Справа № 559/2258/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря Остапчук О.В.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час цих аліментів не вистачає навіть для того, щоб забезпечити дитині повноцінне харчування, не враховуючи потреб на одяг, лікування, відвідування дитячого садочка, тощо. Окрім аліментів, жодної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у її вихованні не приймає. Вона змушена оформити відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку, оскільки син часто хворіє. У неї склалось важке матеріальне становище. Відповідач офіційно не працює, проте періодично їздить на заробітки за кордон. Просить збільшити визначений розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісяця.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів до 1500 грн., з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Зазначила, що дитина хворіє, стоїть на обліку у лікаря невропатолога, потребує постійного материнського догляду, тому вона не може вийти на роботу, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку. Витрати на дитину значно зросли, тому просить збільшити розмір аліментів до 1500 грн.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просить їх задоволити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. немає можливості, оскільки на даний час не працює. Був на заробітках за кордоном, але повернувся, бо заскучав за сином. Згідний сплачувати 50 % від прожиткового мінімуму дитини.

Заслухавши учасників та дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ГЮ №176568, ОСОБА_5 народився 09 листопада 2012 року, його батьками є сторони по справі. (а.с. 4).

Шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матір»ю, про що свідчить рішення Дубенського міськрайонного суду від 18.03.2015 (а.с. 6).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

У довідці ЛКК № 921 від 09.11.2017, виданої амбулаторією № 3 Центру первинної медико-санітарної допомоги, зазначено, що дитина: ОСОБА_5 потребує домашнього догляду. У висновку невропатолога вказано, що дитина спостерігається на «Д» обліку у лікаря невропатолога з приводу стійкого неврозу (а.с. 13-14).

Згідно наказу № 132-к від 09.11.2017, ОСОБА_2 надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною згідно довідки ЛКК на період з 10.11.2017 до 09.11.2018 (а.с. 16).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Вирішуючи спір, суд враховує, щовідповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком дo 6 років: з 01 травня дo 30 листопада 1426 грн., з 01 грудня - 1492 грн. Дитина проживає з матір»ю, при цьому батько сплачує аліменти 300 грн. щомісяця, цей розмір аліментів не здатний забезпечити жодних потреб дитини. Згідно чинного законодавства України обов»язок щодо утримання дитини покладається на батька і матір в рівній мірі, незалежно від того, проживають вони разом чи ні, розлучені чи ні. А тому, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, погіршення матеріального стану позивачки, яка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею 6-ти річного віку, часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає що є підстави для збільшення розміру визначених раніше судом аліментів до 1000 грн., оскільки дана сума не є завищеною в нинішніх умовах проживання, відповідає засадам розумності і справедливості з урахуванням віку малолітньої дитини, її потреб. Тому суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому, вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у новому розмірі з моменту звернення до суду задоволенню не підлягають.

Стосовно судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, а саме: судового збору, суд враховує, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року, позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Тому відповідно до пп. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

За таких обставин, керуючись ст.ст.3, 6, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИ Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задоволити частково.

Збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року у справі №559/444/15-ц та стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд з моменту його проголошення (отримання копії стороною, яка не була присутня під час його проголошення).

Суддя: