АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/302/17 Головуючий 1 інстанції Короткий І.П.
Провадження № 22ц/790/4529/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вказувало, що 01 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовою якого вона отримала кредит в розмірі 40 000 доларів США строком повернення до 01 березня 2017 року. На забезпечення виконання кредитного зобовязання також було укладено договір поруки, за яким поручителем є ОСОБА_2.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу вказаного кредитного портфелю, позивач набув прав кредитора. Зобовязання за кредитним договором належним чином позичальником не виконані, станом на 22 грудня 2016 року сума заборгованості складає 8 821,21 доларів США.

У звязку з цим, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило суд солідарно стягнути з відповідачів на користь товариства суму заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2007 року в сумі 8 821,21 доларів США; судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено через недоведеність розміру заборгованості відповідачів за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі, вказує, що позов є доведеним та обґрунтованим, інформація про розмір боргу наявна в матеріалах справи та не спростована відповідачами.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1052 ЦК України, положення якої згідно з ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу застосовуються до відносин за кредитним договором, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 01 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за умовою якого останній отримав кредит в розмірі 40 000 доларів США строком повернення до 01 березня 2017 року.

На забезпечення виконання кредитного зобовязання було укладено договір поруки, за яким поручителем є ОСОБА_2.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якій одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого, Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» продає (переуступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» прав на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 доДоговору), а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» винагороду.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Разом із тим щодо суб'єктного складу таких правовідносин частина третя статті 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон) встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Зокрема, у пункті 1 частини першої статті 1 даного закону визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 цього закону, фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Таким чином, до Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника.

Пунктом 1.1. частини № 2 кредитного договору сторони погодили його предмет, відповідно до якого, в порядку передбаченого договором банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті передбаченому договором. Банк надав позичальнику кредит у розмірі та зобов'язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитних договорах.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків Боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Відповідач належним чином не виконав прийняті на себе згідно кредитного договору зобов'язання перед позивачем, що підтверджується випискою по рахунку позичальника.

Матеріали справи свідчать, що станом на 22 грудня 2016 року сума заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2007 року складає 8 821,21 доларів США.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 554 ЦК України, уразі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає доведеними позовні вимоги та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є неналежним позивачем, т.я. не має статусу фінансової установи, колегією суддів не приймаються.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_4 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що спірні правовідносини не передбачають здійснення позивачем будь-яких фінансових послуг, відсутність свідоцтва фінансової установи не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення боргу.

Позивач має право звернення до суду як новий кредитор, відповідно до вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі позовної заяви в сумі 3 502,52 грн., та при подачі апеляційної скарги в сумі 3 852,77 грн., а всього 7 355,29 грн.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором від 01 березня 2007 року в сумі 8 821,21 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» судовий збір у розмірі 7 355 грн. 29 коп., по 3 677,65 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді