Справа пр. №2/756/5503/17
У Х В А Л А

02 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України.

За приписами п. п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Проте ОСОБА_1 вимоги, передбачені вказаною законодавчою нормою, не виконані, зокрема позивачем не зазначено ціну позову, хоча ним заявляється вимога майнового характеру про визнання спільною сумісною власністю наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 квартири АДРЕСА_3 гаража на АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, на якій знаходиться гараж; дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5; земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_1

Слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю цього майна, тобто його дійсною вартістю.

Підпунктом а) п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя з посиланням на докази на підтвердження зазначених обставин.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 листопада 2011 року, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

П. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 фактично заявляється дві вимоги немайнового характеру про визнання недійсними в частині покупця договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в будинку АДРЕСА_7, гаража на АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, на якій знаходиться гараж, дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_2 та про визнання позивача покупцем вищевказаного нерухомого майна, а також одна вимога майнового характеру про визнання спільною сумісною власністю подружжя згаданого нерухомого майна.

ОСОБА_1 хоч і додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви у розмірі 8000,00 грн., проте судовий збір сплачений ним не в повному обсязі, незрозуміло, за які саме вимоги позивачем сплачено судовий збір, чому саме у вказаному розмірі та чим він керувався при здійсненні розрахунку судового збору.

Таким чином, позивачеві слід надати докази сплати судового збору окремо за кожну з вимог майнового та немайнового характеру, враховуючи ставки судового збору, встановлені ст. 4 Закону України "Про судовий збір", та ціну позову, визначену, виходячи з дійсної вартості майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, відповідно до п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

За приписами ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто наявні вимоги, для кожної з яких частиною першою ст. 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Отже, в даному випадку спір виник з приводу нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 (Оболонський район м. Києва), квартири АДРЕСА_3 гаража на АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, на якій знаходиться гараж, дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (Оболонський район м. Києва), земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, кадастровий номер НОМЕР_2 (Оболонський район м. Києва).

Таким чином, даний позов має розглядатись за правилами виключної підсудності, встановленими ст. 114 ЦПК України.

ОСОБА_1 у своїй позовній заяві вказує, що вартість квартири АДРЕСА_1 (Оболонський район м. Києва) складає 750731,00 грн, вартість дачного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (Оболонський район м. Києва) складає 1492336,00 грн, вартість земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, кадастровий номер НОМЕР_2 (Оболонський район м. Києва) складає 1485500,00 грн, а вартість квартири АДРЕСА_7 та вартість гаража на АДРЕСА_4 та земельної ділянки площею 0,0036 га для будівництва індивідуальних гаражів, на якій знаходиться гараж, не вказана.

Проте позивачем не зазначено посилання на докази на підтвердження вартості кожного з об'єктів нерухомого майна, яке позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя (зокрема, відсутні висновки про вартість нерухомого майна станом на 2017 рік тощо).

Ч. 1 ст. 121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними в частині покупця, переведення прав і обов'язків покупця та визнання майна об'єктами спільної сумісної власності подружжя залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 13 листопада 2017 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть виправлені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Андрейчук