АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6011/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 645/2267/17 ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року та додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів.

В обгрунтування позову вказувала, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто: на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. починаючи з 10.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття; на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. Постановами Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 14.07.2015 року та 03.02.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного рішення суду. У добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати присуджені за рішенням суду аліменти. Згідно розрахунків, наданих державним виконавцем, за відповідачем утворилась заборгованість із сплати аліментів, а саме: з жовтня 2014 року по квітень 2017 року - у розмірі 31000 гривень 00 коп., з квітня 2015 року по квітень 2017 року - у розмірі 12500 гривень 00 коп. Позивач надала розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, з якого вбачається, що з листопада 2014 року по травень 2017 року загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки складає 150930 грн., на утримання дружини ОСОБА_4 - 49445 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з листопада 2014 року по травень 2017 року у розмірі - 9430 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 з травня 2015 року по травень 2017 року у розмірі - 3810 гривень.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави в особі державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаними вище рішеннями суду першої інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся на це рішення з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначив, що судом першої інстанції належним чином не встановлено та не доведено, що відповідач не сплачує аліменти умисно, маючи таку обєктивну можливість. Позивачем не надано до суду жодних доказів в підтвердження своїх доводів про те, що відповідач має будь-який прибуток.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною 3-річного віку і жодної сплати з часу призначення аліментів проведено не було, відповідно до ст. 195 СК України, суд стягнув пеню з урахуванням правової позиції ВСУ.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19 вересня 2014 року серії І-ВЛ № 377307, ОСОБА_5, народилася 18 серпня 2014 року, батьками зазначені сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 грудня 2015 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 6 квітня 2015 року, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто: на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. починаючи з 10.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття; на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. до досягнення ОСОБА_5, трьох років.

Постановами Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 14.07.2015 року та 03.02.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду.

Згідно розрахунків заборгованостей по виплаті аліментів ОСОБА_2, наданих державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, за відповідачем утворилась заборгованість із сплати аліментів, а саме: з жовтня 2014 року по квітень 2017 року - у розмірі 31000 гривень 00 коп., з квітня 2015 року по квітень 2017 року - у розмірі 12500 гривень 00 коп.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів; відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розрахунків заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2, наданих державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, за відповідачем утворилась заборгованість із сплати аліментів, а саме: з жовтня 2014 року по квітень 2017 року - у розмірі 31000 гривень 00 коп., з квітня 2015 року по квітень 2017 року - у розмірі 12500 гривень 00 коп.

Частиною першою статті 196 СК України визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення аліментних зобов'язань враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 1 липня 2015 року в справі № 6-94цс15,від 16 березня 2016 року у справах: №№ 6-2589 цс15,№ 6-300 цс16, від 01червня 2016 у справі № 6-535 цс 16.

На підставі вищевикладеного,судова колегія приходить до в висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2017 року залишити без змін.

Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: