АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Кулянди М.І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання положень угоди недійсними та зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року,

встановила:

ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі- ТОВ «Авто Просто») 20 липня 2010 року було укладено угоду № 0316210 про покупку автомобіля марки CHERY Tiggo, вартістю 100 720 гривень та додатки до угоди № 1, № 2, №3,№4, №5.

Із додатку №3 угоди вбачається, що загальна сума грошових зобовязань учасника, на день підписання додатку, становила 178 382 гривні 04 коп., учасником було сплачено - 1 476 гривень 57 коп. Сума заборгованості на день підписання додатку №3 становила 176 895 гривень 57 коп..

07 вересня 2010 було підписано договір поруки між боржником ОСОБА_1, кредитором ТОВ «АВТО ПРОСТО» та співпоручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зобовязалися перед кредитором відповідати за зобовязаннями боржника.

22 вересня 2010 року було підписано трьохсторонній договір №614515-R00342 з додатками №1 та №2 між продавцем ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів», платником ТОВ «АВТО ПРОСТО» та отримувачем ОСОБА_1

№ 22ц/794/1201/17 р. Головуючий у 1 інстанції Пухарєва О.В.

Категорія 50 Доповідач Кулянда М.І.

28 вересня 2010 року позивач, відповідно до акту передачі автомобіля №R00342, отримав від ТОВ «СІ ЕЙ Автомотів» автомобіль марки CHERY Tiggo, вартістю 109 760 гривень.

Зазначає, що з кожним місяцем зростає сума по розстрочці платежу, але він вважає, що оскільки вже отримав автомобіль, то сума його сплати повинна відображати ринкову вартість автомобіля на момент його отримання і не повинна зростати.

Вважає, що дії відповідача щодо підвищення розміру щомісячного платежу є порушенням п.13 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору від 20 липня 2010 року є несправедливими та непрозорими. ТОВ «Авто Просто» здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки його діяльність вводить споживача в оману.

Крім того зазначає, що умовами угоди взагалі не передбачена відповідальність відповідача у випадку порушення або не виконання умов ТОВ «Авто Просто», що є порушенням ч.ч.1-3 ст. 18 закону України «Про захист прав споживачів». Спірна угода містить ознаки, зазначені п.16 ч.3 ст. 18 вказаного Закону, а тому такі умови угоди на думку позивача підлягають визнанню недійсними.

З урахуванням наведеного та того, що зміст угоди є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обовязків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики, позивач вважає, що спірну угоду укладено шляхом обману щодо обставин, які мають істотне значення при вчиненні правочину.

Просив суд визнати недійсними п.2.1, п.2.7 ст.2 та п.3.2 ст.3 11 розділу додатку №2 до угоди №0316210 від 20 липня 2010 року та встановити право здійснювати оплату за автомобіль, в межах його вартості, на момент отримання 28 вересня 2010 року в сумі 109 760 гривень.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає, що судом винесено необґрунтоване і незаконне рішення, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені, урахувавши положення ст. ст. 627,629 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів, правильно виходив із того, що позивач при укладенні оспорюваної угоди, яку вже виконано і позивач отримав автомобіль, був ознайомлений і погодився з умовами угоди щодо визначення розміру повного щомісячного внеску у відсотках до встановленої щомісячної поточної ціни автомобіля.

Крім того, сторонами були обумовлені питання щодо вартості послуг відповідача, вартості автомобіля, який позивач мав намір придбати, розмір щомісячних платежів, і будь-які зміни до цього правочину сторонами внесені не були, тому підстави для зміни обовязку позивача внесення щомісячних платежів за угодою, у визначеному сторонами розмірі відсутні.

Позивачем не доведено наявність ознак, які свідчать про несправедливість умов оспорюваної угоди, а саме не доведено, що умовами договору порушується принцип добросовісності, вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін та завдають шкоди позивачеві.

Такий висновок суду є правильним.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В своїх вимогах позивач просить визнати недійсними положення угоди від 20 липня 2010 року щодо сплати ним цілого чистого внеску, а також щодо внеску в оплату послуг як таких, що порушують законодавство щодо захисту прав споживачів. Підставою для визнання зазначених положень угоди недійсними позивач зазначає нечесну підприємницьку практику, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману, зокрема, позивач отримав нечітку, неправдиву інформацію стосовно угоди. Умовами угоди передбачено надання відповідачу можливості збільшення ціни автомобіля порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення угоди. Відповідач не розяснив позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі- ТОВ «АВТО ПРОСТО») 20 липня 2010 року було укладено угоду № 0316210 з додатками про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якої є надання учаснику послуг системи ТОВ «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля марки CHERY Tiggo, вартістю 100 720 за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так».

На виконання умов угоди позивач сплатив вступний внесок в розмірі 1 486 гривень 52 коп. та плату за право на отримання автомобіля в розмірі 3 951 гривень 36 коп.(а.с.15, 54).

З матеріалів справи вбачається, що під час укладення угоди 20 липня 2010 року з додатками, позивач отримав примірник угоди, який містить опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО». Своїм підписом позивач підтвердив те, що з угодою та додатками до неї ознайомлений, умови угоди йому зрозумілі. При цьому позивачу було надано строк 7 днів для детального ознайомлення з угодою та надано можливість відмовитись від участі в системі «АвтоТак». Проте, в установлений строк позивач від укладеної угоди не відмовився і про розірвання угоди не заявив, що свідчить про його згоду з умовами угоди.

Статтею 230 ЦК України встановлено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З роз'яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Доказів наявності умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману, самого факту обману, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, позивач суду не надав.

Більш того, підписання позивачем угоди, а також часткове виконання угоди, свідчить про відсутність обману при укладанні вказаної угоди з боку відповідача.

Що стосується вимог позивача щодо встановлення права здійснювати оплату за автомобіль, в межах його вартості, на момент отримання, 28 вересня 2010 року в розмірі 109 760 гривень, то колегія суддів вважає, що такі вимоги є також необгрунтованими з наступних підстав.

Розділом 1 додатку №2 до угоди визначено, що поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистрибютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок 0, 8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату послуг-0,38 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065 % від поточної ціни автомобіля. Вказані умови угоди були погоджені сторонами під час підписання.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що при укладенні угоди та визначенні її умов сторони діяли добровільно, з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, їх зовнішній вираз волі відповідав внутрішньому, а тому кожна сторона повинна була реально оцінювати ті обставини, які можуть вплинути на виконання зобовязання.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що умови угоди є несправедливими, однак колегія суду не погоджується із вказаними доводами, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи вказану норму можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивачем не доведено наявності хоча б однієї із ознак, необхідних для кваліфікації умов спірної угоди несправедливими.

Щодо посилань апелянта стосовно відсутності строку дії угоди, то слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно- правовими актами.

Статтею 7 угоди передбачено, що вона набирає чинності з моменту підписання її обома сторонами й діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань передбачених угодою.

З наведеного вбачається, що угодою чітко встановлено, що предметом угоди підписаної сторонами є надання послуг системи «АвтоТак» та встановлено строк її дії - до моменту виконання обома сторонами всіх зобовязань передбачених угодою, що прямо передбачено ст. ст. 631, 905 ЦК України, тобто укладена між сторонами угода жодним чином не порушує вимог законодавства України та повністю відповідає його вимогам.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта відносно того, що в угоді не зазначена відповідальність відповідача у разі порушення зобов'язань, виходячи з наступного.

При підписанні угоди сторони домовилися, що наслідки невиконання зобов'язань за угодою регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства, про що було зазначено в п. 14.1 ст. 14 додатку № 2 до Угоди.

Відповідно до п. 1.4 додатку №2 до угоди зазначено, що у випадку, якщо протягом 90 календарних днів, починаючи з дати підписання угоди її не буде включено до групи, ТОВ «АВТО ПРОСТО» повертає плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи протягом 15 банківських днів з дня отримання відповідної заяви та банківських реквізитів від учасника.

Отже, всупереч твердженням апелянта, в угоді зазначено відповідальність ТОВ «АВТО ПРОСТО» за порушення договірних зобов'язань.

Щодо тверджень апелянта стосовно зміни поточної ціни вартості автомобіля, то слід зазначити, що предметом спірної угоди є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля, тим більше вартість послуг чітко зазначена в додатку №1 до угоди і складає 0,38 % від поточної ціни автомобіля на місяць.

Поточна ціна автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистрибютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Ціна автомобіля, яка повідомлена постачальником на дату сплати чергового щомісячного платежу і яка береться для розрахунку його розміру, повідомляється кожному учаснику щомісяця у квитанції на сплату щомісячного платежу.

Крім того, в п.2.2 ст. 2 додатку №2 до угоди зазначено, що поточна ціна автомобіля зазначена у додатку №1 до угоди - це остання поточна ціна автомобіля повідомлена постачальником на день укладання угоди.

Визначення ціни автомобіля на момент підписання угоди необхідно для визначення розміру плати за послуги, повязані зі вступом до системи в грошовому еквіваленті.

Розміри складових повного внеску чітко визначені в додатку №1 до угоди, а саме: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333% від поточної ціни автомобіля; щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38% від поточної ціни автомобіля; щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 % від поточної ціни автомобіля.

Дані розміри складових повного внеску вказані у відсотковому еквіваленті і жодного разу не змінювалися.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді: (підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно: