Справа № 308/4070/17
УХВАЛА

03.05.2017 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

За правилами ЦПК України, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. ст. ст. 119, 120 цього Кодексу.

Згідно з ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам п. п. 3, 5, 6 ч. 2, ч. 4 ст. 119 ЦПК України, у відповідності до яких повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Як розяснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

З позовної заяви вбачається, що позивач, між іншим, звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за минулий час з січня 2015 року по дату подання позову в сумі 71789,00 грн.

Разом з тим, позовні вимоги в цій частині є неконкретизованими та необґрунтованими.

Зокрема, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України).

Порядок стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами визначено положеннями ст. 194 Сімейного кодексу України.

Стаття 194 Сімейного кодексу України передбачає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та порядок погашення заборгованості за аліментами за заявою платника аліментів, яка подається за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахувань аліментів на дитину із його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягнення такої заборгованості за рішенням суду.

Стягнення аліментів за минулий час за виконавчим листом та заборгованість за аліментами необхідно відрізняти від присудження аліментів за минулий час, передбаченого ч. 2 ст. 191 СК. Заборгованість утворюється у випадках, коли сторони домовились про сплату аліментів, внаслідок чого аліменти повинні були відраховуватись, але не відраховувались, із заробітку (доходу) платника аліментів за його заявою або за рішенням суду, але фактично сплата аліментів за цими документами не провадилась. Стягнення аліментів за минулий час, що передбачено ч. 2 ст. 191 СК, має місце тоді, коли особа мала право на аліменти відповідно до гл. 15 або гл. 16 СК, але сторонами не укладався договір про сплату аліментів, і особа, яка має право на них, не зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів. Таким чином, при стягненні заборгованості мова може йти про сплату сум, що належали до сплати на підставі домовленості про сплату аліментів або судового рішення, а при присудженні аліментів за минулий час відповідно до ч. 2 ст. 191 СК про виплату сум за період, що передував зверненню до суду.

У звязку з цим, позовна заява потребує уточнень в частині стягнення аліментів за минулий час.

Водночас, якщо позивач просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, то він має зазначити в позовній заяві докази на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 2 ст. 191 СК України, які дають суду підставу стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме: докази на підтвердження того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не зміг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх оплати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів залишити без руху.

Повідомити позивачу про необхідність усунення недоліків заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_4