Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/4142/17
Провадження № 2/644/2070/17
31 жовтня 2017 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
07.07.2017 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просило позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.
В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідач не займається вихованням малолітньої доньки та не доглядає за нею. ОСОБА_1 байдуже ставиться до дитини, не піклується про стан її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці доньки до самостійного життя.
Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотним повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи, про причини неявки не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі.
З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком вказаний ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_3.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 разом з дітьми винаймала квартиру АДРЕСА_1.
У відповіді на запит за підписом директора Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Індустріального району вказано, що 10.02.2017 року спеціалісти центру здійснили вихід за вказаною адресою, але як повідомили сусіди, ОСОБА_3 з дітьми виїхали з зазначеної квартири та місце мешкання родини їм невідоме.
Мати ОСОБА_4 з 05.05.2017 року взята на облік як бездомна особа та має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3.
ОСОБА_5 реєстрації місця проживання не має.
Відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_6 з 30.05.2017 року по 01.06.2020 року встановлено першу групу інвалідності, остання потребує стороннього догляду.
Батько ОСОБА_2 разом з родиною не проживає.
Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 2 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно характеристики ОСОБА_1, притягувався до адміністративної відповідальності Індустріальним ВП ГУНП в Харківській області за ст.2010 та 2013 роках. Крім того, останній перебував на профілактичному обліку з 23.08.2013 року по 23.08.2014 рік як сімейний насильник, з якого знятий у зв'язку з закінченням терміну обліку.
Як зазначено в доповідній щодо обстеження умов проживання ОСОБА_1, двері квартири АДРЕСА_2 відповідач не відчинив, при цьому сусіди останнього повідомили головному спеціалісту сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей Служби у справах дітей, що ОСОБА_1 зловживає алкоголем, приймає наркотичні засоби, поводиться агресивно.
Згідно характеристики за підписами заступника директора з виховної роботи санаторної школи-інтернату №11 та класного керівника ОСОБА_2 навчалася в закладі з 01.09.2009 року. Згідно відомостям навчального закладу вихованням доньки займалася мати.
З метою соціального захисту дитини, яка фактично залишилася без батьківського піклування, заходами служби ОСОБА_2 була поставлена на облік як дитина, що перебуває в складних життєвих обставинах та направлена до Комунального заходу охорони здоров'я «Харківська міська клінічна дитяча лікарня №16» для медичного обстеження. Після завершення обстеження з 10.02.2017 року ОСОБА_2 та її малолітню сестру ОСОБА_7 було влаштовано до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «міста Харкова».
У відповіді за підписом Директора центру зазначено, що за час перебування дітей у закладі їх відвідувала лише тітка ОСОБА_8, діти декілька разів відвідували матір у лікарні у супроводі співробітників центру, також вони спілкуються з матір'ю по мобільному телефону. За відомостями наданими з центру ОСОБА_2 та її сестра перебували у центрі 7 місяців та пройшли курс соціально-психологічної реабілітації.
ОСОБА_1 доньку в центрі не відвідував, долею дитини не цікавився.
У відповідності зі частиною 2 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.
Відповідача було повідомлено про тяжкі життеві обставини, в яких знаходиться його донька та проінформовано, що мати ОСОБА_9 за станом здоров'я не має можливості виконувати батьківські обов'язки, однак відповідач до служби у справах дітей не з'явився та не виявив наміру повернути доньку на виховання і спільне проживання.
Родичі ОСОБА_2 не зверталися до центру з бажанням забрати дитину на виховання.
Як свідчать положення частини 4 статті 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджується вищезазначеними документами.
Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Крім того, питання щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав додатково було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, яка ухвалила, що вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
В частині задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2, суд відмовляє, оскільки відсутні дані щодо особи на користь якої слід проводити стягнення аліментних платежів з відповідача та не зазначений особистий рахунок дитини на який слід здійснювати перерахування цих платежів.
Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача, на користь держави суд стягує судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись статтями 150,155,157,164,165,180,183 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 11, 88, 169, 212, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментних платежів - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.В. Шевченко