РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт Зарічне

02 листопада 2017 року Справа № 561/481/17

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

Головуючого - судді Дідика А. В.,

секретаря судового засідання Расевич Г. І.,

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство Дубровицьке хлібоприймальне підприємство про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі Банк, Позивач) звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство Дубровицьке хлібоприймальне підприємство про стягнення заборгованості в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 92 209 гривень 94 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору 1670 від 15 червня 2007 року (далі Договір), Закрите акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, на момент звернення до суду із позовною заявою правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, надало ПАТ Дубровицькому хлібоприймальному підприємству кредитний ліміт у розмірі 460 000, грн.. з відсотковою ставкою відповідно до пп. 4.1. 4.2 Договору та строком виконання зобовязань (терміном повернення кредиту) згідно із п. 1.2 Договору. За користування кредитним лімітом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно пп. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2., 2.4.1, 2.4.3, Договору позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 23% річних, а при порушенні зобовязань, передбачених п. П. 1.2, 2.2.3., 2.2.16, 2.3.2., 2.4.1 Договору позичальник повинен сплатити Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних, а також Договором передбачено сплату пені у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 159 432,03 грн., яка складається з 67 222,09 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом та 92 209,94 грн. пені. Зобовязання за кредитним договором забезпечене Договором поруки № 1670/п1 від 15 червня 2007 року, укладеним із відповідачем по справі. Позивач вказує, що надсилав на адресу позичальника та відповідача претензію, яка була залишена без задоволення. Просить стягнути з відповідача вищевказану суму боргу у сумі 92 209,94 гривень. Уточненою позовною заявою від 23 жовтня 2017 року позивач змінив ціну позову до 51 798,32 гривень

Відповідач подав до початку розгляду справи по суті заперечення на позовну заяву згідно якого просить відмовити позивачеві у задоволенні позову у звязку з припиненням договору поруки, у звязку із пропуском строків позовної давності, а також заперечив правильність здійснених позивачем розрахунків. Крім того відповідач подав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні 28 вересня 2017 року позовні вимоги підтримав та просив позовну заяву задоволити із підстав зазначених у позові.

Відповідач та його представник у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечили. Додатково пояснили, що вважають договір поруки в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України припиненим, заперечили правильність розрахунків та просили застосувати до правовідносин позовну давність.

На основі повного всебічного дослідження матеріалів справи з урахуванням пояснень представників сторін суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 червня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та Відкритим акціонерним товариством Дубровицьке хлібоприймальне підприємство (на момент розгляду справи організаційно-правова форма змінена на Публічне акціонерне товариство) було укладено кредитний договір № 1670, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає позичальникові кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом 230 000,00 гривень з терміном повернення кредиту 12 червня 2008 року. Додатковим договором №1 від 27 липня 2007 року до кредитного договору ліміт кредитної лінії збільшувався до 460 000,00 гривень.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 червня 2007 року між позичальником та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 1670/п1 за умовами п.1 якого предметом цього договору є надання поруки відповідачем перед ПАТ КБ "Приватбанк" за виконання позичальником ВАТ Дубровицьке хлібоприймальне підприємство своїх обов'язків за кредитним договором № 1670 від 15 червня 2007 року. Додатковим договором №2 від 17 червня 2008 року до договору поруки № 1670/п1 від 15 червня 2007 року було внесено зміни згідно яких поручитель поручався за боржника на суму 460 000,00 гривень.

Згідно п. 1.2 Кредитного договору термін повернення кредиту становить 12 червня 2008 року. Додатковою угодою № 2 від 17 червня 2008 року до кредитного договору термін повернення кредиту змінено на 09 грудня 2008 року.

У звязку з несплатою позичальником заборгованості по процентах у розмірі 67 222,09 гривень позивач продовжував нараховувати пеню на цю суму і станом на 20 вересня 2017 року заборгованість по пені за мінусом суми стягнутої рішенням Апеляційного суду Рівненської області у справі № 560/1748/13-цзгідно розрахунків позивача становить 51 798,31 гривня. Цим же рішенням встановлено відсутність підстав для припинення договору поруки за ч. 4 ст. 559 ЦК України та встановлено, що відлік пятирічного строку для предявлення кредитором вимоги до поручителя є 09 грудня 2008 року, а порука відповідно могла бути припинена з 09 грудня 2013 року. 16 жовтня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 67 222 грн 09 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 48 475 грн. 40 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішення після перегляду у Апеляційному суді Рівненської області набрало законної сили 17 червня 2014 року позов було задоволено повністю. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як видно із розрахунку заборгованості за кредитним договором 22 квітня 2010 року відбулось остаточне погашення боржником тіла кредиту, а 07 травня 2012 року боржник востаннє здійснював платіж у погашення процентів за користування кредитом та з цього часу до 20 вересня 2017 року розмір заборгованості по процентах за користування кредитом складає 67 222,09 гривень та на цю суму позивач здійснює нарахування пені.

Кредитний договір укладено з юридичною особою тому до спірних правовідносин застосовуються норми Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 листопада 1996 року, згідно ст. ст. 1, 3 якого встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня і це відповідає п. 5.1 Кредитного договору.

Судом враховано, що предявлення позову та розглядом справи № 560/1748/13-ц Дубровицьким районним судом Рівненської області перервано перебіг позовної давності, який згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України почався заново у межах 5-ти річного строку визначеного у п. 12 договору поруки. Відповідно станом на 16 листопада 2016 року (дата звернення до суду із позовною заявою до поручителя ОСОБА_1 строк позовної давності щодо основного зобовязання не сплив).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. За нормою ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Позовна заява подана до Дубровицького районного суду Рівненської області 16 листопада 2016 року, а згодом у порядку п. 3 ч. 1 ст. 116 ЦПК України 25 липня 2017 року передана Зарічненському районному суду Рівненської області.

Правовою позицією, викладеною у справі Постанові Верховного суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16 відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний суд України зазначає, що аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З урахуванням надання Відповідачем у запереченні на позовну заяву від 11 вересня 2017 року заяви про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, враховуючи сталий розмір заборгованості по процентах за користування кредитом 67222,09 гривень та застосовуючи розмір пені за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 17 листопада 2015 року 16 листопада 2016 року (за 1 один рік до дати звернення до суду з позовною заявою) розмір пені згідно розрахунку заборгованості за договором за цей період складає 12 831,13 гривень, а саме:

-у рядку 22.04.2016 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 25.09.15 по 22.04.16 за 210 днів складає 8 626,68 гривень. З цього періоду застосовується проміжок з 17.11.2015 по 22.04.16 (157 днів). Розрахунок: 8 626,68:210х157=6449,47 гривень пені за період 17.11.2015-22.04.2016.

-у рядку 27.05.16 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 22.04.16 по 27.05.16 за 35 днів складає 1241,79 гривень.

-у рядку 24.06.16 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 27.05.16 по 24.06.16 за 28 днів складає 941,11 гривень.

-у рядку 29.07.16 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 24.06.16 по 29.07.16 за 35 днів складає 1078,28 гривень.

-у рядку 16.09.16 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 29.07.16 по 16.09.16 за 49 днів складає 1418,34 гривень.

-у рядку 28.10.16 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 16.09.16 по 28.10.16 за 42 дні складає 1179,29 гривень.

-у рядку 14.04.17 колонки «сума пені за порушення строків розрахунків (в валюті кредиту) сума пені за період з 28.10.16 по 14.04.17 за 168 днів складає 4391,97 гривень. З цього періоду до розрахунку береться проміжок з 28.10.2016 по 16.11.16 (20 днів). Розрахунок: 4391,97:168х20=522,85 гривень пені за період 28.10.2016 - 16.11.2016.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 1046, 1054 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити грошові кошти та проценти і інші фінансові санкції внаслідок невиконання грошового зобовязання відповідно до кредитного договору укладеного між сторонами.

За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

За нормою ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Керуючись п. 36 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом Про судовий збір). Платіжними дорученнями від 24 грудня 2015 року та від 01 листопада 2016 року сплачено судового збору на суму 1 383,15 грн. з розрахунку ціни позову 92 209,94 грн. Позов задоволено на суму 12 831,13 гривень. Отже враховуючи принцип пропорційності відшкодуванню з відповідача підлягає сума судового збору у розмірі 192,53 грн., тобто 13,92% від 1383,15 грн. (сума сплачена позивачем за подання позовної заяви).

На підставі наведенного, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство Дубровицьке хлібоприймальне підприємство про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає по вул. Артеменко, б. 30бАДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, , 12 831,13 (дванадцять тисяч вісімсот тридцять одну) гривню 13 коп. заборгованості по пені.

Стягнути з ОСОБА_1, що проживає по вул. Артеменко, б. 30бАДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, , 192,53 (сто девяносто дві гривні) гривні 53 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Зарічненський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Дідик