№ 336/7508/16-ц
пр. № 2/336/564/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дацюк О.І.

при секретарі Скибі О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, вказавши, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої разом з батьком визначено рішенням суду. Відповідач ОСОБА_2 з моменту народження доньки своїх батьківських обов'язків по відношенню до ОСОБА_3 не виконувала, її вихованням не займалась, про розвиток не піклувалась. Також ОСОБА_2 не турбувалась і про матеріальне забезпечення доньки, оскільки не сплачувала аліменти, стягнуті з неї на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки, не спілкується з донькою, не піклується про її життя та розвиток, не надає матеріальної допомоги, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3

В судове засіданн позивач не з'явився, його представником направлено до суду заяву про слухання справи в заочному порядку за відсутності позивача та його представника.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судове засідання представника не направила, заявили про слухання справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судовими повістками, направленими за зареєстрованим місцем проживання. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

При вивченні наданих сторонами доказів судом встановлено наступне.

Батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про що зазначено у свідоцтві про народження (а.с. 8).

Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою разом із батьком позивачем по справі ОСОБА_1, що підтверджено довідкою (а.с. 6).

З 16.09.2005 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2007 року (а.с. 9, 12).

05.06.2009 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5, змінивши при цьому прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 67).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2006 року (а.с. 10) місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 визначено з батьком ОСОБА_1 З тексту рішення суду вбачається. що відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2006 року (а.с. 14) та довідки Шевченківського ВДВС від 24.02.2016 року вбачається, що на виконанні відділу виконавчої служби перебуває виконавчий лист, виданий за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3, натомість боржник ухиляється від сплати аліментів.

З довідки Запорізької загальноосвітньої школи № 23 від 24.11.2016 року (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_3 навчається у вказаному навчальному закладі, за весь період навчання класний керівник класу, де навчається ОСОБА_3, жодного рахву не бачила та не спілкувалась із матірю дитини, донькою увесь час опікується батько.

Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 24.02.2017 року визнано доцільним позбавлення ОСОБА_6С. батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 53).

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як зазначено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789 від 27.02.1991 року, вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Досліджені судом письмові докази у своїй сукупності підтверджують підстави, на які посилався позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав, а саме ОСОБА_2 не цікавиться життям ОСОБА_3, не прагне спілкування із донькою, не приймає участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не надає їй матеріальної допомоги.

Проаналізувавши вивчені по справі докази, заслухавши учасників провадження, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 батьківські обов'язки належним чином не виконує, долею дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, тому є передбачені законом підстави для позбавлення її батьківських прав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551,20 гривень (п'ятсот пятдесят одна гривні 20 коп).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк