АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 628/957/16-ц Головуючий суддя І інстанції Скородєлова В. В.
Провадження № 22-ц/790/3287/17 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого: Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Колесник О.Е.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2017 року та за заявою ОСОБА_4 про приєднання до апеляційної скарги у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, заборгованість по кредиту і процентам та за зустрічними позовами ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним і позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу, проценти, що нараховані за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13766,85 грн.; стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в солідарному порядку суму боргу, проценти, нараховані за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13766,85 грн.; стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в солідарному порядку суму боргу, проценти, що нараховані за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та проценти в розмірі 13766,85 грн.; також просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 5461,23 грн., в рівних частках з кожного по 1365,31 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 02 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку - ПАТ «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до умов вказаного кредитного договору банк надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 13000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 30 червня 2028 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,50% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, були укладені самостійні договори поруки: між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 договір поруки №11/0 від 02 липня 2008 року; між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 договір поруки №11/0/1 від 02 липня 2008 року; між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 договір поруки №11/0/2 від 02 липня 2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов'язались відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є солідарною тільки із позичальником..

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та надав ОСОБА_3 кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №7600.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_3 не здійснював платежів для погашення кредиту, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання.

20 листопада 2015 року всім відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 29.02.2016 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Станом на 29.02.2016 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становила 12948,55 доларів США, з яких: 11269,87 доларів США - кредитна заборгованість; 1678,68 доларів США - заборгованість по процентам; заборгованість Відповідача-1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.02.2016 року складає 13766,85 грн., з яких: 2922,39 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10844,46 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому після уточнень просив визнати договір про надання споживчого кредиту №0 між ним та АКІБ «УкрСиббанк» - недійсним.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 зазначає, що дійсно між ним та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті в розмірі 13000 доларів США, що на той час було еквівалентно 63040,90 грн., з терміном дії договору не пізніше 30.06.2028 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язання було укладено три договори поруки, зокрема, між кредитодавцем та ОСОБА_4 №7000 від 02.07.2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки, поручителі зобов'язалися відповідати у повному обсязі за виконання кредитором усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Посилався на те, що кредит брався по курсу 4,849 грн. за 1 долар США, що на той час становило 63040,90 грн. Усі ці роки кредит сплачувався, взята в кредит сума (по курсу долара США на момент укладення договору) була вже сплачена банку в повному обсязі. Але у 2016 році банк просить повернути кошти за новим курсом 25,0543 грн. за 1 долар США, що в 6 разів збільшує заборгованість за кредитом, що є порушенням інтересах відповідачів, оскільки їх матеріальний стан не дозволяє зменшити суму боргу, що є несправедливим, недобросовісним та нерозумним.

Зазначав, що на теперішній час він не працює та не є фізичною особою-підприємцем, жодних доходів не отримує. Має неповнолітню дитину, яку повинен утримувати разом зі своїми батьками пенсіонерами.

Вважав, що кредитний договір укладений з порушенням вимог ст. 524 ЦК України, оскільки зобов'язання має бути виражене в гривні. Відповідач не мав індивідуальної ліцензії Національного Банку України. Договір містить в собі істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та ознаки нечесної підприємницької практики, чим порушує положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, ОСОБА_3 зазначав, що кредитодавцем не надано до суду доказів щодо попередження позивача за зустрічним позовом про можливі валютні ризики під час надання кредиту в іноземній валюті для споживчих цілей та повернення кредитної заборгованості з нарахованими процентами. Про вказані ризики також не було попереджено і поручителів під час підписання договорів поруки.

Також ОСОБА_3 посилався на те, що відповідно до п. 1 Договору процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 13, 50 % річних. У цьому пункті не вказано чітко, в якій валюті позичальник має сплачувати відсотки за кредитом, а тому і розрахунки відповідача в подальшому є сумнівними, тому п. 1 Договору кредиту повинен бути визнаний недійсним. Аналогічний зміст вищевказаного пункту кредитного договору також відображено і в договорах поруки, а саме в п.п. 1.3.1. А отже, на думку ОСОБА_3, договори поруки, які укладалися до кредитного договору, не мають юридичної сили через недійсність основного договору та у зв'язку із недійсністю п.п.1.3.1 договорів поруки, а тому ці договори також не створюють жодних наслідків для сторін.

Ухвалою суду від 22 червня 2016 року вказаний зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із самостійним зустрічним позовом, в якому просив визнати договір поруки №П/0 від 02 липня 2008 року, укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк» припиненим з 03.08.2015 року.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 посилався на те, що 02 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, були укладені наступні договори поруки: між Банком та ОСОБА_4 Договір поруки № П/П367177000 від 02 липня 2008 року; між Банком та ОСОБА_5 Договір поруки №П/П367177000/1 від 02 липня 2008 року; між Банком та ОСОБА_6 Договір поруки №П/П367177000/2 від 02 липня 2008 року.

Зазначав, що виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем).

Вважав, що оскільки ОСОБА_3 останній платіж на виконання умов договору кредиту зробив 20.01.2015 року, строк погашення чергового платежу 02.02.2015 року, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником (позичальником) зобов'язання за договором кредиту повинна бути пред'явлена упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням - тобто до 03.08.2015 року, позов банком пред'явлено 04 березня 2016 року (20 листопада 2015 року відповідачам направлені досудові вимоги про погашення заборгованості).

