Справа № 500/2979/17
Провадження № 2/500/2269/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на земельні ділянки площею 1,05 га та 2,19 га, які розташовані на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи тим, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця, пошкоджений.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданого 16.09.2004 року Ізмаїльською державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10-16-899, земельна ділянка загальною площею 3,24 гектарів (1,05 га та 2,19га), яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2.

Дана інформація підтверджена листом Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №9-15-0.181-1435/126-17 від 04.07.2017р.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 12.12.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_2, згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 3,24 гектарів (1,05 га та 2,19га), яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.07.2013 року секретарем Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №129, ОСОБА_2 заповів земельну ділянку розміром 3,24 га, яка знаходиться на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1, виданого 16.09.2004 року Ізмаїльською державною адміністрацією, ОСОБА_1.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт чинний.

Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_2 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Інших спадкоємців немає.

Спадкоємцями за заповітом є позивач.

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв, оскільки в установлений законом шестимісячний строк звернувся до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією відповідної заяви, наявної у матеріалах справи.

На звернення позивача до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, пошкоджений.

Згідно із п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Як вбачається із Листа Міськрайонного управління у Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №9-15-0.181-1435/126-17 від 04.07.2017р. та №29-15-0.183-975/126-17 від 31.05.2017р. земельна ділянка площею 3,24 гектарів (1,05 га та 2,19га), яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданого 16.09.2004 року Ізмаїльською державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10-16-899.

Враховуючи викладене, на думку суду відсутні сумніви щодо належності земельної ділянки площею 3,24 гектарів(1,05 га та 2,19га), яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину після померлого ОСОБА_2 прийняла шляхом подачі в установлений законом шестимісячний строк до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає, інших спадкоємців немає, з огляду на встановлене позивач обґрунтовано вимагає визнання за нею права власності на спадкову власність.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до роз'яснень п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на:

земельну ділянку площею 1,05 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданий 16.09.2004 року Ізмаїльською державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10-16-899);

земельну ділянку площею 2,19 га, яка розташована на території Першотравневої сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1, виданий 16.09.2004 року Ізмаїльською державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №10-16-899).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.08.2017р.

Суддя: А.С.Адамов