Провадження№2/235/1564/17
Справа №235/3292/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 03.12.2011 року вони перебувають з відповідачкою у шлюбі, від спільного мешкання мають доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з ним. Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року, спільне господарство не ведеться з тієї причини, що між ними не було порозуміння, різні погляди на обов»язки подружжя, з приводу чого виникали сварки та скандали. Примирення позивача з відповідачем неможливе. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

В судовому засіданні позивач наполягає на позовних вимогах, примирення не бажає, просить розірвати шлюб з відповідачкою.

В судовому засіданні відповідачка визнає позовні вимоги. Примирення не бажає, підтвердила, що дитина проживає з позивачем, спору про місце проживання дитини на теперішній час немає.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 03.12.2011 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 598 (а.с.3).

Від спільного мешкання сторони мають доньку ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені з лютого 2015 року, спільне господарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність постійних сварок у зв»язку з несумісністю характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодний, примирення не бажає.

Примирення позивача з відповідачем неможливе, спора про місце проживання дитини та про розподіл майна в теперішній час немає.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому зазначає, що суд не зобов»язаний призначити строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу.

Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема відносини, які склались між сторонами, суд вважає примирення між сторонами неможливим.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.12.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 598.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачки Галіч .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: