______________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9079/16-ц
Провадження № 2/520/278/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 05.07.2017 року просив ухвалити рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 237 862, 23 дол. США за Договором кредиту № 08-690/039-514 від 12.03.2007 року звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,0379 га, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко 4-а лінія 1 та садовий будинок, загальною площею 335,50 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко 4-а лінія 1, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною 5 833 789 гривень. Стягнути з відповідачів пропорційно судовий збір в сумі 12 972, 15 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 12.03.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08-690/039-514, згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 100 000 дол. США з терміном повернення по 11.03.2018 року із сплатою 14,00 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку Банку було передано нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,0379 га, що розташоване за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко 4-а, лінія 1.

Позивачу стало відомо, що на іпотечному майні - земельній ділянці ОСОБА_2 було побудовано та зареєстровано за собою право власності на садовий будинок, загальною площею 335.50 кв.м., що розташований за адресою м. Одеса, вул. М. Демченко 4, лінія 1.

Таким чином, позивач вважає, що має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Вищевказане і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання зявився представник позивача ПАТ «УкрСоцбанк» - ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 у задоволенні позову просив відмовити, окрім того, звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався за місцем реєстрації, поштове повідомлення поверталось з відміткою за зазначеною адресою не проживає. Більш того, як встановлено у судовому засіданні, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2013 року у справі № 520/3641/13-ц відповідача було визнано безвісно відсутнім з 01.12.2011 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 22 квітня 2005 року по 29 вересня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, вказана обставина встановлена рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.04.2013 року, у справі № 520/3641/13-ц, що відповідно до ч. 3 с. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

20.03.2007року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» у зв'язку із зміною організаційно-правової форми юридичної особи на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 08-690/039-514, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 100 000 дол. США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1 Договору кредиту та кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.03.2018 року, зі сплатою 14,00 %. процентів річних.

У відповідності до п.п. 3.3.6, 3.3.7 Договору відповідач зобовязався сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4,2.5 цього Договору, а також своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1 Договору.

Згідно п. 4.1 Договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Відповідачем обовязків, визначених п.п. 1.1,2.4,2.5,3.3, 14 Договору, відповідач сплачує Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобовязань за договором кредиту.

Відповідно до п. 4.4. Договору кредиту, у разі порушення Відповідачем строків перерахування коштів, визначених п.3.2.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,005 відсотків від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно п. 4.2 Договору передбачено, що у разі порушення Відповідачем вимог, п.п. 3.3.3-3.3.16 цього Договору, Відповідач зобовязаний сплатити Позивачу штраф у розмірі визначений у Договорі.

Слід зазначити, що у звязку з неналежним виконанням своїх обовязків щодо погашення боргу, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість, у звязку з чим у березні 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Малиновського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

В результаті чого, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2016 року, справа № 521/6638/13-ц було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 08-690/039-514 від 12.03.2007 року в сумі 6 159 878, 38 гривень, а також судовий збір в сумі 1782, 67 гривень.

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір від 12.03.2008 року (посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2526), за умовами якого Іпотекодавцем, передано в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, що розташована за адресою м. Одеса, вулиця Марії Демченко, 4-а лінія, 1 надана для ведення індивідуального садівництва, загальною площею 0,0379 гектарів, кадастровий номер :42:006:0008, та належить Іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 915481, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеського обласного головного управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах 19 вересня 2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 23, на підставі договору купівлі-продажу (бланк серії ВСХ №713241), посвідченого ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 14.07.2006 року за реєстрованим № 5067; цільове призначення (використання) зазначеної земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва; земельна ділянка належить до категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення; Державна реєстрація земельних ресурсів та обмежень прав на земельну ділянку відповідно до вимог ч.ч. 2,3, ст.. 100 та ч. 2 ст. 111 Земельного кодексу України відсутня.

Відповідно до п.п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7 Іпотекодавець зобовязався вживати всіх необхідних заходів щодо захисту Предмета іпотеки від зазіхань будь-яких третіх осіб; не здійснювати дій, що виникають погіршення (пошкодження) Предмета іпотеки; без встановленого дозволу відповідних державних органів та письмової згоди Іпотекодержателя не здійснювати перебудови та/або перепланування Предмета іпотеки.

Цього ж дня, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено заяву ОСОБА_5, згідно якої вона не заперечує та надала згоду на отримання банківського кредиту у розмірах та на умовах за його розсудом її чоловіком ОСОБА_1, а також надала згоду на передачу в іпотеку за ціною та на умовах за його розсудом її чоловіком ОСОБА_1 належного йому обєкту нерухомого майна земельної ділянки, що розташована за адресою м. Одеса, вулиця Марії Демченко, 4-а лінія, 1. Наслідки невиконання зобовязань їй відомі, а також у звязку невиконанням зобовязань надала згоду на реалізацію вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до змісту ч.6 та ч.9 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як визначено ч.2 ст.54 та ч.3 ст.55 СК України, усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності, дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно з змістом ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12.09.2012р. за №6-88цс12, договір укладений однім із подружжя, створює обов'язок для другого з подружжя лише в тому разі, якщо договір укладено в інтересах сім'ї, а майно одержане за цим договором використовується для потреб сім'ї.

Статтею 60 СК України, п.3 ст. 368 ЦК України визначається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї то гроші, інше майно які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.І ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В порушення умов Кредитного договору ОСОБА_1 не виконуються взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, в результаті чого станом на 30.03.2016 року виникла заборгованість за Договором кредиту в розмірі 237 862, 23 доларів США, що за курсом НБУ становить 6 288 880, 15 гривень, яка складається з:

Сума заборгованості за кредитом - 91 699, 14 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 424 449, 33, 10 гривень;

Сума заборгованості за відсотками 85 989 дол. США, що за курсом НБУ становить 2 273 477, 96 гривень;

Розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 28 665, 33 дол. США, що за курсом НБУ становить 757 887, 59 гривень;

Розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 30 948, 92 дол. США, що за курсом НБУ становить 818 263, 82 гривень

Сума заборгованості за комісіями 559, 83 дол. США, що за курсом НБУ становить 14 801, 44 гривень.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Слід зазначити, що на момент укладення договору іпотеки, зазначена земельна ділянка була вільна від забудови.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2012 року, у справі № 1519/5768/2012, було задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Визнано за ОСОБА_5 право власності на: садовий будинок за адресою м. Одеса, вул. Лінія 4, ОСОБА_8, буд. 1, та автомобіль марки «ISUZU ELF», 2000 року випуску, д/н НОМЕР_1.

Окрім того, за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64088614 від 22.07.2016 р., власником садового будинку розташованого за адресою м. Одеса, вул. Лінія 4, ОСОБА_8, буд. 1 є ОСОБА_5. Підстава виникнення права власності вищевказане рішення суду.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в порушення умов Іпотечного договору побудували на земельній ділянці, яка була передана в іпотеку, будинок без згоди Банку. Як вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2012 року, рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №2-4610/2008 від 15 жовтня 2008 року встановлено, що спірний будинок був побудований сторонами за час шлюбу (а.с.95).

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця. має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки

Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації

У відповідності до звіту про незалежну оцінку майна № ВА 170526-005 від 30.07.2015 року, наданого суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнесс Ассіст» вбачається, що ринкова вартість будинку № 1 загальною площею 335, 5 кв.м. за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко 4-а лінія становить 4 046 476 гривень, а ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0379 га, яка знаходиться за цією ж адресою становить 1 787 313 гривень.

Суд звертає увагу на те, що позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

При вирішенні справи по суті суд звертає увагу на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, яким встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки).

Враховуючи, що доказів того, чи є спірне іпотечне майно єдиним житлом відповідачем у судовому засіданні надано не було, суд вважає за доцільне позов задовольнити.

Крім того, також суд не бере до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності у його довірительки будь-яких обов`язків перед банокм, так як саме наявність побудованого сторонами у шлюбі без згоди позивача будинку перешкоджає ПАТ "Укрсоцбанк" реалізувати заставне майно та повернути кредитні кошти, які були отримані відповідачем ОСОБА_1 для сімейних потреб.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та будинок, який є невід`ємним від іпотечної земельної ділянки, так як іпотека розповсюджується на всі приналежності предмету іпотеки та на всі невідємні від майна поліпшення, а усі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо, на думку суду, автоматично стають предметом Договору предметом іпотеки і не потребують внесення змін до Договору.

Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 12 972, 15 гривень.

Що стосується заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок..

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Разом з тим, як встановлено вище, у березні 2010 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Малиновського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08-690/039-514 від 12.03.2007 року, та вказана справа була вирішена по суті лише в квітні 2016 року. Однак, Банку стало відомо, що Боржник визнаний безвісно відсутнім лише наприкінці 2014 - початку 2015 року, у звязку з чим виконати рішення суду про стягнення заборгованості не є можливим, що і стало підставою для звернення до суду в липні 2016 року з даним позовом.

Таким чином, посилання представника відповідача на пропуск строку позовної давності суд не бере до уваги та вважає, що вказані доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене вище, та керуючись ст.ст. 16; 525, 526, 549-552, 1048-1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 7, 12, 33, 34, 35, 39 Закону України Про іпотеку , ст.ст. 3; 27, 112, 118-120; 151; 152 Цивільного процесуального Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» в розмірі 237 862, 23 дол. США за Договором кредиту № 08-690/039-514 від 12.03.2007 року, що на день винесення рішення за офіційним курсом НБУ (100 доларів США=2582,26грн.) складає 6 142 221, 22гривні, звернути стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,0379 га, що розташована за адресою м.Одеса, вул. Марії Демченко 4-а лінія 1 та садовий будинок, загальною площею 335,50 кв. м. за адресою м. Одеса, вул. Марії Демченко 4-а лінія 1, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною 5 833 789 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (р/р 0004 в Одеському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023 , адреса: 01033, м. Київ, вул.. Ковпака, 29), судовий збір в сумі 12 972, 15 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.