Провадження №22-ц/784/1636/17
Справа номер 490/1408/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/1636/17 Головуючий суду І інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва

від 24 травня 2017 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю «Трейдавтотранс» та товариство з обмеженою відповідальністю «Інтернаціоналіст», про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2015 року ОСОБА_5 предявила до ОСОБА_6 зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

З 12 липня 1991 року по 10 червня 2010 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого набули право власності на квартиру АДРЕСА_1. Крім того, за спільні кошти подружжя відповідач вніс внески до статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдавтотранс» у сумі 18 500 грн. та товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціоналіст» у сумі 300 000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на вищезазначену квартиру, залишивши у власності відповідача обидва товариства, та стягнення з ОСОБА_6 на її користь компенсації її частки у спільному майні подружжя в сумі 53 040 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_6 подав зустрічний позов, в якому просив провести поділ квартири №54 в будинку по вул.Архітектора Старова, 4-е в м.Миколаєві, за яким виділити йому 69,15% частки квартири, а ОСОБА_5 30,85% частки спірної квартири.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 грудня 2015 року та додатковим рішенням суду від 15 січня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

З ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто 9250 грн. компенсації за її частку у спільних коштах, переданих до статутного капіталу ТОВ «Трейдавтотранс». В задоволенні інших вимог ОСОБА_5 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 15 січня 2016 року за кожним із сторін визнано право власності на ? частку квартири №54 будинку по вул.Архітектора Старова, 4-е в м. Миколаєві.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року рішення Центрального районного суду м.Миколаєва в частині відмови у стягненні компенсації частки позивача у внеску до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст» скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто компенсацію частки ОСОБА_5 у внеску до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст», зробленого відповідачем за рахунок спільних коштів подружжя, у сумі 50 000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення компенсації частки внеску до статутних фондів ТОВ «Трейдавтотранс» та ТОВ «Інтернаціоналіст» скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 12 серпня 2016 року ТОВ «Трейдавтотранс» та ТОВ «Інтернаціоналіст» залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В грудні 2016 року ОСОБА_5 уточнила свої позовні вимоги та просила розділити майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, шляхом стягнення з ОСОБА_6 на її користь компенсації частки внесків до статутного капіталу ТОВ «Трейдавтотранс» в сумі 9 250 грн. та ТОВ «Інтернаціоналіст» в сумі 150 000 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_6 вказував, що вклад до статутного фонду товариства не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Позивач має право тільки на поділ доходів товариства. Посилаючись на зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5

ТОВ «Інтернаціоналіст» також заперечувало проти задоволення позову, вказуючи, що на момент перебування сторін у шлюбі статутний фонд товариства складав 225 грн., а його збільшення до 300 000 грн. відбулось 05 серпня 2010 року, тобто вже після розірвання шлюбу сторін. Посилаючись на вказане, ТОВ «Інтернаціоналіст» просило відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 щодо компенсації частки внеску відповідача до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст».

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що з 12 липня 1991 року по 12 квітня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.5, 241).

Під час перебування у шлюбі відповідач за рахунок спільних коштів подружжя вніс внески до статутних фондів, ставши у 2002 році учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Інтернаціоналіст» розмір внеску 100 000 грн., та у 2003 році учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдавтотранс» розмір внеску 18 500 грн. (т.1 а.с.7-8, 53-55, 59, 60, т.2 а.с.72-74).

Згідно з протоколом зборів ТОВ «Інтернаціоналіст» №3 від 13 травня 2005 року до складу учасників товариства введено ОСОБА_7 та змінено статутний фонд до 225 грн. за рахунок грошових та майнових внесків учасників. Відповідно до розподілу часток товариства, 97,33% належить ОСОБА_6, що дорівнює 219 грн., а ОСОБА_7 2,67%, що дорівнює 6 грн. (т.2 а.с.22).

05 серпня 2010 року розмір внеску до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст» ОСОБА_6 склав 300 000 грн. (т.2 а.с.68-71).

Згідно з статями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об'єкт право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання.

Отже, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Вказаний вище висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі №6-38цс15 за позовом про поділ спільного майна подружжя, який відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі №1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства "ІКІО" щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.61 СК України зазначено, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Оскільки відповідачем було внесено під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя до статутних фондів ТОВ «Інтернаціоналіст» та ТОВ «Трейдавтотранс» внесків на суму 118 500 грн., то позивач має право на отримання половини вартості внесеного ним майна, а саме 59 250 грн.

Позивач не має права на поділ розміру внеску до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст» у сумі 300 000 грн., оскільки він був збільшений відповідачем 05 серпня 2010 року, тобто після розірвання шлюбу.

Посилання відповідача на те, що позивач має право тільки на половину отриманого доходу, що підтверджує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03 липня 2013 року у справі №6-61цс13, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевикладеними нормами законодавства та висновками Конституційного Суду України та Верховного Суду України, ухваленими саме за позовами про поділ майна подружжя, а не з інших підстав.

Що ж стосується його твердження про те, що у 2005 році його розмір до статутного фонду ТОВ «Інтернаціоналіст» було зменшено до 219 грн. і до розлучення він становив таку суму, то вказане не впливає на поділ майна.

У 2002 році відповідач вносив до статутного фонду спільне сумісне з позивачем майно, а саме транспортні засоби на суму 100 000 грн., які були перереєстровані за товариством.

Вказану вартість цього майна ніхто з сторін не оспорював і доказів про зміну її вартості не подавав.

За такого, колегія суддів вважає, що рішення районного суду на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 на суму 59 250 грн. грошової компенсації половини вартості внеску ОСОБА_6 до статутних фондів ТОВ «Інтернаціоналіст» та ТОВ «Трейдавтотранс».

Оскільки рішення суду скасоване та позов ОСОБА_5 задоволено частково, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 648 грн.15 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 24 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 59 250 грн. грошової компенсації половини вартості внеску ОСОБА_6 до статутних фондів ТОВ «Інтернаціоналіст» та ТОВ «Трейдавтотранс».

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 648 грн.15 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий Судді