Провадження №2-зз/311/3/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-34/2003,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову мотивуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2003 року Василівським районним судом по цивільній справі №2-34/2003 за позовом ПП ПКФ « Лад» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником при виконання трудових обовязків та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПП ПКФ «Лад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, винесено рішення про відмову у задоволенні позову і зустрічного позову. Рішення суду набрало законної сили 13.10.2003 року. Під час розгляду справи для забезпечення позову ПП ПКФ «Лад» ухвалою суду від 20 грудня 2000 року був накладений арешт на рухоме і нерухоме майно заявника, який під час винесення рішення судом скасований не був. 25 липня 2016 року заявник отримала інформаційну довідку №64258067 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і дізналася, що 06.06.2005 року за №15562695 на підставі постанови Василівського районного суду від 20 грудня 2000 року було внесено обтяження на кімнату №86 в гуртожитку №15 по вул. Героїв праці м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області у вигляді арешту нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, заявник ОСОБА_1 просить скасувати заходи забезпечення позову, накладені постановою Василівського районного суду від 20 грудня 2000 року по справі №2-34/2003, а саме арешт на нерухоме майно.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити, з наступних підстав.

Стаття 3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 15,16 ЦПК України, спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно статті 154 ЦАК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані

судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до довідки секретаря Василівського районного суду №2-34/2003 від 08.11.2017 року цивільна справа за позовом ПП ПКФ «Лад» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником при виконання трудових обовязків та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПП ПКФ «Лад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яка розглянута 06.06.2003 року, знищена.

З врахуванням того, що на сьогодні не можливо встановити, що арешт на майно заявника ОСОБА_1 було накладено з метою забезпечення позову ПП ПКФ «Лад» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої працівником при виконання трудових обовязків та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПП ПКФ «Лад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у справі №2-34/2003, матеріали якої на даний час знищені у звязку із закінченням терміну зберігання, заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку ст.154 ЦПК України, якою регламентовано порядок скасування заходів забезпечення позову, а має розглядатися в порядку позовного провадження про звільнення майна з-під арешту, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,15,16,122,154 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року №5,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-34/2003 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Нікандрова