АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3920/17 Головуючий 1 ін. ОСОБА_1
Справа № 645/183/15
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

На обґрунтування позивач вказала, що перебувала з 22 грудня 2007 року з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2012 року. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу вони не проживають однією сімєю, дитина знаходиться на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги не надає, про стан здоровя дитини не піклується. Дитина займається в школі раннього розвитку, відвідує спортивну секцію з плавання, що потребує значних коштів.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу розірвання шлюбу і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в письмових запереченнях з позовом не погодились, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2015 року, до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Ухвалено, що при визначенні розрахунку заборгованості зарахуванню підлягає грошова сума, сплачена останнім в добровільному порядку на користь ОСОБА_2 в якості аліментів на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16 січня 2015 року шляхом перерахування на картковий рахунок 598286 в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року з ОСОБА_7 стягнуто на користь держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального, процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення щомісячного розміру аліментів, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що судом безпідставно було скасовано заочне рішення, яким визначено щомісячні аліменти в розмірі ? частина з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; син потребує витрат на лікування; рішення постановлене без урахування матеріального становища відповідача, який в 2016 році отримав дохід у вигляді заробітної плати в сумі 71 765 грн. 00 коп., має у власності два автомобіля Mersedes-Benz G 55 AMG вартістю 783 000 грн. 00 коп. Volkswagen Т5 Transporter вартістю 116 250 грн. 00 коп., житловий будинок в смт. Нова Водолага Харківської області площею 93 кв. м., земельну ділянку в смт. Нова Водолага Харківської області площею 1 200 кв. м.; дружина відповідача ОСОБА_5 також в 2016 році отримала дохід у вигляді заробітної плати в сумі 97 251 грн. 00 коп., дохід від надання майна в оренду в сумі 10 000 грн. 0 0коп. та у вигляді матеріальної допомоги на дитину в сумі 29 970 грн. 00 коп., має у власності автомобіль Ауди Q7 2008 року випуску; в листопаді 2015 року відповідач з дружиною ОСОБА_8 придбали в м. Харкові квартиру площею 114,20 кв. м. вартістю 539 758 грн. 00 коп. та два машиномісця вартістю по 227 374 грн. 00 коп. кожне, а в січні 2016 року придбали в м. Харкові квартиру площею 79,8 кв. м. вартістю 191 886 грн. 00 коп.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Третя особа ОСОБА_5 в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа ОСОБА_4 в письмовій заяві просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи і стверджується належними доказами, сторони з 22 грудня 2007 року перебували у юридичному шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2012 року.

За час сумісного проживання у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7, 9).

Після розірвання шлюбу сторони не ведуть спільного господарства, відповідач утворив нову сімю, дитина проживає разом з матірю.

Посилаючись на те, що доходів позивача для задоволення потреб дитини не вистачає, а відповідач матеріально в належному обсязі не допомагає, ОСОБА_2 звернулася у суд із відповідним позовом.

Разом з тим, з 16 березня 2013 року відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, зареєстрованому Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 89. На його утриманні знаходиться двоє дітей: син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому ОСОБА_3 перебував в юридичному шлюбі з ОСОБА_4 За час перебування в цьому шлюбі у них народилася дитина син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого він добровільно надає матеріальну допомогу.

За 12 місяців 2016 року ОСОБА_3 отримав заробітну плату в розмірі 73 794 грн. 76 коп. В лютому 2017 року його заробітна плата складала суму в розмірі 6 000 грн. 00 коп. (а. с. 50-54, 76).

Позивач є субєктом підприємницької діяльності та отримала в 1У кварталі 2016 року прибуток від господарської діяльності в розмірі 48 430 грн. 00 коп.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2015 року, до досягнення сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Посилання на скасування заочного рішення, яким визначено щомісячні аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, є безпідставним.

За правилами статті 233 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги щодо матеріального становища відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обовязок утримувати дитину згідно діючого законодавства покладається на обох батьків.

Доводи щодо необхідно додаткових витрат на лікування дитини також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з відповідним позовом позивач не зверталася та не позбавлена такої можливості.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді С.С.Кругова

ОСОБА_12