Справа № 344/1745/17
Провадження № 2/344/1764/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.

секретаря с/з Гули Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та договору дарування частини квартири на праві власності належить двохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстрований його знайомий ОСОБА_3, однак фактично не проживає, оскільки він виїхав на постійне місце проживання за межі України. Особистих речей в даній квартирі відповідач немає, витрат по утриманню житла не несе та фактично не проживає у зазначеній квартирі.

Просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, в якій вимоги заявленого позову підтримав та просив позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном, внаслідок чого ОСОБА_2 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф., зареєстровано в реєстрі за №2-855 та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33249874 від 06.02.2015 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частка двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, (а.с. 8, 9).

Відповідно до копії Договору дарування частини квартири від 06.03.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л.І., зареєстровано в реєстрі за №2-258 та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34619271 від 06.03.2015 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 1/2 частка двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Згідно Довідки ОСББ «НАША ОСЕЛЯ 24А» від 06.02.2017 року №2 та копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд.АДРЕСА_1 від 29.04.1995 року, ОСОБА_2 є домовласником, зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1, в якій, крім нього, зареєстровані: дружина ОСОБА_7, донька ОСОБА_8,ОСОБА_3 (а.с. 4, 12-15).

Як вбачається із копій квитанцій АТ «Ощадбанк» за період з 01.10.2016 року по 27.01.2017 року комунальні платежі за адресою АДРЕСА_1 оплачував ОСОБА_2 (а.с. 16-21).

Згідно копії заяви від 23.10.2013 року, засвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Фрич Р.І., зареєстровано в реєстрі за №2257, ОСОБА_2, співвласник квартири АДРЕСА_1 не заперечив проти постановки на реєстрацію тимчасового місця проживання терміном на 1 (один) рік ОСОБА_5 (а.с. 11).

Позивач вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_3 у його квартирі, який насправді там не проживає, не надає коштів на утримання майна, перешкоджає здійсненню ним права на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, нарахування сум по оплаті житлово-комунальних послуг проводиться виходячи із кількості зареєстрованих в квартирі осіб.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 створює перешкоди у здійсненні ним права вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому слід визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату права на користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Островський Л.Є.