Cправа № 127/2-1285/2007
Провадження № 4-с/127/197/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

22 листопада 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Прокопчук А.В..

при секретарі Олійник І.Ю.,

за участю заявника ОСОБА_1,

представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції

України ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі № 2-1285-2007 про зобов'язання ДВС м. Києва в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. та від 13.11.2006р., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі №2-1285-2007.

До початку розгляду скарги по суті, ОСОБА_1 було подано уточнену скаргу на бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3, зацікавлена особа: державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4, відповідно до якої він просив:

- визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 у відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця Онопрієнко Інни Віталіївни при виконанні виконавчого листа №2-1285-07 виданого 18.06.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці та виконавчого провадження з його виконання ВП №13689527 від 15.07.2009р., де ОСОБА_1 є стягувачем;

- зобовязати в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 негайно здійснити дієвий належний контроль за діями державного виконавця відділу ОСОБА_4 за вжиттям останнім заходів у виконавчому провадженні згідно Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, направлення вимоги до боржника ГТУЮ у м. Києві та запитів до ДАК «Укрресурси» і до Печерського районного ВДВС м. Києва і отримати відповіді про наявність залишку суми боргу повного розрахунку перед ОСОБА_1 та видачі наказу про звільнення і заповненої трудової книжки, згідно законодавства, для завершення виконавчого провадження ВП №13689527 відкритого 15.07.2009р. і про їх виконання повідомити суд і скаржника в місячний строк, згідно статті 389 ЦПК України.

Вимоги, викладені в скарзі, мотивовано тим, що у відділі примусового виконання рішень у державних виконавців перебував і перебуває на виконанні з 2009 року і до цього часу виконавчий лист №2-1285-07, виданий 18.06.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці, та виконавче провадження з його виконання, де ОСОБА_1 є стягувачем. Скаржник зазначає, що він неодноразово звертався до керівництва відділу про бездіяльність і відсутність контролю за діями державних виконавців при виконанні виконавчого провадження ВП №13689527, однак дієвих мір по контролю не було прийнято. ОСОБА_1 оскаржував в судовому порядку бездіяльність державних виконавців у цих провадженнях, яка визнавалась судом протиправною. Виконавчі провадження передавалися від одного виконавця до іншого, але ефективних і своєчасних мір та належного контролю для виконання судових рішень не вживалось. Скаржник вважає, що виконання цих проваджень тепер уже стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» і потрібує посиленого та дієвого, з його боку, контроль та для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано.

Проте, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р. стосовно повного розрахунку не виконано і продовжується виконання, але оскаржувана особа стверджує, що виконано, оскільки не проконтролювала стан його виконання та не витребувала для огляду виконавче провадження. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою.

Слід зазначити, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі № 2-1285-2007 було відмовлено. Проте, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року вищевказану ухвалу суду було скасовано та передано питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Причиною скасування є те, що судом не було залучено до участі у справі боржника, як заінтересовану особу, - ОСОБА_5 управління юстиції в м. Києві. З врахуанням положень ухвали апеляційного суду Вінницької області, суддею Вінницького міського суду Вінницької області Прокопчук А.В. при прийнятті скарги до свого провадження було залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи - боржника ОСОБА_5 управління юстиції в м. Києві.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу разом з уточненням підтримав, посилаючись на обставини, викладені в них. Додаткового пояснив, що ним оскаржується бездіяльність саме в.о. начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3, яка полягає у відсутності контролю за повним і своєчасним виконання виконавчого листа №2-1285-07, виданого 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці, про зобовязання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р. Також зазначив, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., виконавчий лист у справі №2-1285-07 та рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» на даний час в повному обсязі не виконані. Просила задовольнити скаргу у повному обсязі.

Представник Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнав, надав письмове заперечення та пояснив, що начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 під час виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі № 2-1285-2007 діяла у відповідності до всіх вимог інструкції та Закону України «Про виконавче провадження». Також додав, що наразі винесена постанова про закінчення виконавчого провадження по виконанню дубліката виконавчого листа № 2-200/2004, виданого 05.08.2015р. Вінницьким міським судом Вінницької області, про зобовязання ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 року про звільнення ОСОБА_1, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 року та провести з ним повний розрахунок. Просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

В судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління юстиції в м. Києві не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, представника Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом першим частини другої статті 18 вищевказаного Закону, виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а згідно з пунктом третім частини другої цієї норми виконавець зобовязаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Судом встановлено, що Замостянським районним судом м. Вінниці 24 березня 2009 року видано виконавчий лист №2-1285-07 про зобовязання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р. (а.с. 16, 101 Т.1).

