АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/939/16-ц 22-ц/774/1569/К/17
Справа № 214/939/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1569/К/17 ОСОБА_1
Категорія 27 (ІV) Доповідач Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар: Видрик А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про усунення перешкод у отриманні подарованих коштів, визнання дійсним договору дарування грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 рокуОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») про усунення перешкод у отриманні подарованих коштів, визнання дійсним договору дарування грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 30.12.2014 року між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір строкового банківського вкладу № 378566 (вклад «Новорічний»), відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» прийняв від ОСОБА_7 грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 600000 грн., строк депозиту з 30.12.2013 року по 04.01.2016 року, процентна ставка 24% річних.

Також 23.03.2015 року між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір строкового банківського вкладу №395481 (вклад «Цікавий»), відповідно до умов якого ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» прийняв від ОСОБА_7 грошові кошти на строковий депозитний рахунок в сумі 293090 грн., строк депозиту з 23.03.2015 року по 25.06.2016 року, процентна ставка 26% річних.

По закінченню дії строку депозитних вкладів, грошові кошти ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» повернуті вкладнику не були, у звязку з введенням за рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015р. №121 «Про призначення тимчасової адміністрації ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», тимчасової адміністрації, починаючи з 24.06.2015 року.

В межах строку дії договорів банківських вкладів - 22.04.2015 року між ОСОБА_7 та позивачами були укладені договори дарування права на отримання грошей на суму 50000 грн. та 200000 грн., які зберігаються на депозитному рахунку №378566 відповідно до умов договору банківського вкладу на вимогу №378566 від 30.12.2014 року та цього ж дня між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, були укладені договори дарування права на отримання грошей на суму 93090 грн. та 200000 грн., які зберігаються на депозитному рахунку №395481 відповідно до умов банківського вкладу на вимогу №395481 від 23.03.2015 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про укладений договір дарування грошей та запропонували здійснити реєстрацію переходу прав вкладника частини вкладу на них на суму 93090 та 200000 грн., на що отримали відмову.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд усунути перешкоди в отриманні подарованих грошових коштів, зобовязавши ОСОБА_7 не чинити перепони в отриманні вкладу згідно Договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015р. та Договору банківського вкладу «Новорічний» № 378566 від 30.12.2014 року, зобовязати його видати їм кожному окремо оригінал, засвідчений нотаріально копії Договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015р. та Договору банківського вкладу «Новорічний» № 378566 від 30.12.2014 року; визнати дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_3 право на отримання грошових коштів в сумі 50000,00 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року; визнати дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_5 право на отримання грошових коштів в сумі 200000 грн. в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року; визнати дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_6 право на отримання грошових коштів в сумі 200000 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року; визнати дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_3 право на отримання грошових коштів у сумі 93090 грн. в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015 року; визнати дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_4 право на отримання грошових коштів у сумі 200000 грн. в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015 року.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто перешкоди в отриманні ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарованих грошових коштів, зобовязавши ОСОБА_7 не чинити перепони у отриманні вкладу згідно Договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015р. та Договору банківського вкладу «Новорічний» № 378566 від 30.12.2014 року, зобовязати його видати їм кожному окремо, засвідчені нотаріально копії Договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015р. та Договору банківського вкладу «Новорічний» № 378566 від 30.12.2014 року.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_3 право на отримання грошових коштів в сумі 50000,00 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_5 право на отримання грошових коштів в сумі 200000 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_6 право на отримання грошових коштів в сумі 200000,00 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Новорічний» №378566 від 30.12.2014 року.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_3 право на отримання грошових коштів у сумі 93090,00 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015 року.

Визнано дійсним договір дарування грошових коштів та права на отримання грошей, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та визнано за ОСОБА_4 право на отримання грошових коштів у сумі 200000 грн. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» по договору банківського вкладу «Цікавий» №395481 від 23.03.2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_7, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» солідарно на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 3307,20 грн.

В апеляційній скарзівідповідач ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Під час вирішення справи судом не було враховано тієї обставини, що на момент ухвалення рішення в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію й Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_7 було виплачено гарантовану суму відшкодування в розмірі 200000,00 грн. в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також, судом не враховано положення ч.1 ст. 513 ЦК України, відповідно до якої правочин щодо заміни кредитора в зобовязанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, а також п. 7.1 умов договору банківського вкладу від 30.12.2014 року, якими передбачено здійснення заміни кредитора тільки за згодою другої сторони.

Сторони, будучи завчасно належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявилися. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті. Виходячи з вимог ч.3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, ст. 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та ст. 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Однак, суд ухвалив рішення без дотримання наведених вимог, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог.

Судом встановлено, що 30.12.2014 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладу №378566, згідно якого ОСОБА_7 вніс, а банк відповідно прийняв грошові кошти у розмірі 600000,00 грн. строком до 04.01.2016 року зі сплатою 24% річних (а.с. 10-11).

23.03.2015 року між ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_7 укладено договір банківського вкладу №395481, згідно якого ОСОБА_7 вніс, а банк відповідно прийняв грошові кошти у розмірі 293090,00 грн. строком до 25.06.2016р. зі сплатою відсотків у розмірі: з 23.03.2015 року 26% річних, а з 27.03.2016р 3% річних (а.с. 6-8).

22.04.2015 року між ОСОБА_7 та позивачами укладено договори дарування, відповідно до яких ним подаровано: ОСОБА_5 право на отримання грошових коштів у розмірі 200000,00 грн., що розміщені на банківському вкладі №378566 (вклад «Новорічний») від 30.12.2014р. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»; ОСОБА_6 право на отримання грошових коштів у розмірі 200 000,00 грн., що розміщені на банківському вкладі №378566 (вклад «Новорічний») від 30.12.2014р. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»; ОСОБА_4 право на отримання грошових коштів у розмірі 200000,00 грн., що розміщені на банківському вкладі №395481 (вклад «Цікавий») від 25.03.2015р. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива»; ОСОБА_3 право на отримання грошових коштів у розмірі 93090,00 грн., що розміщені на банківському вкладі №395481 (вклад «Цікавий») від 25.03.2015р. в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» (а.с.16,17,18, 19).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до ст. 512 ЦК України внаслідок укладення договорів дарування відповідача ОСОБА_7 з позивачами, відбулася заміна кредитора у зобовязанні за договорами банківських вкладів, укладених між ОСОБА_7 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», а тому позивачі мають право вимоги за цими договорами банківського вкладу.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що підставою виникнення зобовязання зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_9 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» внаслідок укладення договору банківського вкладу №378566 від 30.12.2014 року та договору банківського вкладу №395481 від 23.03.2015 року, у сторін виникли зобовязання.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України врегульовано випадки заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, ОСОБА_7, уклавши 22.04.2015 року з позивачами договори дарування грошових коштів за укладеним між ним та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» договорами банківського вкладу від 30.12.2014 року та від 23.03.2015 року, відступив право вимоги повернення вкладу новому кредитору позивачам у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким, чином, встановивши, що договори дарування від 22.04.2015 року укладені з дотриманням письмової форми й нотаріальному посвідченню не підлягають, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачів щодо визнання їх дійсними.

Не може погодитися колегія суддів й з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог щодо усунення позивачам перешкод в отриманні грошових коштів, виходячи з наступного.

За змістом ч.1, ч.3 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальне правило про заборону обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку закріплено також й в ст. 1074 ЦК України.

Разом з тим, ч.1 ст. 1074 ЦК України встановлено виключення з цього правила у випадках обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Згідно ст. 56 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

За офіційними даними сайту Національного банку України (https://bank.gov.ua) Постановою Правління Національного Банку України № 408 від 23 червня 2015 року ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

23 червня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 121 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», за яким запроваджено тимчасову адміністрацію з 24 червня 2015 року до 23 жовтня 2015 включно та призначено уповноважену особу Фонду.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регламентуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, № 6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, № 60350цс17 від 12 квітня 2017 року, № 6-1809 від 07 червня 2017 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України повинна обов'язково враховуватися судами загальної юрисдикції при з застосуванні таких норм праву.

Однак, суд першої інстанції не врахував зазначеного та не звернув уваги на те, що з 24 червня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» з ринку, що є свідченням того, що на момент ухвалення рішення (15 серпня 2016 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача щодо безпідставного розвязання виниклого спору в частині усунення перешкод в отриманні грошовими коштами за нормами Цивільного Кодексу України, та вважає, що неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи є беззаперечною підставою для скасування ухваленого у справі рішення.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було отримано гарантовану суму вкладу у граничній сумі 200000,00 грн. що підтверджується виписками по особовим рахункам (а.с. 54-57).

За даних обставин, колегія суддів не вбачає жодних правових підстав для задоволення позовних вимог й в частині усунення перешкод в отриманні подарованих коштів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.1, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у звязку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення абоухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що за подання апеляційної скарги відповідачем ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» сплачено судовий збір в розмірі 3637,92 грн. (а.с. 94), колегія суддів вважає, що він підлягає стягненню з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» судовий збір в розмірі по 909,48 грн. з кожного.

Керуючись ст. 303, 307, п. 1, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 серпня 2016 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про усунення перешкод у отриманні подарованих коштів, визнання дійсним договору дарування грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» судовий збір в розмірі по 909,48 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: