Справа № 487/37/17
Провадження № 2/487/717/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі Єлишевій А.В., а участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ :

05.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 21870 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.11.2016 року сталося ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 2103» , державний номер ВЕ 1540АС, під його керуванням та транспортного засобу трамвая «КТМ-5М3» інвентарний номер 1071, під керуванням водія ОСОБА_4, яка на час ДТП перебувала у трудових відносинах з до КП ММР «Миколаївелектротранс», в результаті ДТП його транспортному засобу були спричинені механічні пошкодження. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2015 року винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП визнано ОСОБА_4 Згідно рахунку фактури СТО ФОП «ОСОБА_5О.» вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2103» , державний номер ВЕ 1540АС складає 21870 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі, просив про задоволення вимог.

В судовому засіданні представник відповідача КП ММР «Миколаївелектротранс» позов не визнав, у звязку з безпідставністю заявлених вимог, просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що вказаний позов предявлений позивачем до власника транспортного засобу - КП ММР «Миколаївелектротранс», який не приймав участі при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_4, у звязку з чим постанова суду від 30.11.2016 року відносно ОСОБА_4 не має приюдиційного значення при розгляді даної цивільної справи, у звязка з чим повинні бути зясовані усі обставини ДТП, оскільки цивільно-правові наслідки настануть не для водія ОСОБА_4, а для відповідача у даній справі. При цьому, вважає, що ДТП сталася з вини водія т/з ВАЗ 21043 д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6, у звязку з порушенням саме водієм ОСОБА_6 п.п. 10,1, 10.3, 11.8 ПДР, який створив перешкоди для руху трамвая, що заборонено ПДР, оскільки ОСОБА_6 не витримав боковий інтервал та наблизився до трамвайної колії на небезпечну відстань, а водій трамвая не мав технічної можливості зміщуватися ні вліво, ні вправо, тому КП ММР «Миколаївелектротранс» не може відповідати за цивільно-правові наслідки по вказаному ДТП.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали даної цивільної справи, матеріали адміністративної справи Центрального районного суду м. Миколаєва №490/10822/17 провадження №3/490/3585/2016 відносно ОСОБА_4, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ч. 1 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1. шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 2. за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3. за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Посилаючись на те, що під час ДТП від 02.11.2016 року «ВАЗ 2103» н/з НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження те, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2016 року винною у скоєнні ДТП від 02.11.2016 року визнано ОСОБА_4, яка на час ДТП перебувала у трудових відносинах з КП ММР «Миколаївелектротранс», позивач просив стягнути з КП ММР «Миколаївелектротранс» як власника транспортного засобу трамвая - «КТМ-5М3», інвентарний номер 1071, матеріальні збитки у розмірі 21870 грн., відповідно до рахунку-фактури №РА-0000029 від 20.12.2016 року щодо відновлювального ремонту автомобіля.

Проте, виходячи з вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно розяснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» особи, які не брали участь у цивільній, господарській чи адміністративній справі, в якій судом ухвалене відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цим судовим рішенням. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Тобто якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається. Тому не можуть мати преюдиційного значення рішення суду в тотожних за фабулою справах, але за позовом іншого позивача або за участю додаткового співвідповідача.

Оскільки даний позов предявлено саме до власника транспортного засобу - КП ММР «Миколаївелектротранс», який не приймав участі при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4, тому постанова Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2016 року не має преюдиційного значення при розгляді даної цивільної справи і суд повинен зясувати обставини ДТП яке сталось 02.11.016 року.

Як встановлено судом, 02.11.2016 року близько 10.40 год. в м. Миколаєві по вул. Образцова в районі будинку №8 сталося ДТП за участю транспортних засобів трамвая - «КТМ-5М3», інвентарний номер 1071 під керування водія ОСОБА_4 та «ВАЗ 2103», н/з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.11.2016 року, винною у скоєнні ДТП від 02.11.2016 року визнано ОСОБА_4 з посиланням на порушення нею п.п. 2.3.б, 13.1 ПДР, яка притягнута до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення виді штрафу.

Так, в судовому засіданні при розгляді матеріалів адміністративної справи №490/10822/17 провадження №3/490/3585/2016, ОСОБА_6 пояснив, що він 02.11.2016 року керував т/з ВАЗ по вул. Образцова з боку вул. Декабристів в бік вул. Лягіна ліворуч від трамвайної колії, пригальмував перед вибоїною, яка розташована на дорозі біля будинку №8, напрямок руху свого транспортного засобу не змінював та відчув удар в заднє ліве крило свого автомобіля, зіткнення сталося з трамваєм «КТМ-5М3», інвентарний номер 1071. В наслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження: задньої лівої фари, деформації заднього лівого крила, розірвано заднє ліво колесо, деформовані задні ліві двері та стійка задня ліва, погнутий задній лівий бампер.

Проте, зазначені пояснення ОСОБА_6 протирічать досліджним судом доказами по справі.

Відповідно до схеми місця ДТП від 02.11.2016 року , що міститься в матеріалах адміністративної справи №490/10822/17 провадження №3/490/3585/2016 та фотознімків місця ДТП, вбачається, що загальна ширина проїзної частини дороги, де сталося ДТП, становить 10,5 м., в межах проїзної частини в середині дороги розташовані дві трамвайні колії, права рейка колії напрямку руху трамвая, зі сторони вул.. Декабристів в сторону вул. Лягіна, розташована на відстані 2,66 м від правого краю проїзної частини. Праві колеса автомобіля НОМЕР_3 розташовані на відстані 0,9 м від правого краю проїзної частини. Трамвай знаходиться на трамвайної колії, спрямований у одному напрямку із автомобілем ВАЗ-21043 та із правої передньої сторони трамваю впритул розташований своєю лівої задньою частиною вказаний автомобіль, при цьому визначено місце зіткнення вказаних транспортних засобів розташоване на відстані 1,8 м від правого краю проїзної частини. Крім того, згідно вказаної схеми на проїзній частині знаходиться вибоїна на дорозі розміром 2х1,6 м., яка примикає до правого бордюрного каменю проїзної дороги.

Отже, з урахуванням ПДР України щодо розташування транспортних засобів на дорозі, водій ОСОБА_6 повинен був рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, при цьому ним повинно було враховуватися ширина проїзної частини відповідного напрямку руху, габарити транспортних засобів, у даному випадку трамвая, і дотримуватися безпечного інтервалу між ними та в усіх випадках не повинен був створювати перешкоди для руху трамвая (п. 11.8 ПДР).

В той час, згідно розташування транспортного засобу ВАЗ під керуванням ОСОБА_6 на проїзній частині, в момент ДТП, автомобіль ВАЗ знаходився на відстані 0,9 м. від правого краю проїзної частини, тобто наблизився до трамвайної колії, а водій ОСОБА_6 не дотримався безпечного інтервалу між його автомобілем і трамваєм та не врахував габарити трамвая.

При цьому, безпідставні посилання ОСОБА_6 на те, що він не змінював напрямку руху, під час обїзду перешкоди у виді вибоїни на дорозі, оскільки досліджені докази по справі свідчать проте, що автомобіль ОСОБА_6 змістився на дорозі в бік трамвайної колії, при цьому при будь-якої зміні напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

Встановлені судом обставини також узгоджуються і з наданими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4 яка показала, що 02.11.2016 року близько о 10.40 год. вона керувала трамваєм б/н 1071 по вул. Образцовій зі сторони вул.. Декабристів в сторону вул. Лягіна. На перехресті з вул. Декабристів попереду неї виїхав автомобіль НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6, який із невеликою швидкістю рухався попереду трамвая. Неочікувано для неї, водій автомобіля ВАЗ 21043 прийняв вліво та наблизився на небезпечну відстань до трамвайної колії. Виконуючи такий маневр, водій автомобіля ВАЗ 21043 змістився у смугу руху трамвая, вона намагалась застосувати гальмування для зупинити трамвая, але уникнути контактування не вдалось.

Отже, на підставі викладено, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_6 в умовах, які склалися не відповідали вимогам Правил дорожнього руху і з технічної точки зору саме дії водія ОСОБА_6 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням ДТП та пошкодженням транспортних засобів.

Крім того, судом враховується те, що відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України безпечний інтервал - відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об'єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що зіткнення між транспортними засобами було боковим, та застосування п.13.1 ПДР України щодо дотримання безпечного бокового інтервалу зі сторони водія трамвая вважається технічно неможливим.

Трамвай - це вид наземного рейкового електротранспорту з обмеженою можливістю маневрування по дорозі, так як рухається в заданому напрямку по коліям, а тому ОСОБА_4, керуючи трамвайним вагоном не мала можливості маневрувати, вибирати безпечний боковий інтервал.

Що стосується посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_4 порушила п. 13.1 ПДР в частині не дотримання безпечної дистанції, то таке посилання є помилковим, оскільки відповідно до п. 1.10 ПДР безпечна дистанція відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_6 не рухався попереду трамвая в одній з ним смузі.

У зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 в даній ситуації не суперечили вимогам п.13.1 ПДР України щодо дотримання безпечного бокового інтервалу або безпечної дистанції.

Таким чином, суд приходить до переконання, що КП ММР «Миколаївелектротранс» не може відповідати за цивільно-правові наслідки дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 02.11.2016 року, а тому у задоволенні позову ОСОБА_6 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 -215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення та може бути оскаржено а до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина