Справа № 442/6661/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/3351/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

Позов мотивує тим, що 29.05.2004 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1, актовий запис № 153. Від даного шлюбу у них народились діти: син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Спільне життя з дружиною не склалося. Протягом останніх двох років вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб носить формальний характер і нема підстав для його збереження, примирення між ними неможливе, а тому просить розірвати шлюб.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу - задоволено .

Вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_6 до ОСОБА_5, укладений 29.05.2004 року, зареєстрований Дрогобицьким міським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, актовий запис № 153.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що не погоджується із висновком районного суду, оскільки такий не відповідає дійсним обставинам справи, а тому є необґрунтованим та незаконним.

Зазначає, що суд ухвалюючи рішення не з»ясував в повній мірі підстави розірвання шлюбу, позивач не вказує жодної причини чи підстави розірвання шлюбу, натомість обґрунтовує свій позов лише одним реченням : « Спільне життя не склалося». Так, в шлюбі з позивачем вони прожили 13 років, мають троє дітей, останні два роки позивач дійсно рідко бував вдома, так як постійно перебуває на заробітках, що не може вважатися як непроживання однією сім»єю.

Не погоджується апелянт також із тим, що відповідач повинна сплатити судовий збір, оскільки на її утриманні знаходиться троє дітей.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про розірвання позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ч.1 ст. 24 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 згаданого Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

За приписами ч.2 ст. 104 згаданого Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 травня 2004 році в Дрогобицькому міському відділлі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №153.

Згідно свідоцтв про народження в сім'ї народились діти: син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та дочка - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження (а.с. 4-5).

Встановлено й те, що сторони два роки тому припинили шлюбно - сімейні відносини та ведення спільного господарства, а зі слів представника позивача відомо, що останній протягом року проживає з іншою жінкою і має намір зареєструвати з нею шлюб. Дані обставини свідчать про те, що між сторонами втрачене почуття любові та взаємоповаги, а шлюб існує формально.

З мето збереження сім»ї ухвалою суду від 29 листопада 2016 року сторонам надавався термін для вжиття заходів до примирення, однак їхні відносини не налагодились, сторони не примирились між собою, що дало суду підставу для ухвалення рішення про розірвання шлюбу.

Відтак, надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення дійшов вірного висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Правові підстави для відмови у стягненні з відповідача судового збору відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.