Провадження № 2/761/6244/2017
16 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Рибака М.А.,
за участю секретаря Яриновської Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АСАТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди -
У жовтні 2017 року ТОВ «АСАТ» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 квітня 2017 року по вул. Борщагівська, 12 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ТОВ «АСАТ», та транспортного засобу «Smart MC01», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1.
Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2017 року відповідача визнано винною у вчиненні вищезазначеної ДТП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на підставі полісу № АЕ-7631645 від 03.06.2016 року.
11 липня 2017 року ПАТ «НАСК «Орната» згідно із полісом №АЕ-7631645 від 03.06.2016 року сплатило на користь ТОВ «АСАТ» 21 730,70 грн. страхового відшкодування. Так як сума страхового відшкодування не покриває вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, а тому відповідач зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою.
На підставі зазначеного та враховуючи те, що відповідач добровільно не бажає відшкодовувати нанесену позивачу матеріальну шкоду, позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду з урахуванням франшизи у загальному розмірі 23 555,12 грн. 156,82 грн. 3% річних та 683,10 грн. інфляційних витрат.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому за згоди представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 27 квітня 2017 року о 09 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Борщагівській, 12 (в напрямку вул. Жилянської), керуючи автомобілем «Смарт Мікро» д/н НОМЕР_2, під час руху не вибрала безпечної швидкості, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Ланос», д/н НОМЕР_1, який рухався попереду, що призвело до пошкодження двох транспортних засобів.
Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2017 року відповідача було визнано винною у вищезазначеній ДТП, а саме, у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 15-16).
В результаті ДТП автомобілю марки «ЗАЗ Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ТОВ «АСАТ» були завдані механічні пошкодження.
Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі поліса №АЕ-7631645 від 03.06.2016 року.
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 21 730,070 грн., що підтверджується копією довідки №58-2-4-5811 від 13.07.2017 року та Додатком №1 (а.с. 62,63).
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 21 730,70 грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Стаття 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Стаття 36.6 зазначеного Закону визначає, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3200,00 грн. вартості оцінки розміру спричиненої шкоди слід зазначити наступне.
Так, оскільки позивачем було самостійно сплачено вартість оцінки вартості завданого збитку його автомобілю в сумі 3200,00 грн. (а.с. 60, 61) для доведення обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог в порядку ст. 10 ЦПК України, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Стосовно стягнення з відповідача 156,82 грн. 3% річних та 683,10 грн. інфляційний витрат суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Так згідно правового висновку викладеного в постановах № 6-3019цс15 від 13.01.2016 р., по справі № 6-2759цс15 від 20.01.2016 р., № 6-2491цс15 від 02.03.2016 р. дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов'язальних правовідносин.
Зазначений правовий висновок підтверджується правовими позиціями викладеними в постановах № 6-3019цс15 від 13.01.2016 року та № 6-2759цс15 від 20.01.2016 року та № 6 - 2491цс15 від 02.03.2016 року).
Враховуючи викладене вимога позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних витрат задоволенню не підлягає, оскільки між сторонами наявні деліктні відносини, які виникли в резульаті завдання відповідачем шкоди, що не дає підстав для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю «АСАТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1511,46 грн.
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 179, 208,
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АСАТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АСАТ» судовий збір в сумі 1511,46 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК