Справа № 502/1680/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області,

ОСОБА_2

про

встановлення факту належності житлового будинку та

визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому вказала, що її сестра - ОСОБА_3 у період з 1970 1975 роки збудувала житловий будинок з надвірними спорудами за адресою, вул. ОСОБА_4 56 /колишній 48/ в с. Шевченкове Кілійського району, Одеської області, який був двором робітників та службовців (колгоспним двором). У 1994 році коли розпадалися колгоспні двори, сестра позивача не провела перереєстрацію зазначеного майна у свою власність. При житті сестра склала заповіт, у якому вказала, що належний їй в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області по вул. Шевченка, 48 житловий будинок, 2/3 з якого заповідає ОСОБА_1 та 1/3 частину ОСОБА_2. У подальшому номер житлового будинку був змінений з 48 на 56. 30 червня 2016 року померла сестра позивача - ОСОБА_3 та після її смерті відкрилась спадщина на вищезазначений житловий будинок. Після смерті ОСОБА_3, з метою вступу у спадщину позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса та ОСОБА_2 написала відмову у прийнятті спадщини за заповітом на користь позивача. ОСОБА_3 не знала, що після 1991 року потрібно було реєструвати право власності на колгоспний двір. Позивач виготовила технічну документацію на зазначений будинок домоволодіння та відповідним чином провела його інвентаризацію. На підставі правовстановлюючих документів нотаріус оформив земельну ділянку під житловим будинком (присадибну) за адресою: у Кілійському районі, с. Шевченкове, вул. Шевченка Т., 56 на позивача. ОСОБА_1 отримала від держаного нотаріуса письмову відмову про вступ у спадщину на житловий будинок з приводу відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок тому їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. В звязку з вищезазначеним, позивач просила суд встановити факт належності житлового будинку, розташованого в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Шевченка Т., 56 за ОСОБА_3, яка померла 30 червня 2016 р. та визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначений житловий будинок за спадщиною, після смерті ОСОБА_3.

Після відкриття провадження у справі, на призначену дату судового розгляду позивач в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій визнала заявлені до неї позовні вимоги.

На підставі письмових заяв позивача, відповідача та представника відповідача суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, заяву відповідача та представника відповідача, надані докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № 455929, виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 01.07.2016 р., актовий запис № 386, ОСОБА_3, померла 30.06.2016 року.

З заповіту складеного 27.11.2001 р. та завіреного секретарем Шевченківського сільвиконкому Кілійського району Одеської області вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті належний їй в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області по вул. Шевченка, 48 житловий будинок, 2/3 частини з якого заповідає ОСОБА_1 та 1/3 частину - ОСОБА_2.

Як вбачається з довідки, виданої 04.08.2017 р. Шевченківською сільською радою за № 1930/02.01.23, двір в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Т. Шевченка, 56 станом на 16 квітня 1991 р. відносився до складу дворів та службовців. До складу двору входила ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, голова двору.

ОСОБА_3 було надано свідоцтво на забудову присадибної ділянки в с. Шевченкове, по вул. Т.Шевченко, 34а.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.08.2017 р. та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48649144 від 04.08.2017 р. виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_6, спадщина складається з земельної ділянки, що розташована за адресою: Одеська область Кілійський район, вул. Шевченка, 56, площею 0,2047 га, спадкодавцем є ОСОБА_3, спадкоємцем - ОСОБА_1.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2016 р., житловий будинок по вул. ОСОБА_4, № 56 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1970 р. побудови, загальною площею 112,2 кв.м., у т.ч. житловою площею 60,9 кв.м.; літ. «а» прибудови; літ. «а1» - навісу; літ. «Б» - гаражу; літ. «В» - комори; літ. «в» - навісу; літ. «Г» - сараю; літ. «г» - навісу; літ. «Д» - навісу; літ. «Е» - убиральні; № 1-8, І надвірних споруд.

З інформаційного листа приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за вих. № 394/02-14/75/2016 від 04.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_1, було надано розяснення, що у звязку з тим, що не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, це питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кілійського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 № 585/01-16 від 19.10.2017 р., з заявою про прийняття спадщини зверталась сестра ОСОБА_1. З заявою про відмову від спадщини звертались: ОСОБА_2 та брат ОСОБА_7.

Згідно інформаційної довідки відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 49516194 від 19.10.2017 р. наданої приватним нотаріусом Кілійського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_3, 11.07.2016 р. було заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 59212670 та номером у нотаріуса 75/2016.

Згідно інформаційної довідки відносно заповітів/спадкових договорів № 49516425 від 19.10.2017 р. наданої приватним нотаріусом Кілійського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6, заповідачем є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер заповіту 43726486, номер в реєстрі нотаріальних дій 251, дата посвідчення 27.11.2001 р.

Як зазначено в довідці, виданій 12.10.2017 р. виконкомом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області за № 3473/02.01.23, будинок по вулиці Шевченка № 48 у селі Шевченкове в 2009 році було перенумеровано у № 56. Рішення виконкому Шевченківської сільради № 17 від 19.02.2009 року «Про уточнення нумерації будівель і споруд на території Шевченківської сільської ради».

При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні правові норми:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно п.5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення факту належності житлового будинку за ОСОБА_3, померлою 30.06.2016 року, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній та вказана особа дійсно була головою двору робітників та службовців.

Стосовно заявлених позивачем вимог про визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні сестри спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, є позивач ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, у звязку з чим, частка спірного будинку, від прийняття якої вода, як спадкоємець за заповітом, відмовилась, була успадкована позивачем як спадкоємцем другої черги за законом згідно ст. ст. 1223, 1262 ЦК України.

Беручи до уваги те, що оформлення позивачем спадщини у вигляді відповідного будинку в нотаріальному поряду неможливе в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, враховуючи, що право позивача на спадщину не оспорюється відповідачем ОСОБА_8, суд на підставі ст. 3 ЦПК України приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, таким чином задовольнивши позов частково.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 1223, 1262 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами розташованого в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області по вул. Шевченка Т., 56, за ОСОБА_3, яка померла 30 червня 2016 р.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, розташований по вул. ОСОБА_4, № 56 в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області та в цілому складається з: літ. «А» - житлового будинку 1970 року побудови, загальною площею 112,2 кв.м., у т.ч. житловою площею 60,9 кв.м.; літ. «а» прибудови; літ. «а1» - навісу; літ. «Б» - гаражу; літ. «В» - комори; літ. «в» - навісу; літ. «Г» - сараю; літ. «г» - навісу; літ. «Д» - навісу; літ. «Е» - убиральні; № 1-8, І надвірних споруд розташованих на земельній ділянці 2047 кв.м., в порядку спадкування після ОСОБА_3, яка померла 30.06.2016 р. в селі Шевченкове Кілійського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9