Провадження №2/193/16/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

12 липня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Шумської О. В.

при секретарі Мельниковій Т. О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Фурман С. О.

Крючков В. М.

представника третьої особи Мацак В .А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Миколаївської сільської ради, третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлою,-

УСТАНОВИВ:

6 травня 2016 року до суду звернулась позивач з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її баба ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 8,6 га в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району . Вказує, що 19 жовтня 2000 року ОСОБА_6 заповіла земельну частку (пай) їй. Заповіт не змінений та не анульований.

Стверджує, що вона є спадкоємцем за заповітом майна померлої баби ОСОБА_6 . На час смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживали разом, отже вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_5 прийняла спадщину померлої, що складається із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 площею 8,6 в умовних кадастрових гектарах, розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району, але за клопотами по похованню ОСОБА_6 та господарськими клопотами втратила оригінал сертифікату.

27.09.2014 року в газеті «Вісті Софіївщини» розміщено оголошення про втрату вищевказаного сертифікату.

19 вересня 2014 року позивач звернулась до державного нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори з наміром прийняття спадщини померлої, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).

9 листопада 2015 року позивач звернулась до Миколаївської сільської ради з заявою про виділення в натурі частки спадщини після смерті ОСОБА_6, але їй було відмовлено у зв'язку з визнання такої спадщини відумерлою. Просить суд припинити право власності територіальної громади Миколаївської сіьської ради на відумерлу спадщину у вигляді земельної частки (паю) площею 8,6 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Миколаївської сільської ради , що належала померлій ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом; зобов'язати відповідача передати їй у натурі земельну ділянку площею 8,6 га.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, на задоволенні позову наполягає.

Представники відповідача - Миколаївської сільської ради Софіївського району Фурман С. О. та Крючков В. М. у судовому засіданні проти позову заперечують, просять відмовити у задоволенні позову.

Крючков В .М. у судовому засіданні пояснив, що прийняте рішення у 2013 році, згідно якого спадщину визнано відумерлою, у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 8,6 в умовних кадастрових гектарах, яке належало померлій ОСОБА_6 на даний час оформлено згідно законодавства територіальній громаді, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та видані відповідні правовстановлюючі документи. Вважає, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, не надано належних доказів вступу у спадщину, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Відділу у Софіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Мацак В. А. у судовому засіданні заперечував проти позову, вважає, що ОСОБА_6 померла у ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач знала про наявність оспорюваної земельної частки (паю), вона звернулась до суду з позовом лише у 2017 році,за спливом досить тривалого часу (16 років), коли вже земельна ділянка виділена у натурі, переоформлено право власності та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці. Стверджує, що позовні вимоги не коректно поставлені перед судом, адже визнати право на земельну частку (пай) вже неможливо .

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення учасників судового засідання, судом встановлено наступне:

Згідно ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку, визначеному законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_4 видане виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельні частку (пай) у розмір 8,6 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району згідно сертифікату.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до заповіту від 19.10.2000 року ОСОБА_6 зробила розпорядження відповідно до якого заповіла належне їй майно - земельної частки (паю) площею 8,6 умовних кадастрових гектарах, яке перебуває у КСП ім. Карла Маркса, яке належить їй на підставі сертифікату НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3, заповіла своїй внучці ОСОБА_5. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської ради, зареєстрований у реєстрі № 186 (а.с. 4).

Позивач 19 вересня 2014 року звернулась до Софіївської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_6, однак постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) (а.с. 8).

Про що у газеті «Вісті Софіївщини» 27.09.2014 року було розміщено оголошення про втрату сертифікату серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Згідно довідки № 855 видана виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом із нею проживала ОСОБА_5 (а.с. 19).

Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.06.2013 року визнано відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 8,6 умовних кадастрових гектарів з колишніх земель КСП ім Карла Маркса на підставі сертифікату НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 105-р від 21.03.1997 року на ім'я ОСОБА_6

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40734332 від 16.07.2015 року підтверджено право власності територіальної громади в особі Миколаївській області на земельну ділянку площею 7,8941 га., яка розташована на території Миколаївської сільської ради Софіївського району кадастровий номер НОМЕР_4. Вказана земельна ділянка передана в оренду на підставі договору оренди від 27.07.2015 року орендарю СФГ «Астрон», строк дії договору 20 років (а.с. 41).

Відумерлість спадщини означає, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини на підставі рішення суду стає законним правонаступником (не спадкоємцем) померлої особи в частині тих прав та обов'язків, які залишилися після її смерті.

Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частиною 2 ст. 1277 ЦК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач проживала на день смерті баби ОСОБА_6 разом із нею, вели спільне господарство, тому про наявність земельної частки (паю) та заповіту складеного померлою від 19.10.2000 року знала, однак своїм спадковим правом, у встановлений законодавством термін, не скористалась, до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну частку (пай) не зверталась. Крім того, у місцевій газеті було розміщено оголошення про виявлення майна померлих на території Миколаївської сільської ради, згідно якого у переліку значиться померла ОСОБА_6, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 202).

Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції від 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився, менш трьох місяців ,він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_5 до нотаріальної контори звернулась лише після визнання спадщини відумерлою лише у 2014 році, крім того не доведено наявності існування у дійсності обставини фактичного вступу в управління спадкоим майном.

З огляду на вищевказане та враховуючи наявні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до Миколаївської сільської ради, третя особа: Відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області, про передачу в натурі спадщини визнаної відумерлою, відмовити як необгрунтованого.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Шумська