Ухвалою суду від 18 липня 2016 року вказаний зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

В запереченнях на зустрічні позовні заяви представник ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на необґрунтованість їх доводів, просив відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2017 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13766,85 грн.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13766,85 гри.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року в розмірі 12948,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 13766,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 5461,23 грн., в рівних частках з кожного по 1365,31 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_3, який посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та задовольнити позов ОСОБА_4 щодо визнання договору поруки припиненим.

Зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано чи було застосовано кредитором право на повернення кредиту достроково.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи не містять будь-якого підтвердження отримання листів відповідачами, тому відсутні підстави вважати належним виконання повідомлень боржника та поручителів та вважати строк основного зобов'язання зміненим.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги та те, що єдиним допустимим доказом отримання готівкової іноземної валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки, однак до суду такої заяви надано не було.

Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки останній платіж на виконання умов кредитного договору позичальник зробив 20.01.2015 року, строк погашення чергового платежу - 02 числа кожного місяця, тобто 02.02.2015 року вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором кредиту повинна бути пред'явлена у продовж шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто до 02.07.2015 року.

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку вимог ст. 299 ЦПК України із заявою про приєднання до апеляційної скарги, в якій зазначав, що вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим та повністю приєднується до доводів апеляційної скарги.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовів, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором та безпідставності доводів зустрічних позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Колегія суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 02 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та став правонаступником всіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 13000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 63040,90 грн. за курсом Національного банку України на день укладання цього договору (п.1.1) Згідно п.1.2.1 позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 30 червня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9., 5.3,5.5,5.6.,5.8.,5.10., 8.4,10.2., 10.14 договору згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,50 % річних шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 160,00 доларів США в день сплати ануїтет них платежів та із зазначенням сукупної вартості кредиту (п.п. 1.2.2., 4.2.)

ПАТ «УкрСиббанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.5 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №7600.

Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за 03.07.2008 р. АКІБ «УкрСиббанк» було нараховано останньому 13 000 дол. США, що є еквівалентом 63043,50 грн. із зазначенням призначення платежу - надання кредиту згідно угоди «0 від 02.07.2008 року.

В п. 10.13 кредитного договору сторонами договору обумовлено, що його підписання позичальником свідчить про те, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст. 11Закону України «Про захист прав споживачів».

Для забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2008 року було укладено: договір поруки між банком та ОСОБА_4 за №11/0 від 02 липня 2008 року, договір поруки між банком та ОСОБА_5 за №11/0/1 від 02 липня 2008 року, договір поруки між банком та ОСОБА_6 за №11/0/2 від 02 липня 2008 року.

Відповідно до умов договорів поруки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як поручителі, поручилися кожний окремо за виконання ОСОБА_3 обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору солідарно із позичальником.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 29.02.2016 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становила 12948,55 доларів США, з яких: 11269,87 доларів США - кредитна заборгованість; 1678,68 доларів США - заборгованість по процентам; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 29.02.2016 року складає 13766,85 грн., з яких: 2922,39 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10844,46 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується розрахунком банку.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.1.3 договору поруки №П/0 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Згідно п.1.4. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною.

Згідно правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 27.01.2016 року у справі № 6-990цс15, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Згідно пункту 12.1 Кредитного договору № 0 від 02.07.2008 року, відповідно до ст.ст. 525,611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2,10.4 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32-й календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це повідомлення банку чи у разі неотримання банком вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41-й календарний день з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Як вбачається з копій вимог за вих. №№ 30-11/30620, 30-11/30621, 30-11/30622, 30-11/30622, 30-11/3062 від 20.11.2015 року АТ «УкрСиббанк» на виконання розділу 12-го кредитного договору направлено рекомендованими листами відповідні вимоги відповідачам за адресами їх проживання.

Датою відправлення вимоги на адресу ОСОБА_4 є 20.11.2015 року і враховуючи те, що цю вимогу ними не отримано, новим строком виконання зобов'язань за кредитним договором є 11.12.2015 (20.11.2015 р. + 41 (сорок один) календарний день).

Починаючи з 11.12.2015 року відповідно до вимог закону та викладеної вище правової позиції ВСУ, розпочався сплив шестимісячного строку пред'явлення позову до поручителя ОСОБА_4

Позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів до суду банком подано 04.03.2015р., отримано судом 14.03.2015 року, а тому позов до поручителя ОСОБА_4 пред'явлено в межах шестимісячного строку від дня настання виконання зобов'язань за кредитним договором, тобто у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що позивач не скористався своїм правом на повернення вищевказаного кредиту достроково спростовуються вимогами до відповідачів про повернення всієї суми кредиту від 20.11.2015, копії яких містяться в матеріалах справи.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на відсутність доказів отримання відповідачами листів з вимогою про дострокове повернення вищевказаного кредиту, як на підставу вважати, що строк зобов'язання не було змінено, спростовуються змістом кредитного договору від 02.07.2008 року (п.12.1), умови якого погоджені та підписані сторонами.

Доводи апеляційної скарги про відсутність заяви про видачу готівки, як належного доказу отримання грошових коштів спростовується пунктом 5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України, згідно якої виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: