Справа № 297/181/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Берегівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішення № 498 від 23.12.2016 року «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегово» та зобовязання вчинити певні дії, а саме розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва та про безоплатну передачу такої земельної ділянки у власність ОСОБА_1

Позов мотивовано тим, що позивач,ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири № 1 в багатоквартирному будинку, що знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Вузька, 27, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.07.1999 року, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради. Власником квартири № 2 в багатоквартирному будинку за вищевказаною адресою є ОСОБА_5 на підставі договору дарування. 27 січня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 міської ради для безоплатного отримання у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,0421 га для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_1, 2. На підставі поданої позивачем землевпорядної документації управлінням комунального майна та земельних відносин ОСОБА_2 міської ради підготовлено проект рішення ОСОБА_2 міської ради від 06.07.2016 року № 10-324 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове». 18 жовтня 2016 року постійна комісія із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради за результатом розгляду вищевказаного проекту рішення вирішила направити такий на доопрацювання, при цьому дане рішення нічим не мотивоване. Згодом, 20 грудня 2016 року постійна комісія із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради за результатом розгляду проекту рішення № 10-324 висловилася проти нього та підтримала проект рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу позивачу безоплатно у власність спірної земельної ділянки, при цьому дане рішення нічим не мотивоване. Після цього, ОСОБА_2 міська рада прийняла рішення від 23.12.2016 року № 498 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове». Позивач вважає вказане рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішення було прийнято на основі рекомендацій постійної комісії із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради, тоді як відповідач не вправі був враховувати рекомендації вищевказаної постійної комісії, оскільки ОСОБА_2 міською радою не визначено функціональну спрямованість і порядок організації роботи зазначеної постійної комісії. Разом з тим, ОСОБА_2 міською радою не затверджено Положення про постійну комісію із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради. Крім того, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивачу був поданий ОСОБА_2 міській раді ще 06 липня 2016 року, однак остання всупереч вимогам ч. 9 ст. 118 ЗК України досі не затвердила його та не передала спірну земельну ділянку у власність позивачу. А з оскаржуваного рішення взагалі не вбачається, що стало підставою для його прийняття та в звязку з чим було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивачу. У звязку з наведеним, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 99).

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_6 в судове засідання також не зявився та подав заяву про розгляд даної справи без його участі. Також в заяві зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову повністю (а. с. 115).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 міська рада підготувала проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове», про затвердження позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0421 га за вищевказаною адресою та передачу такої позивачу у приватну власність (а. с. 13).

Згідно протоколу № 15 від 18.10.2016 року засідання постійної комісії із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області за результатом розгляду вищевказаного проекту рішення комісія вирішила направити такий на доопрацювання (а. с. 15-17).

Як вбачається з протоколу № 18 засідання вищевказаної комісії від 20.12.2016 року, за результатом розгляду проекту рішення «Про затвердження проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове» комісія висловилася проти нього та підтримала проект рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу позивачу безоплатно у власність спірної земельної ділянки (а. с. 19-20).

Після цього, ОСОБА_2 міська рада Закарпатської області прийняла рішення від 23 грудня 2016 року № 498 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове» (а. с. 21).

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 9 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

За приписами ч. 10, 11 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, таке було прийнято на основі рекомендацій постійної комісії із земельних питань, управління майном та містобудування ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області.

Проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивачу був поданий ОСОБА_2 міській раді Закарпатської області 06 липня 2016 року, однак остання всупереч вимогам частини девятої статті 118 ЗК України не затвердила його та не передала спірну земельну ділянку у власність позивачу.

Відповідно до частини шостої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною шістнадцятою статті 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші субєкти, визначені цією статтею, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії цих висновків є необмеженим.

Підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації (ч. 17 ст. 186 ЗК України).

Отже, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування вправі відмовити в погодженні документації із землеустрою лише з підстав невідповідності її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

При цьому, в прийнятому органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішенні має бути посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері, на підстави яких було відмовлено в погодженні документації із землеустрою.

Разом з тим, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в погодженні документації із землеустрою як непідтримання (непогодження) відповідного проекту рішення органу місцевого самоврядування профільною постійною комісією такого органу місцевого самоврядування.

При цьому, з оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, що стало підставою для його прийняття та в звязку з чим (на підставі якої правової норми) було відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність позивачу.

Частиною другою ст. 16 визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, звільнення від доказування.

Однак, заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 міська рада Закарпатської області не обґрунтувала таке заперечення та не навела обставини на підтвердження своїх заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що рішення ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 23.12.2016 року № 498 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове» є необґрунтованим, незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з чим слід зобовязати відповідача розглянути на пленарному засіданні найближчої сесії ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області в порядку та строки, передбачені ЗК України, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки площею 0,0421 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 2, для індивідуального садівництва та про безоплатну передачу даної земельної ділянки у власність позивачу.

Керуючись ст. ст. 116, 118, 122, 186, 186-1 ЗК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 57-60, 212-215, 294 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області від 23.12.2016 року № 498 «Про відмову в затвердженні проекту землеустрою та передачу ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки по вул. Вузька, 27 у м. Берегове».

Зобовязати ОСОБА_2 міську раду Закарпатської області розглянути на пленарному засіданні найближчої сесії ОСОБА_2 міської ради Закарпатської області в порядку та строки, передбачені Земельним кодексом України, питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,0421 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, 2, для індивідуального садівництва та про безоплатну передачу даної земельної ділянки у власність ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Суддя ОСОБА_7.