Провадження №22-ц/784/2184/17
Справа номер 2-1839/10
Провадження номер 22-ц/784/2184/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва

від 19 вересня 2017 року,

постановлену за заявою

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом прокурора Ленінського району м. Миколаєва в інтересах відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк» або Банк) предявило зазначену заяву, яку обґрунтувало наступним.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 31 березня 2010 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь заявника стягнуто у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 26 360 грн.02 коп.

Банк зазначав, що під час виконання вищезазначеного судового рішення в ньому було виявлено описки, в тому числі в написанні по-батькові ОСОБА_5 У звязку з цим 29 червня 2011 року Банк звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва із заявою про виправлення описки в рішенні суду та помилки у виконавчому листі.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 жовтня 2011 року виправлено описку у вищезазначеному рішенні суду, а саме по-батькові ОСОБА_5 зазначено Гарійович замість Гурійович.

Ухвалою цього ж суду від 03 жовтня 2011 року внесено виправлення до виконавчого листа №2-1839/2010, виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва 31 травня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості в сумі 26 360 грн.02 коп.

Банк вказував, що судом на його адресу було направлено лише копії ухвал про виправлення описок. Однак оригінал виконавчого листа йому надано не було.

У липні 2016 року під час ознайомлення з матеріалами справи представником Банку було виявлено оригінал виконавчого листа від 31 травня 2010 року. Після предявлення даного виконавчого листа до державної виконавчої служби постановою державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв від 02 вересня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропуском строку на предявлення виконавчого документа до виконання.

Банк зазначав, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2016 року його скаргу на вищезазначені дії державного виконавця залишено без задоволення.

ПАТ «Ощадбанк» вказував, що у листопаді 2016 року він дізнався про наявність в матеріалах справи виконавчого листа від 14 листопада 2011 року №2-1839 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості з зазначенням правильного по-батькові боржника, який ним отримано 14 лютого 2017 року.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на пропуск строку предявлення вищезазначеного виконавчого листа до виконання з незалежних від нього причин, Банк на підставі ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.1 ст.371 ЦПК України просив поновити строк для предявлення до виконання виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м.Миколаєва 14 листопада 2011 року у справі №2-1839 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованості в сумі 26 360 грн.02 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19 вересня 2017 року в задоволенні заяви Банку відмовлено.

Не погодившись із даною ухвалою, ПАТ «Ощадбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2010 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Банку в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 26 360,02 грн., судовий збір в сумі 263,60 грн. та інформаційно-технічні витрати в сумі 120 грн. (а.с.56).

Відповідно до довідкового листа до справи 03 червня 2010 року представником Банку ОСОБА_8 отримано три виконавчі листи (обкладинка справи).

Ухвалами Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03 жовтня 2011 року у вищезазначеному рішенні суду та виконавчому листі №2-1839/2010 р. від 31 травня 2010 року виправлено описку, а саме по-батькові відповідача ОСОБА_5 (а.с.89,92).

26 жовтня 2011 року Ленінським районним судом м.Миколаєва отримано заяву Банку від 12.10.2011 р. №1036 про видачу йому копії ухвали про виправлення описки у рішенні та виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором (а.с.85).

Копії вищезазначених ухвал Ленінським районним судом м.Миколаєва направлено Банку 07 листопада 2011 року (а.с.93).

Факт їх отримання ПАТ «Ощадбанк» підтверджує.

Відповідно до довідкового листа до справи 14 листопада 2011 року працівником суду було виписано виконавчий лист щодо ОСОБА_5 (обкладинка справи).

Однак, Банк за його отриманням не звертався протягом 5 років.

На запит Банку його було отримано лише 14 лютого 2017 року (а.с.205).

Відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Пункти 16.6, 16.6.3. 16.6.5 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №68 від 27 червня 2006 р., яка діяла до 01 січня 2014 року, передбачали, що для виконання судового рішення в цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист. На письмове прохання стягувача виконавчий лист судом надсилається для виконання в органи державної виконавчої служби або рекомендованим відправленням із супровідним листом стягувачу. Повернутий без вручення стягувачу виконавчий лист разом з конвертом приєднується до справи. У разі повторного звернення стягувача до суду йому видається виконавчий лист. Листування щодо виконання судового рішення підшивається до цивільної справи.

Згідно з ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частина 1 статті 371 ЦПК України передбачає, що стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст.212 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам у справі та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Ощадбанк».

Матеріали справи свідчать, що Банк належними та допустимими доказами не довів своїх вимог.

Після надання у жовтні 2011 року до суду заяви про видачу виконавчого листа Банк до 2016 року не цікавився долею виконання судового рішення.

Посилання заявника на те, що він не звернув вчасно виконавчий лист до виконання через не надіслання його судом на його адресу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки це не є обовязком суду, якщо про це не заявлено стягувачем письмово у заяві.

Такого стягувачем заявлено не було. Отже, його представник був зобовязаний особисто отримати виконавчий лист у суді.

Вказане свідчить, що зазначені Банком причини пропуску строку предявлення виконавчого листа щодо ОСОБА_5 до виконання неможна вважати поважними.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона є законною.

Керуючись ст.ст.303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді