Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2105/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Степанов С. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

07.11.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Голованя А.М., Мурашка С.І.,

за участю секретаря Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_2 про стягнення суми неправомірно виплаченої пенсії, за апеляційною скаргою Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 14561, 77 грн. неправомірно виплаченої пенсії за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року.

Позов обґрунтовано тим, що з 10 листопада 2010 року відповідач перебуває на обліку в Долинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області, яка отримувала пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №192 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» особи, яким призначено пенсію за вислугу років з 1 квітня 2016 року працюють на посадах лікарів та середнього медперсоналу в установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держпраці та Держпродспоживслужб територіальних органах Держпраці та Держпродспоживслужби - прав на виплату пенсії за вислугу років в період роботи на зазначених посадах не мають. На виконання вказаної постанови 24 квітня 2017 року Управлінням було виявлено неправомірність нарахування ОСОБА_2 пенсійних виплат за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року на суму 14 561, 77 грн., про що 13 червня 2017 року останню було повідомлено шляхом направлення листа про відшкодування переплати пенсії, однак кошти в добровільному порядку відповідачем сплачено не було.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивач зазначає, що суд неповно зясував обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача - Воронюк Є.Ю. підтримала доводи поданої апеляційної скарги.

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явилися.

Представник відповідача - ОСОБА_4 надав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив подану скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а справу розглядати за відсутності відповідача та представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив такі обставини справи:

З 10 листопада 2010 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Долинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області, та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач зобов'язалася при зарахуванні на роботу повідомити про дану обставину в управління ПФУ (.с. 29).

Заявою 9 січня 2013 року, подану до УПФУ 11 січня 2013 року, ОСОБА_2 просила припинити виплату пенсії, у зв'язку з поверненням на попереднє місце роботи (а.с. 31).

У звязку із звільненням та на підставі поданої відповідачем 2 лютого 2016 року заяви (а.с. 32) позивач поновив виплату пенсії за вислугу років.

Наказом управління Держпродспоживслужби в Долинському районі від 4 травня 2016 року ОСОБА_2 з 5 травня 2016 року призначено на посаду фахівця відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Управління Держпродспоживслужби в Долинському районі (а.с. 36).

16 травня 2016 року ОСОБА_2 письмово повідомила позивача про працевлаштування шляхом подання заяви про перерахунок пенсії за вислугу років (а.с. 33).

Позивач не припинив нарахування та виплату пенсії відповідачу.

24 квітня 2017 року позивачем було виявлено неправомірність нарахування ОСОБА_2 пенсій за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року на суму 14651, 77 грн.

13 червня 2017 року позивач письмово звернувся до ОСОБА_2 по питанню повернення зайво отриманих коштів (переплаченої пенсії) в сумі 14561, 77 грн. за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, внаслідок несвоєчасного повідомлення про працевлаштування на посаду, що дає право на призначення пенсії за вислугу років (а.с. 4).

Сторони визнають той факт, що у зв'язку з влаштуванням на роботу з 5 травня 2016 року відповідач втратила право на отримання пенсії за вислугу років (п. 5 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Спір щодо цього факту між сторонами відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку набувача, а відповідачем своєчасно повідомлено про працевлаштування з зазначенням посади та установи, що дозволяло припинити нарахування пенсії.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

До виниклих між сторонами по справі відносини щодо повернення надіміру здійснених пенсійних виплат застосовуються положення Глави 83 ЦК України.

Зокрема, за нормою ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, за загальним правилом безпідставно набута пенсія не підлягає поверненню, але закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Недобросовісність з боку одержувача пенсії, як підстава для цивільно-правової відповідальності перед органом, що її призначив, також передбачена ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак добросовісність набуття права на майно презюмується.

Звертаючись з позовом до відповідача, позивач посилався на невикнання відповідачем обов'язку, встановленого ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та безпідставне набуття пенсій за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року на суму 14651, 77 грн.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Суд правильно встановив, що після працевлаштування з 5 травня 2016 рок відповідач у короткий строк, а саме 16 травня 2016 року, письмово повідомив про цю обставину позивача.

Проте, відповідач не врахував зміну обставин, які впливають на право відповідача на отримання пенсії, рішення по заяві відповідача не прийняв і продовжив виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років.

Встановивши такі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність недобросовісності з боку відповідача щодо набуття пенсій за період з 5 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, що відповідно до ст. 1215 ЦК України уможливлює стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів. У зв'язку з недоведеність позивачем правомірності своїх вимог суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області відхилити, а рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: