Єдиний унікальний номер № 741/1509/17
Номер провадження 2/741/596/17
УХВАЛА

25 жовтня 2017 року м. Носівка

Суддя Носівського районного суду Чернігівської області Дикий В.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської районної ради про визнання права власності на увесь колодязь (криницю), про вчинення протиправних дій з боку відповідачів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подав до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання права власності на увесь колодязь (криницю), про вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_2 та КП «Носівське БТІ».

Ознайомлення з позовною заявою свідчить, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивач, однією з вимог у своїй позовній заяві висуває вимогу виключити з матеріалів КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради запис про належність колодязя (криниці) до домоволодіння ОСОБА_2, не зазначивши та не надавши підтверджень тому, що такий запис взагалі існує та що колодязь (криниця) дійсно віднесені до домоволодіння ОСОБА_2

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або Законом.

Відповідно до змісту вказаної норми закону особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Однак, позивач, ставлячи у своїй позовній заяві вимогу про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні колодязем (криницею), не конкретизував, які саме зобов'язання повинен покласти суд на відповідача ОСОБА_2 з метою захисту порушених прав та інтересів позивача, тобто яким саме чином чи шляхом суд повинен зобовязати відповідача не чинити перешкод у користуванні майном.

Позивач також просить відмінити приватизацію земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 за адресою: м. Носівка Чернігівської області, вул. Успенська, 66, але не надає доказів того, що земельна ділянка дійсно приватизована ОСОБА_2 та не обґрунтовує, чому ОСОБА_2 не має права на приватизацію земельної ділянки, яка йому належить.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Однак, позивачем порушено вимоги вищевказаної норми закону.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій ставить декілька вимог, а саме: вимогу майнового характеру (визнання права власності на колодязь (криницю) та три вимоги немайнового характеру (виключення з матеріалів КП «Носівське БТІ» Носівської районної ради запису про належність колодязя (криниці) до домоволодіння ОСОБА_2; зобовязання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні колодязем (криницею); про відміну приватизації земельної ділянки відповідача ОСОБА_2О.).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах » розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Отже, усі вимоги повинні були оплачені судовим збором.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, визначена ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2017 року прожитковий мінімум в Україні для працездатних осіб становить 1600 грн.

Ціна позову становить 4247 грн., отже, за вимогу майнового характеру позивач повинен сплатити 640 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, визначена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

А, отже, за три вимоги немайнового характеру позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1920 (640х3) грн.

Загальна сума судового збору, яка повинна бути сплачена при поданні позову, становить 2560 грн. Однак позивач сплатив тільки 640 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, роблю висновок, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків, а саме: подання уточненої позовної заяви із зазначенням доказів, які підтверджують кожну обставину та які вказані в цій ухвалі, із конкретизацією способу захисту порушених прав позивача, а також сплати судового збору в розмірі 1920 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської районної ради про визнання права власності на увесь колодязь (криницю), про вчинення протиправних дій з боку відповідачів, залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, указаних у цій ухвалі, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.М. Дикий