АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4053/17 Справа № 201/5186/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Максюти Ж.І., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за участю третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору таким, що припинив свою дію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 27 червня 2008 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений кредитний договір № 1204-016 /ФКВ-08, за умовами якого їй було надано кредит для придбання нерухомостіу розмірі 85 000 доларів США, з виплатою 11 процентів річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 21 червня 2033 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 27 червня 2008 року між нею та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений іпотечний договір № 1204-016/Zфквіп-08, за умовами якого вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55,9 кв.м.

Позивач зазначає, що вона належним чином виконала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а саме повернула отриманий кредит та проценти за користування кредитними коштами, про що була зроблена відповідна відмітка на кредитному договорі, однак відповідачем на момент подачі позовної заяви не знято заборону на передане в іпотеку майно.

У звязку з чим, просить суд визнати іпотечний договір № 1204-016/Zфквіп-08 від 27 червня 2008 року таким, що припинив свою дію повним виконанням зобовязань та зобов'язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зняти забезпечення, накладене іпотечним договором на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.21-22).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2013 року позовні вимоги задоволено. Визнано іпотечний договір № 1204-016/Zфквіп-08 від 27 червня 2008 року, предметом якого є квартира № 69 (шістдесят девять), будинку № 98 (девяносто вісім) по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську загальною площею 55, 9 кв.м. таким, що припинив свою дію.

Зобовязано реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зняти обтяження квартири № 69 (шістдесят девять) будинку № 98 (девяносто вісім) по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, накладене іпотечним договором № 1204-016/Zфквіп-08 від 27 червня 2008 року (а.с.36-38).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.48-53).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач достроково виконала свої зобовязання за кредитним договором сплативши всі належні суми, визначені кредитною угодою. Вказані висновки ґрунтуються на наявності на примірнику кредитного договору, який належить позивачу, відмітки відповідача про погашення кредитного зобовязання в повному обсязі та завірено печаткою банку.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 рокуміж ОСОБА_2 та ТОВ «Український промисловий банк» укладено кредитний договір № 1204-016/ФКВ-08, за умовами якого позивачу надано кредитні кошти для придбання нерухомості у розмірі 85 000 доларів США, з виплатою 11 процентів річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 21 червня 2033 року ( а. с. 12-17).

Згідно п.1.12 вказаного договору, позичальник зобовязаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у звязку із укладенням цього договору, а також інших фінансових зобовязань позичальника, які виникають у звязку з укладенням цього договору.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше як 283 доларів США по 20 число (Включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. У випадку внесення позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9 та п.4.2.2. цього договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню кредиту дорівнює залишку заборгованості по кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятись від розміру щомісячного платежу по кредиту, зазначеного у п.2.4.

Пунктом 7.3. кредитного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1204-016/ФКВ-08, 27 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений іпотечний договір № 1204-016/Zфквіп-08, згідно п. 1.1. якого іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотеко держателя за кредитним договором.

Згідно з п.1.2 вказаного договору, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_3. Зазначена квартира складається з 1- коридор, 2 туалет, 3 ванна, 4 кухня, 5, 6, 7 житлові, 8 кладова, 9 коридор, І балкон, жила площа складає 39, 5 квадратних метрів, загальна площа 55,9 квадратних метрів, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 19302817 від 24 червня 2008 року, виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 4564, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 27 червня 2008 року за реєстраційним № 2987284 ( а. с. 9, 10, 11).

Відповідно до п.п.3.2.1.,3.2.2 договору, іпотекодавець має право володіти та користуватися предметом іпотеки на протязі дії цього договору та достроково виконати основне зобовязання, якщо це не суперечить його суті.

Згідно п.6.2. договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобовязань, забезпечених іпотекою за цим договором. У випадку продовження строків виконання зобовязань за кредитним договором (шляхом укладення додаткових договорів до нього), іпотека, передбачена цим договором, зберігається до повного виконання вказаних зобовязань.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, кредитний договір являє собою правочин, укладений між двома або більше особами, відповідно до умов якого банк або інша фінансова особа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.1049 України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, не зясував всі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду, відповідно до ст. 309 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк»» та НБУ укладено трьохсторонній договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк».

Таким чином, до АТ «Дельта Банк» перейшли права вимоги в тому числі за кредитним договором № 1204-016/ФКВ-08 від 27 червня 2008 року, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2

Проте, суд першої інстанції, на підтвердження виконання зобовязання, прийняв копію кредитного договору з відміткою про повне погашення заборгованості перед банком. Однак, вказана відмітки не містить призвища особи, що їх зробила, посади, відтиску печатки відділення ТОВ «Укрпромбанк». За наявністю сумнівної відмітки, суд першої інстанції не витребував ані у банку, а ні у позивача оригіналу вказаного договору, ані первинних документів, що підтверджують перерахування грошей.

Відповідно до листа ТОВ «Укрпромбанк» від 03 листопада 2011 року адресованого на імя голови ради директорів АТ «Дельта Банк», на момент передачі АТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за № 1204-016/ФКВ-08, кредит погашений не був та існувала заборгованість станом на 01 липня 2010 року у розмірі 688 860, 75 грн.

Також у листі зазначено, що в банку не існувало практики поставлення на кредитних договорах відміток щодо їх погашення. Тому дана відмітка є підробкою.

В суд апеляційної інстанції позивач також не надала платіжні документи, що підтверджують погашення кредиту в повному обсягу та свідчать про відсутність заборгованості, так само не було надано оригінал кредитного договору з відміткою щодо погашення кредиту.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, жодних доказів у порядку визначеному положеннями ст.ст. 57-60 ЦПК України, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив порушення норм процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам встановленим у справі.

За огляду на зазначене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за участю третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору таким, що припинив свою дію, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 151,03 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5