АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1230/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Калашник В. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБабенка В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7; третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 року.

Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання між сторонами шлюбу залишився проживати з матір'ю.

Позивач вказує, що на його неодноразові прохання про надання йому можливості бачитись з дитиною відповідачка відповідає відмовою та не дає йому можливості спілкуватись з сином та приймати участь у вихованні дитини.

У зв'язку з чим, ОСОБА_6 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із відповідним позовом та уточнившись з позовними вимогами остаточно просив суд постановити судове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_9 усунути перешкоди ОСОБА_6 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач просив визначити наступні способи участі у вихованні сина: особисте спілкування раз на тиждень, у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ; побачення з п'ятниці по неділю два рази на місяць через тиждень з ночівлями; під час відпустки на строк від 7 до 21 дня з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії; спільний відпочинок та оздоровлення: 45 днів влітку та 10 днів взимку під час Різдвяних свят дитина проводить з батьком за попереднім повідомленням матері дитини про період, час перебування сина з батьком та з урахуванням інтересів дитини; у свята: дні народження (самої дитини, батька, племінниці, сина, дочки, брата, сестри), Новий рік (парні календарні роки), 9 травня, Різдво, Великдень; у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем його фактичного знаходження (проживання); необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день його побачення з сином позивач має право забирати сина з дому чи іншого місця перебування/навчального закладу/.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 жовтня 2016 року залучено до участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - службу у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_6 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим, таким, що винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин справи, що мають істотне значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам даної справи, просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10, від якого мають сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, а дитина залишилась проживати разом із матір'ю АДРЕСА_1.

Є необгрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при вирішенні спору не дав оцінку тому факту, що відповідачка постійно створює йому перешкоди у вільному спілкуванні із сином та прийнятті участі у вихованні дитини, оскільки вказані посилання є неаргументованими.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом /ст. 153 СК України/.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності 2 вересня 1990 року, ратифікована Постановою Верховної Ради України №7889 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень ч. 7, 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2, ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, 2001 року народження, проживає окремо від обох батьків та навчається на юридичному факультеті у Київському фінансово-економічному коледжі Національного університету ДПС України і при наявності добровільного волевиявлення дитини,якій виповнилося повних 16 років і який має власну позицію та точку зору на взаємовідносини із батьком, позивач має можливість спілкування із ним.

Крім того, як вбачається із висновку виконавчого комітету Смілянської міської ради від 27 березня 2017 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати суду відмовити ОСОБА_6 у визначенні способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином з метою недопущення здійснення батьківських прав на шкоду фізичному і психічному здоров'ю дитини, його моральному розвитку, оскільки сама неповнолітня особа в категоричній формі не бажає зустрічатися із позивачем і заперечує проти встановлення будь-якого способу участі ОСОБА_6 у його вихованні та спілкуванні. (а.с.76-77)

Також, як вбачається з даного висновку, сам позивач ОСОБА_6 не бажає співпрацювати з службою у справах дітей, надавати будь-які письмові звернення та пояснення щодо вирішення питання порядку зустрічей з сином, оскільки бажає, щоб це питання було вирішено виключно в судовому порядку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення також обґрунтовано врахував думку самого неповнолітнього ОСОБА_8, який, будучи безпосередньо допитаний в ході розгляду справи, категорично заперечував проти визначення порядку його зустрічей із позивачем у зв'язку з його особистим небажанням зустрічатись з батьком та існуванням між ними вкрай напружених стосунків.

Відповідно до ч. 4 та 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких об'єктивних, переконливих доказів того, що саме відповідачка ОСОБА_11, чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та в чому конкретно полягають ці перешкоди.

Інші доводи, наведені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :