Законом передбачено порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, від якого суд не може відступити.

Вказаним вище Порядком виплата/невиплата одноразової грошової допомоги не ставиться в залежність від визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов`язку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Судом вірно зроблений висновок, що оскільки відповідач ОСОБА_3 батьківських прав судом не позбавлявся, тому на нього не може бути покладена відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 166 СК України щодо втрати прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

За умов відсутності судового рішення про позбавлення батьківських прав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для усунення відповідача від права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця.

Одноразова грошова допомога у зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця не є спадщиною в розумінні положень ЦК України, тому до цих правовідносин не можуть застосовуватись положення щодо спадкування, зокрема ст. 1224 ЦК України щодо усунення від спадкування.

Встановивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи місцевим судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з`ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухваленого законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права є неспроможними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Подліянова Г.С.
Судді: Гончар М.С.
Кримська О.М.