АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/9954/17
Провадження № 22-ц/792/1851/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом ОСОБА_5 зазначала, що 13.04.1997 року помер її дід ОСОБА_7. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 8/100 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Хмельницькому по вул. Пілотській, 15. Вказане спадкове майно позивач прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного майна, що від 8/100 складає 1/25 частку. В свідоцтві зазначено, що 1/2 частину майна залишено для іншого спадкоємця, яким є ОСОБА_6, однак вона не цікавилась спадковим майном та не користувалась ним. ОСОБА_5 проживає в даному будинку з 1996 року, утримує його в належному стані, добросовісно та відкрито ним користується. А тому позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/25 житлового будинку №15 по вул. Пілотській у м. Хмельницькому за набувальною давністю.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що ОСОБА_6 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте суд не врахував, що відповідач протягом 20 років не надала нотаріусу документи, що підтверджують той факт, що вона є спадкоємцем ОСОБА_7 та оригінали документів на спадкове майно. Також судом не взято до уваги положення п. 114 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 1994 року, згідно якого державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які подали заяву, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Крім того, судом не враховано п. 9,11,13,14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

В засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.1997 року помер дід позивача - ОСОБА_7, про що свідчить копія свідоцтва про смерть.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 8/100 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель в м. Хмельницькому по вул. Пілотській, 15. Вказане спадкове майно позивач прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного майна, що від 8/100 складає 1/25 частку, в свідоцтві зазначено, що 1/2 частину майна залишено для іншого спадкоємця.

Іншим спадкоємцем є ОСОБА_6, яка доводилась дочкою ОСОБА_7

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, ОСОБА_6, у визначений законом строк, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після його смерті, однак свідоцтво не отримала.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з визнання права власності на частку будинку за позивачем будуть порушені права відповідача, а тому правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте суд не врахував, що відповідач протягом 20 років не надала нотаріусу документи, що підтверджують той факт, що вона є спадкоємцем ОСОБА_7 та оригінали документів на спадкове майно на законність рішення суду не впливають.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК УКраїни власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма субєктами права.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_6 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с. 30 зворот).

Тому позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Вказана стаття визначає, що обовязковим елементом набуття права власності за набувальною давністю є добросовісність.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Вимоги ст. 344 ЦК України не розповсюджуються на вказані правовідносини та підстав для її застосування у цьому випадку немає, оскільки за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Продан Б.Г.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 5