Провадження №2/428/2578/2017
УХВАЛА

10 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., розглянувши надані позивачем пояснення по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.10.2017 року дану позовну заяву залишено без руху.

09.11.2017 року позивачем на виконання вказаної ухвали була надана письмова заява, в якій остання посилається на непогодження з ухвалою суду від 23.10.2017 року про залишення даної позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя доходить висновку про невиконання ухвали суду від 23.10.2017 року та вважає за необхідне повторно залишити її без руху з огляду на наступне.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати.

Частиною 3 ст.118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач звернулася до суду з позовними вимогами у тому числі щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Згідно ч.6 ст.119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

З огляду на викладене, позивачу необхідно надати до суду копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Крім того, ч. 5 ст. 119 України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Зі змісту ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб (раніше мінімальної зарплати), встановленого Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1600 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за яку звільнений від сплати судового збору. Проте, середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ст. 117 КЗпП України, не входить до структури фонду заробітної плати, а тому позивач не звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка є вимогою майнового характеру.

При цьому незрозумілою є позиція позивача щодо сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку, оскільки у тексті заяви від 09.11.2017 року позивач зазначає, що не повинна сплачувати судовий збір, а в прохальній частині просить суд звільнити від його сплати у звязку з відсутністю грошей та важким матеріальним становищем.

З огляду на викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 640 грн. та надати суду документ, що підтверджує його сплату, або уточнити питання щодо звільнення її від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що вищевказану позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу повторно надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С. Журавель