Справа № 2-1302/11
Провадження № 22-ц/779/1645/2017
Головуючий у 1 інстанції Максимюк Р. Ю.
Суддя-доповідач Матківський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Томин О.О., Ясеновенко Л.В.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулася в суд з даним позовом та просила ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на її користь 12670 гривень матеріальної та 5000 гривень завданої моральної шкоди.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач зустрічався з її дочкою і мав намір зареєструвати шлюб. Оскільки в нього не було коштів для придбання обручки, надала йому в борг 2864 гривень для її придбання. На початку липня 2010 року, відповідач попросив позичити також ноутбук для підготовки до кастингів в містах Києві та Чернівцях. Також, 05 серпня 2010 року відповідач попросив дати йому в борг 1248 гривень. У серпні 2010 року відповідач розірвав відносини з її дочкою та довідалася, що куплені обручки та позичений ноутбук ОСОБА_1 здав у ломбард, а виручені кошти витратив на власні потреби. 14 березня 2011 року ОСОБА_1 дав розписку, згідно якої зобовязався до 31 травня 2011 року повернути їй 12 000 гривень, однак до цього часу зобов»язання не виконав. По факту шахрайських дій відносно відповідача порушено кримінальну справу і його визнано винним та призначено покарання.

Своїми діями відповідач завдав їй моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, які вона переносить на протязі тривалого часу, порушенні її нормальних життєвих звязків, а крім того у неї виникли суперечки в сімї.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 12670 гривень матеріальної шкоди, 1500 гривень моральної шкоди, 400 гривень витрат на правову допомогу та 143,70 гривень судового збору, 120 гривень витрат на ІТЗ на користь держави.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року заяву про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить його змінити в частині розміру матеріальної та моральної шкоди, стягнути з нього на користь ОСОБА_3 6729, 60 гривень завданої шкоди злочином та 500 гривень завданої злочином моральної шкоди.

Апелянт у скарзі зазначає, що судом порушено норми процесуального права, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, за місцем реєстрації не проживав протягом декількох останніх років, у звязку з чим був позбавлений можливості взяти участь в судовому розгляді.

Вважає, що суд необґрунтовано стягнув з нього 12670 гривень матеріальної та 1500 гривень моральної шкоди, оскільки, згідно вироку Коломийського міськрайонного суду від 14.03.2011 року розмір завданої матеріальної шкоди становить 6729,60 гривень і позивач вирок суду у частині визначення суми збитку не оскаржувала.

Суд незаконно зіслався на копію розписки, як доказ, що він позичив у ОСОБА_3 12000 гривень.

У позовній заяві позивач виклала обставини, якими обґрунтовувала вимоги, які не підтверджені доказами.

Вислухавши доповідача, апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, позивача, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вироком суду та копією розписки підтверджується факт заподіяння матеріальної шкоди в розмірі 12670 гривень та наявність підстав для стягнення моральної шкоди за спричинені душевні страждання на суму 1500 гривень.

За статтею 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2011 року, ОСОБА_1 засуджено за ст.190 ч.1 КК України. Вироком встановлено, що ОСОБА_1 в період з квітня 2010 року по серпень 2010 року шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_3 заволодів її ноутбуком марки «LG E500-L.A225R1», золотою обручкою, вагою 7,74 грама та грошима в розмірі 1248 гривень, пообіцявши останній повернути вищевказані речі та гроші. Однак вказані речі та гроші не повернув, речі здав у ломбард, чим спричинив ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 6729,60 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 придбала в магазині «Фокстрот» ноутбук марки «LG E500-L.A225R1», вартістю 6737,80гривень та виплатила банку 8558 гривень за кредитним договором, що підтверджується кредитним договором з додатком, видатковою накладною та платіжними документами (а.с.5-10). Вартість обручки становить 2864 гривень (а.с.11). Крім цього, ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_3 1248 гривень. Таким чином, загальна вартість матеріальної шкоди в розмірі 12670 гривень підтверджується належним та допустимими доказами у справі. Крім цього, відповідач визнав розмір заборгованості визначений на підставі рішення суду на користь позивача ОСОБА_3П, що підтверджується власноручно написаною ним заявою від 12.04.2013 року на адресу начальника Коломийського МВДВС (а.с.45). Зазначив, що не може сплатити заборгованість через скрутне матеріальне становище, що не звільняє його від відповідальності.

Відповідач ОСОБА_1 вартості речей якими він неправомірно заволодів не оспорює, їх вартість документально підтверджена позивачем у даній цивільній справі. Тому колегія суддів вважає, що встановлення загальної суми6729,60 гривень якими заволодів відповідач у тому числі шляхом здачі речей у ломбард за вироком суду не позбавляє потерпілу права доводити розмір реальної шкоди від злочину.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегією суддів при розгляді справи з»ясовано правову природу письмової розписки ОСОБА_1 від 14. 03. 2011 року копія якої на а.с. 13. За змістом розписки власноручно написаної відповідачем він зазначив, що позичив у позивача ОСОБА_3 12000 гривень і зобов»ячався повернути їх до 31 травня 2011 року.

При розгляді даної справи апеляційним судом встановлено, що дана розписка написана власноручно ОСОБА_1 у день постановлення судом вироку у кримінальній справі і є його зобовязанням відшкодувати потерпілій ОСОБА_3 12000 гривень за завдану їй шкоду у звязку із заволодінням шахрайським способом її майном, а не фактичною позикою зазначеної суми. Дані обставини підтвердив відповідач ОСОБА_1, а ОСОБА_3 додатково пояснила, що зазначена розписка написана з ініціативи відповідача з метою помякшити його відповідальність у кримінальній справі за шахрайство та оригінал цієї розписки знаходиться у матеріалах кримінальної справи.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтованозазначив, що копія розписки ОСОБА_1 є саме доказом спричинення позивачу матеріальної шкоди внаслідок заволодіння шахрайським способом ноутбуком марки «LG E500-L.A225R1», золотою обручкою та грошима, а не окремим зобовязанням за договором позики.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 1500 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Відповідач не навів і не надав суду жодного належного та допустимого доказу на спростування позовних вимог ОСОБА_3, тому його доводи щодо зменшення розміру моральної шкоди є необгрунтованими.

Судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок суду про доведеність позовних вимог є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 06 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: О.О.Томин

ОСОБА_4