Так, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 15.07.2009року було відкрито виконавче провадження ВП №13689527 з виконання вищевказаного виконавчого листа (а.с. 96 Т.1).

Зі змісту виконавчого листа №2-1285-07 від 24.03.2009р., вбачається, що вказаним виконавчим листом зобовязано ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині:

1) зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1;

2) і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р.

Щодо виконання вищевказаного виконавчого листа в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1, то суд звертає увагу на те, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року у справі №127/25888/16-ц, яке набуло законної сили згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області від 20.02.2017р., задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерної компанії "Укрресурси" про зміну дати звільнення та зобовязано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 (запис 10) наказом №1 ДАК «Укрресурси» від 01.12.2015 року змінено дату звільнення з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, судом встановлено, що дата звільнення ОСОБА_1 з ДАК «Укрресурси» була змінена з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року відповідно до наказу №1 ДАК «Укрресурси» від 01.12.2015 року. Таким чином, станом на 01.12.2015р. виконавчий лист Замостянського районного суду м. Вінниці №2-1285-07 від 24.03.2009р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1, було виконано.

Суд не приймає до уваги посилання заявника на те, що в подальшому рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2017 року, зобовязано АК "Укрресурси" видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 26.12.2015 року, про що внести відповідний запис в трудову книжку, оскільки вказане рішення не перебувало на примусовому виконанні у відділі ДВС, тому є окремим обєктом примусового виконання.

Відносно виконання вищевказаного виконавчого листа в частині проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р., то судом враховано наступне.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що виконання усіх наявних виконавчих проваджень тепер уже стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014р. у справі «ОСОБА_1 та інші проти України» та для завершення виконання зазначених проваджень необхідно виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004р., яке з 2004 року перебуває на виконанні у Печерському районному ДВС м. Києва і на даний час не виконано.

Проте, суд звертає увагу, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі №802/82/16-а (а.с. 129-144 Т.1), яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року (а.с. 145-155 Т.1):

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі №2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_1 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК "Укрресурси" та

- зобов'язано Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_1 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК "Укрресурси" за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1 188 937 (один мільйон сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять сім) грн. 30 коп.

Згодом, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2016 року у справі №802/1462/16-а (а.с. 159-163 Т.1), яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року (а.с. 164-168 Т.1), відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про:

- визнання неправомірною бездіяльності та тяганини щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02, в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року, стосовно стягнення частини коштів невиплаченого боргу;

- скасування, як незаконної постанови старшого державного виконавця Департаменту ДВС ВП№44360795 про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення ЄСПЛ №25663/02;

- зобовязання усунути порушення прав шляхом негайного і в примусовому порядку виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02, в частині перерахування коштів в сумі 1. 441. 074,23 грн., як складову повного розрахунку, що не виплачена станом на 01.09.2016 року, встановлену рішеннями місцевих судів м. Вінниці, що набули законної сили.

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено:

1.«17.07.2014 р. Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі №25663/02 "ОСОБА_7 та інші проти України" (далі - РЄСПЛ), яким передбачено додаткові заходи індивідуального характеру та зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

2. Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_1 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

3. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" та зобов'язано боржника державу Украйна добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (а.с. 80 Т.1).

4. В свою чергу, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, що набрала законної сили, встановлено, що Департаментом ДВС виконано рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі "ОСОБА_1 та інші проти України" в частині, яка стосується виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р., рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р. та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р. Крім того, судом в даній постанові також зазначено, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р. у справі № 2-4319/06, яким стягнуто з ДАК "Укрресурси" на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за сумісництво посад за період з 01.03.2002 р. по 01.01.2003 р. з врахуванням компенсацій при інфляції за затримку розрахунку на суму 7564,50 грн. та зобов'язано відповідача звільнити ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера заводу "Модуль" з 01.12.2006 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з проведенням повного розрахунку по дату звільнення, було скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2007 р., залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 24.06.2008 р. А відтак, вказане судове рішення не підлягає виконанню.

5. Сума заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. та на виконання РЄСПЛ, є визначеною (станом на жовтень 2015 року) і становить 1 900 147,03 грн. При цьому, беручи до уваги факт виплати ОСОБА_1 коштів на загальну суму 711 209,73 грн., які входять в суму повного розрахунку при звільненні з ДАК "Укрресурси" станом на жовтень 2015 року, тобто в суму 1 900 147,03 грн., останньому необхідно виплатити заборгованість в сумі 1 188 937, 30 грн.

6. Згодом, із урахуванням вищевказаної постанови Департаментом перераховано ОСОБА_1 кошти в сумі 1188937, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2994 від 03.08.2016р. та подано до суду звіт про виконання постанови від 18.04.2016р. у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016р.

7. 13.09.2016р., у звязку із фактичним виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 та виплати суми 1188937, 30 грн. виконавче провадження №44360795 закінчено, про що винесено відповідну постанову.»

Отже, відмовляючи у задоволенні вищевказаного позову, суд виходив з того, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 18.04.2016р. у справі №802/82/16а, в порядку виконання рішення ЄСПЛ, встановлено суму, яка підлягає сплаті ОСОБА_1 згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р., а саме 1 188 937,30 грн. (станом на жовтень 2015 р.). та Департаментом перераховано ОСОБА_1 згідно платіжного доручення №2994 від 03.08.2016р. кошти в сумі 1188937, 30 грн. та подано звіт про виконання рішення суду від 18.04.2016 р. у справі №802/82/16-а, який прийнято ухвалою від 29.08.2016р.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, вищевказаними судовими рішення у справах №127/25888/16-ц, №802/82/16а, №802/1462/16-а встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі №25663/02 "ОСОБА_1 та інші проти України" та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. виконано, оскільки дата звільнення ОСОБА_1 з ДАК «Укрресурси» була змінена з 08.05.2012 року на дату 01.12.2015 року, а встановлена судом заборгованість в повному обсязі погашена згідно платіжного доручення №2994 від 03.08.2016р.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що виконавчий лист №2-1285-07, виданий 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці, про зобовязання ДВС м. Києва негайно і в примусовому порядку виконати рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.10.2006р. і від 13.11.2006р., в частині зобовязань ДАК «Укрресурси» видати наказ про звільнення ОСОБА_1 і проведення з ним повного розрахунку, відповідно до норм ст. 47 КЗпП України і ухвал цього суду від 08.06.2006р., 21.09.2006р., 10.10.2006р., 13.11.2006р., 23.11.2006р., також виконано в повному обсязі 3 серпня 2016 року.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що виконавчий документ, з приводу невиконання якого подана скарга, виконаний в повному обсязі, тому наразі відсутні правові підстави для визнання бездіяльності начальника відділу щодо відсутності контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державного виконавця.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з наказу Міністерства юстиції України №1035/к від 13.03.2017р. «Про призначення ОСОБА_3І.» ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби лише з 15 березня 2017 року (а.с. 60 Т.1). З пояснень ОСОБА_1 м.М. вбачається, що з січня 2017 року вказана особа виконувала обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби. Разом з тим, в судовому засіданні заявник неодноразово пояснював, що ним оскаржується бездіяльність, саме виконуючого обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, а на даний час начальника відділу ОСОБА_3, а не будь-якої іншої особи.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що виконавчий лист №2-1285-07, виданий 24.03.2009р. Замостянським районним судом м. Вінниці, виконано в повному обсязі 3 серпня 2016 року. З пояснень заявника, ОСОБА_3 розпочала виконувати обовязки начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з січня 2017 року, тобто після фактичного виконання виконавчого листа, в звязку з цим відсутні будь-які підстави для висновку про її бездіяльність щодо виконання вказаного виконавчого листа.

Суд не приймає до уваги, решту рішень судів, надані заявником ОСОБА_1, оскільки вони не стосуються предмета справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також ч. 1 ст. 74 вищевказаного Закону, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор, як учасник виконавчого провадження, мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, та користуватися іншими правами, наданими законом.

Стаття 129-1 Основного Закону України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 при вчиненні виконавчих дій не порушено, а тому підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 6, 18, 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 7, 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», п. 3 Постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.14р. №6, ст.ст. 11, 14, 378, 383 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого листа, виданого 24 березня 2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці, у справі № 2-1285-2007 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, у відсутність яких вона постановлена, - протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: