У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом прокурора Свалявського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Свалявської міської ради Закарпатської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області до ОСОБА_4 про знесення самовільно побудованої будівлі, звільнення земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 3 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року прокурор Свалявського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Свалявської міської ради Закарпатської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що перевіркою, проведеною Інспекцієюдержавного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області та Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області, встановлено, що ОСОБА_4 самовільно, без відповідних дозволів проводить будівництво на прибудинковій території по АДРЕСА_1 Закарпатської області. За результатами перевірки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області видано припис від 14травня 2014 року № 241-П з встановленням терміну для добровільного усунення виявлених порушень,забудовника притягнуто до адміністративної відповідальності. За результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Закарпатській області внесено припис від 21липня 2014 року № 042602 про зобов'язання ОСОБА_4 у 30-ти денний термін усунути порушення земельного законодавства шляхом виготовлення правовстановлюючих документів на землю та проведення державної реєстрації. У порушення вищезазначених вимог, зобов'язання відповідачем не виконуються та проводиться подальше будівництво без правовстановлюючих документів, а відповідач як на підставу використання земельної ділянки посилається на договір про відшкодування витрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки від 16квітня 2009 року, укладеного між Свалявськоюміською радою Закарпатської області та ОСОБА_4 на підставі рішення Свалявської міської ради Закарпатської області від 12 вересня 2008 року № 24/124 «Про затвердження Тимчасового положення про відшкодування втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки».

Згідно з відповіддю з управління Держземагенства у Свалявському районі Закарпатської області відсутні будь-які матеріали правовстановлюючих документів та землевпорядної документації щодо надання вищезназначеної земельної ділянки ОСОБА_4 у користування, а відповідно до відповіді з відділу містобудування та архітектури архітектурно-містобудівна документація не погоджувалась та не видавалась.

Проведення самочинного будівництва відповідачем викликало обурення громадськості міста, що стало підставою численних колективних звернень мешканців будинку АДРЕСА_1.

Вищевказана земельна ділянка належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Свалява та с. Драчино, яку ОСОБА_4 зайняв самовільно та використовує без належно оформлених документів, що є порушенням інтересів держави в особі Свалявської міської ради Закарпатської області, а саме неналежного регулювання земельних відносин, незабезпечення належним чином права на землю фізичних і юридичних осіб, раціонального використання та охорони земель.

Ураховуючи викладене, прокурорпросив суд зобов'язативідповідача знести самочинно побудовану будівлю, що розмішена на прибудковій території будинку АДРЕСА_1 тазвільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0094 га, яка є частиною прибудинкової території.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 січня 2016 року у задоволенні позову прокурора Свалявського району Закарпатської області в інтересах держави в особі Свалявської міської ради Закарпатської області та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 3 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 знести самочинно побудовану будівлю, щорозміщена на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0094 га.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги прокурора Свалявського району Закарпатської області, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 376 ЦК України, ст. 212 ЗК України, ст. ст. 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», врахувавши звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж належної на праві власності позивачу квартири № 2 та прибудови до неї у будинку АДРЕСА_1 та не виконаний ОСОБА_4 припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області від 14 травня 2014 року, дійшов до правильного висновку про те, що відповідач протягом 2010-2012 років здійснив реконструкцію своєї квартири, провів добудову до неї та спорудив на прилеглій до багатоквартирного будинку земельній ділянці приміщення, призначене для використання з комерційною метою під магазин, без декларації про початок виконання будівельних робіт, без права на виконання будівельних робіт і без проектної документації, за відсутності документів, що посвідчують право власності забудовника на земельну ділянку або право тимчасового користування земельною ділянкою.

При цьому преюдиційним рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Свалявської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно відмовлено та встановлено, що Свалявською міською радою Закарпатської області у встановленому законом порядку земельна ділянка площею 0,0094 га по АДРЕСА_1 Закарпатської області на праві оренди або постійного користування ОСОБА_4 не передавалась. Відповідачем самовільно побудовано на належній на праві комунальної власності прибудинковій території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 магазин площею 51,5 кв. м, цільове призначення земельної ділянки не змінювалося, об'єкт не здано до експлуатації.

Доводи касаційної скарги відносно того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і судом не враховано можливість перебудови такого будівництва, є безпідставними, оскільки власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок (чч. 1, 4 ст. 376 ЦК України).

Крім того, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо погодження на перебудову, заперечуючи це, пред'явивши позов про визнання права власності на самочинне будівництво.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 3 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.П. Штелик