19.10.2017 Справа № 363/995/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., при секретарі Рибка І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання результатів роботи інвентаризаційної комісії за наказом №32 від 14.01.2016 року та №34 від 19.01.2016 року недійсним та стягнення моральну шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо дискримінації конституційних, трудових, соціально економічних прав та інтересів начальника автоколони № 2 відділу експлуатації автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_1; визнати результати інвентаризаційної комісії ТОВ «Комплекс Агромарс» за наказами № 32 від 14.01.2016 року та № 34 від 19.01.2016 року; визнати наказ № 26 ТОВ «Комплекс Агромарс» від 26.01.2016 року за результатами інвентаризації недійсним та стягнути на його користь незаконно утриману суму 3 011, 56 грн.; стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.09.2017 року провадження по справі закрито в частині визнання протиправними дії відповідача щодо дискримінації конституційних, трудових, соціально-економічних прав та інтересів начальника автоколони №2 відділу експлуатації автотранспортного парку філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» та визнання наказу №26 від 26.01.2016 року за результатами інвентаризації недійсним та стягнути незаконну утриману суму 3011 грн. 56 коп.

Розгляд справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання результатів роботи інвентаризаційної комісії за наказом №32 від 14.01.2016 року та №34 від 19.01.2016 року недійсним та стягнення моральну шкоди було продовжено.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.08.2015 року він є тимчасово переміщенною особою, на підставі наказу за № 726 КА/к-п від 17.08.2015 року та договору № 158 про повну матеріальну відповідальність був прийнятий на роботу до філії «Гаврилівський птахівничій комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаду начальника автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку. В грудні 2015 року його було обрано на громадську посаду заступника Голови Незалежної Професійної спілки «Побратими» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс».

12.01.2016 року, перебуваючи на лікарняному з 08.01.2016 року по 22.01.2016 року ним було подано заяву про звільнення з 15.01.2016 року за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак його звільнено не було, оскільки необхідно було провести інвентаризацію та передати майно що було з нього в підзвіті.

Відповідачем було двічі створено склад інвентаризаційної комісії на передачу майна за наказами № 32 від 14.01.2016 року та № 34 від 19.01.2016 року, про що його було письмово повідомлено.

26.01.2016 року він отримав на заробітну картку грошові кошти в сумі 1 200 грн., без будь яких письмових повідомлень. 28.01.2016 року ним було отримано від відповідача лист № 2020 від 26.01.2016 року з інформацією про те, що йому переведена неоспорювана сума, решту йому виплатять після закінчення роботи інвентаризаційної комісії.

Результати інвентаризаційної комісії йому надали для ознайомлення 10.03.2016 року, і тоді він дізнався, що за наказом № 26 від 26.01.2016 року з його заробітної плати за грудень 2015 року було утримано 3 011, 56 грн. за нестачу дизельного палива та не здану перепустку.

Результати інвентаризаційної комісії та наказ № 26 «Про утримання із заробітної плати під час звільнення» вважає незаконними, а отже змушений звернутись до суду з названим позовом та просить суд, визнати результат інвентаризаційної комісії ТОВ «Комплекс Агромарс» за наказами № 32 від 14.01.2016 року та № 34 від 19.01.2016 року недійсним та стягнути на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в його позовних заявах, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог, надав письмові заперечення, та пояснення аналогічні тим, що містяться в його запереченнях, також просив суд застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що уточнений позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступник підстав.

Встановлено, що згідно наказу філії ТОВ «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» від 17.08.2015 року №726 КА/к-п прийнято ОСОБА_1 начальником автоколони № 2 відділу експлуатації транспорту автотранспортного парку 18.08.2015 року, зі строком випробування 3 місяці, з оплатою праці відповідно до штатного розпису.

16.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до директора філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» із заявою, в якій просив звільнити його 17.12.2015 року за п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін, однак у звільненні за угодою сторін було відмовлено.

ОСОБА_1 подав заяву від 12.01.2016 року на ім'я генерального директора філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_2, у якій просив звільнити його з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 15.01.2016 року, у зв'язку з невиконанням роботодавцем законодавства та умов трудового договору.

Листом від 14.01.2016 року «Комплекс Агромарс» було повідомлено позивача, що його заява не містить чіткої вказівки на факти порушення умов трудового договору чи трудового законодавства. Керівництвом підприємства надано розпорядження відповідним підрозділам розглянути можливість звільнення позивача з 15.01.2016 року та провести службове розслідування щодо наявності фактів вказаної ним причини звільнення.

Відповідно до припису № 10-143/689-584 від 16.06.2016 року головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці Головного управління Держраці у Київські області ОСОБА_3, перевіркою встановлено: на ТОВ «Комплекс Агромарс» не здійснили розірвання трудового договору з ініціативи працівника ОСОБА_1, який написав заяву з вимогою звільнення з роботи за власним бажанням з 15.01.2016 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. ОСОБА_1 26.01.2016 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КзпП України відповідно до наказу № 53 КА/к-з від 26.01.2016 року, що є порушенням ч. 3 ст. 38 КЗпП України. На ТОВ «Комплекс Агромарс» не укладено колективний договір, що є порушенням ст. 11 КЗпП України. На ТОВ «Комплекс Агромарс» індексація заробітної плати не проводиться, що є порушенням ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про оплату праці». Виплата заробітної прали проводиться менше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує 16 календарних днів, пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, що є порушенням ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Належно заповнені трудові книжки працівникам не видаються у день звільнення. Трудова книжка належно заповнена станом на 16.06.2016 року ОСОБА_1 не видана, що є порушенням ч. 1 ст. 47 КЗпП України. Правила внутрішнього трудового розпорядку на ТОВ «Комплекс Агромарс» не затверджені трудовим колективом за поданням власника або уповноваженого ним органу на основі типових правил, що є порушенням ст. 142 КЗпП України.

Відповідно до листка непрацездатності серії АГС № 862506 ОСОБА_1 з 08.01.2016 року по 22.01.2016р. перебував на лікарняному.

Згідно наказу від 26.01.2016 року № 53 КА/к-з ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_1 було звільнено з 26.01.2016 року за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України.

Згідно довідки № 8/06-16-Д/СК від 15.06.2016 року ОСОБА_1 є членом Незалежної Професійної спілки «Побратими» ТОВ «Комплекс Агрмарс» і його обрано на виборну громадську профспілкову посаду - заступника голови цієї профспілки.

Вищевказані факти були встановлені рішеннями Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, яким позов ОСОБА_1 та позов третьої особи Незалежна професійна спілка «Побратими» ТОВ «Комплекс Агромарс» задоволено частково, скасувано наказ № 53КА К-з від 26 січня 2016 року про звільнення та поновлено на посаді начальника автоколони № 2 Відділу експлуатації автотранспортного парку Філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_1, стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 47491 гривні 24 копійки. В задоволенні інших вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2017 року, яким апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» задовольно частково.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог третьої особи Незалежної професійної спілки «Побратими» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», третя особа: Генеральний директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» ОСОБА_2 про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та про поновлення його на роботі скасувано та ухвалено нове рішення про відмову в позові в цій частині. В решті рішення залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_1 під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів щодо визнання результатів роботи інвентаризаційної комісії за наказом №32 від 14.01.2016 року та №34 від 19.01.2016 року, вимоги є неконкретизованими та безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог суд відмовляє.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенняздібностейпотерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, а також п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 під час розгляду справи не було доведено спричинення йому моральних страждань з боку Відповідача, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, що потребувало додаткових зусиль для організації його життя, а тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 також слід відмовити.

Клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд залишає без задоволення, оскільки право або охоронюваний законом інтерес позивача не порушено, за захистом якого той звернувся до суду, а тому суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 5-11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про визнання результатів роботи інвентаризаційної комісії за наказом №32 від 14.01.2016 року та №34 від 19.01.2016 року недійсним та стягнення моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий М.Б. Баличева