Категорія 6 Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С. К.,

суддів : Сала Т. Б., Оніщука В. В.,

з участю секретаря Ліннік Я. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання права на прийняття до експлуатації прибудови без згоди співвласників,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з указаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, мотивуючи вимоги тим, що вони є власниками ? частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Нагірна, 29. Співвласниками іншої частини є відповідачі. Вони є також є власниками земельної ділянки, на якій розміщена належна їм частина будинку з господарськими будівлями та спорудами.

У 2012 році на місці прибудови «а3» збудували прибудову «а4» площею 9,8 кв.м.

Посилаючись на те, що згоди на прийняття в експлуатацію указаної самовільно збудованої прибудови відповідачі не надали, що позбавляє їх права на звернення до компетентних органів з цього питання, позивачі просили суд визнати за ними право на прийняття до експлуатації самовільно збудованої прибудови «а4» площею 9,8 кв. м. до будинку літ «А» по вул. Нагірній, 29 в м. Вінниці без згоди співвласників.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 3 грудня 2015 року та 26 липня 2017 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів залучено Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області та Виконавчий комітет Вінницької міської ради.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 4 жовтня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на прийняття до експлуатації самовільно збудованої прибудови «а4» площею 9,8 кв. м. до будинку літ. «А» по вул. Нагірна, 29 в м. Вінниці без згоди співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

У судове засідання представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 не з?явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, апеляційну скаргу підтримав.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5, а також представники третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області та Виконавчого комітету Вінницької міської ради у судове засідання не з?явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України це не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки для реалізації позивачами свого права на введення в експлуатацію самовільно збудованої прибудови їм необхідно отримати згоду співвласників будинку, яку останні надавати відмовляються, тому, на думку суду, право позивачів підлягає захисту шляхом визнання права на прийняття до експлуатації вказаної прибудови.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Статтею ст. 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 1 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № 5518, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у власність у рівних частках (по 1/2) 1/2 частку житлового будинку з прибудовами та спорудами під № 29, що знаходиься по вул. Нагірній в м. Вінниці, який в цілому складається з житлового будинку літера "А" житловою площею 49,6 кв. м., загальною площею 101,0 кв. м. прибудов (сіни літ. а, а1, а2, ганку, сараїв літ. "В", "в", "Д", "Е", вбиралень "Г","Ж", шиї, погреба літ. "п/ш", огорожі № 1-2 (прибудова "а3" знесена). Право власності на частки зазначеного житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами та будівлями за позивачами зареєстроване 22 листопада 2012 року КП «ВМБТІ» в книзі № 177 за № 4522 (а.с. 8).

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 1 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № 5521, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у власність у рівних частках (по 1/2) земельну ділянку під номером 29 площею 0,05 га, яка розташована по вул. Нагірній в м. Вінниці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :03:029:0254.

Співвласниками інших часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами є ОСОБА_2 та ОСОБА_5

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснено будівництво прибудови літ. «а4» площею 9,8 кв. м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок № 29 по вул. Нагірній в м. Вінниці, виготовленим станом на 9 липня 2014 року.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 березня 2017 року, проведеної судовим експертом ТОВ "Подільський центр судових експертиз" прибудова літ. "а4" домоволодіння 29 по вул. Нагірній в м. Вінниці, в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів України з питань будівництва щодо обємно-планувальних рішень та технічного стану конструктивних елементів. Навантаження, яке створюють конструктивні елементи (фундаменти, стіни, перегородки, перекриття, покрівля) збудованої прибудови літ. "а4" не може створити граничний стан (руйнування при якому будівельні конструкції суміжних будівель (житлового будинку перестануть задовольняти заданим експлуатаційним вимогам. Будівництво прибудови "а4" не впливає на загальний технічний стан та інсоляцію житлового будинку літ." А" з прибудовами, що розташований на земельний ділянці домоволодіння 29 по вул. Нагірній в м. Вінниці.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

З аналізу зазначеної правової норми слідує, що співвласник житлового будинку може зробити добудову (прибудову) лише в установленому законом порядку і якщо це не порушує прав інших співвласників.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після:

подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо обєктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначив, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 2 квітня 2015 року № 687 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, одноповерхових багатоквартирних житлових будинків, прибудов, господарських (присадибних) будівель і споруд, побудованих, переобладнаних та перепланованих з 6 серпня 1992 р. без дозволу на виконання будівельних робіт, а позивачі не можуть звернутися до компетентних органів, оскільки додатком до вказаного рішення затверджено перелік додатків до заяви, в якому серед інших документів указано і згоду співвласників.

Звертаючись до суду, позивачі визначили порушенням їхніх прав ненадання згоди співвласниками, однак визначаючись із правовою природою суб?єктного складу учасників, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що співвласники не порушують прав позивачів щодо введення в експлуатацію вказаної прибудови, а лише не дають свою згоду на введення в експлуатацію.

За змістом Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено питання про прийняття до експлуатації об?єктів будівництва.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30 березня 2012 року при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Частиною другою статті 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Отже, при вирішенні цього спору суд повинен був належним чином перевірити, чи було питання введення в експлуатацію самовільно побудованої прибудови предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право.

При цьому суд не повинен заміняти органи, які зобов?язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови, тому визнання права на введення в експлуатацію самочинно побудованої прибудови має залишатися винятковим способом захисту права.

Оскільки позивачі не зверталися до компетентних органів із питання введення в експлуатацію самочинно побудованої прибудови, а суд не повинен заміняти органи, які зобов?язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови, то відсутні підстави вважати про наявність між сторонами спору про право.

Матеріали справи не містять будь-яких даних щодо звернення позивача до органів місцевого самоврядування про прийняття в експлуатацію указаної прибудови, а також про відмову цих органів у його вирішенні, а відтак висновок суду про визнання права на прийняття до експлуатації самочинно збудоване приміщення є передчасним.

Крім того, пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) № 6 від 30 березня 2012 року визначено, що відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема:

- про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки;

- про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво;

- про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено;

- про знесення самочинно збудованого нерухомого майна;

- про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову;

- про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Отже, такого способу захисту порушеного права, як визнання права на введення в експлуатацію самочинно побудованої прибудови статтею 376 ЦК України не передбачено.

У порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України, суд у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, що дає підстави для скасування судового рішення та задоволення доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз?яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до положень ст. ст. 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з позивачів в рівних частках на користь ОСОБА_2 підлягає сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 267, 96 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 4 жовтня 2017 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, Виконавчий комітет Вінницької міської ради, про визнання права на прийняття до експлуатації прибудови без згоди співвласників відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 267,96 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис Т.Б. Сало

ОСОБА_9 Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький