22-ц/775/815/2017(м)
Категорія 81 Головуючий у 1-й інстанції Овчиннікова О.С.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зобов'язання виконати певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Волноваського РВ ДВС ГТУЮ посилаючись на те, що ухвалою Волновського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року за його скаргою було визнано неправомірними дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 53415968 та скасовано постанову від 15 лютого 2017 року про відкриття виконавчого провадження. Натомість державним виконавцем ухвалу суду виконано не було. Просив визнати неправомірною бездіяльність ДВС в частині: порушення місячного строку, встановленого ст.389 ЦПК України щодо повідомлення суду та заявнику про виконання ухвали суду; не прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 53415968; не надіслання до суду виконавчого листа із постановою про закінчення виконавчих дій; не надіслання сторонам виконавчого провадження копій постанови про закінчення виконавчого провадження № 53415968; не виключення із Державного реєстру боржників відомостей про боржника ОСОБА_2 Зобов'язати ДВС: в порядку виконання вимог ст.389 ЦПК України повідомити суд і його, як заявника, про виконання ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року; прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 53415968; надіслати до Волноваського районного суду Донецької області виконавчий документ із постановою про закінчення виконавчого провадження; надіслати сторонам по виконавчому провадженню копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 53415968; виключити із Державного реєстру боржників відомості про боржника ОСОБА_2 Визнати виконавчий лист, виданий Волноваським районним судом Донецької області 22 липня 2016 року у справі №221/1171/16-ц, за яким державним виконавцем 15 лютого 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53415968, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути із суб'єкта оскарження судові витрати, що пов'язані із явкою до суду, а саме добові та компенсацію за відрив від звичайних занять.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Визнано дії Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо порушення вимог ст. 389 ЦПК України при виконанні ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року по цивільній справі № 221/706/17, провадження № 4-с/221/2/2017 неправомірними.

Зобов'язано Волноваський районний ВДВС ГТУЮ у Донецькій області повідомити у місячний строк в порядку ст. 389 ЦПК України суд та заявника ОСОБА_2 про виконання ухвали Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року по цивільній справі № 221/706/17, провадження № 4-с/221/2/201.

Стягнуто з Волноваського районного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на користь ОСОБА_2 судові витрати, що пов'язані із явкою до суду, а саме компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 19 грн. 11 коп., добові у розмірі 1920 грн. 00 коп.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду змінити, в частині відмови у задоволенні скарги, скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його скарги в цій частині у повному обсязі.

Заявник ОСОБА_2 та представник Волноваського районного ВДВС в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Виходячи з положень ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, вимоги закону стосовно мотивування судового рішення є процесуальними, а їх реалізація суттєво впливає на дотримання права особи на справедливий суд.

В процесуальному законодавстві передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п.36 від 01 липня 2003 року).

Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п.30 від 27 вересня 2001 року).

Важливим для розуміння ст.6 Конвенції є вказівка ЄСПЛ про те, що хоча ця стаття гарантує право на справедливий розгляд, вона не встановлює жодних правил стосовно допустимості доказів чи того, яким чином вони повинні бути оцінені, що насамперед повинно регулюватися національним законодавством і національними судами.

Так, ст.210 ЦПК України визначено, що ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається, зокрема із мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ч.4 ст.212 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 09 березня 2017 року, з урахуванням виправлень внесених ухвалою цього ж суду від 30 березня 2017 року, було задоволено скаргу ОСОБА_2, визнано неправомірними дії державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаджинова В.Л. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53415968 від 15 лютого 2017 року. Скасовано постанову державного виконавця Волноваського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області Хаджинова В.Л. по виконавчому провадженню № 53415968 від 15 лютого 2017 року (а.с. 25-29).

27 липня 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до Волноваського районного суду Донецької області зі скаргою на бездіяльність державної виконавчої служби, а саме не виконання положень ст.389 ЦПК України, не вирішення питання про закриття виконавчого провадження № 53415968 і проведення у зв'язку з цим відповідних дій, просив зобов'язати державну виконавчу службу вчинити певні дії, відшкодувати витрати, пов'язані із явкою до суду (а.с. 1-2,7).

13 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подав уточнену скаргу на дії державного виконавця, у якій, окрім оскарження дій державного виконавця, просив визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню (а.с.13-14).

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За положеннями ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 щодо зобов'язання державного виконавця прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 53415968, виконавчий документ із постановою про закінчення виконавчого провадження надіслати до Волноваського районного суду Донецької області, який його видав; надіслати сторонам по виконавчому провадженню належно оформлену копію постанови про закінчення виконавчого провадження № 53415968, виключити заявника з реєстру боржників, суд першої інстанції посилаючись на положення ст.387 ЦПК України та роз'яснення п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходив з того, що суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

При цьому рішення суду не містить жодних мотивів та висновків щодо підстав відмови у задоволенні скарги про визнання неправомірною бездіяльності в частині неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження №53415968; не надіслання до суду виконавчого листа із постановою про закінчення виконавчих дій; не надіслання сторонам виконавчого провадження копій постанови про закінчення виконавчого провадження №53415968 та не виключення із Державного реєстру боржників відомостей про заявника. Обґрунтованість скарги у вказаній частині судом взагалі не перевірена та висновків щодо цієї частини скарги в судовому рішенні не наведено.

Не містить рішення суду і висновків щодо дотримання заявником передбаченого ст.385 ЦПК України строку подання скарги до суду.

Крім того, суд першої інстанції помилково прийняв до спільного розгляду зі скаргою на дії ДВС (розділ УІІ) вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, для вирішення яких цивільно-процесуальним кодексом передбачений інший порядок (розділ УІ, ст.369 ЦПК), що в подальшому стало підставою для відмови у задоволені скарги, без з'ясування і наведення висновків щодо її обґрунтованості.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене колегія суддів враховуючи, що ухвала суду не відповідає вимогам процесуального закону, зокрема, ст.210, ч.4 ст.212, ст.213 ЦПК України, вважає за можливе відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України вийти за межі доводів апеляційної скарги, скасувати ухвалу суду і направити справу на новий розгляд. У зв'язку з цим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Волноваського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева