Справа № 202/6781/17
Провадження № 2/202/2965/2017
16 листопада 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Дмитрієва Р.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -
У жовтні 2017 року позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 29 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 572. У шлюбі народилася спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з вересня 2016 року через різні погляди на життя та неможливість спільного проживання, у звязку з чим просила розірвати шлюб, оскільки перебування у ньому суперечить її інтересам та їх спільної з відповідачем дитини, прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати.
Крім цього, зазначила, що відповідач не надавав та надає жодної матеріальної допомоги на утримання доньки, яка перебуває утриманні позивача, незважаючи на те, що працездатний, а на його утриманні немає жодної особи. На момент звернення до суду працює відповідач чи ні встановити неможливо, у звязку з чим, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. та судові витрати по справі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 74 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 572, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №113850, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.
У зазначеному шлюбі, 23 січня 2009 року, у сторін народилася спільна донька ОСОБА_3, про що зроблено відповідний актовий запис № 159, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 220350, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 17 лютого 2009 року.
Судом встановлено, що сторони з вересня 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Причиною розпаду сімї є різні погляди на життя та неможливість спільного проживання, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри, поваги, взаємною любові.
При постановленні рішення, суд враховує те, що позивач ОСОБА_1 наполягала на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2016 року, а тому приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Суд бере до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обовязку по утриманню дитини. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість утримувати спільну з позивачем дитину, що є його обовязком, інших стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, жодної особи на утриманні не перебуває.
Тому, беручи до уваги обставини, викладені у позові, матеріальне становище позивача, і те, що ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, суд із врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде присудити на утримання ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений при подачі позову про розірвання шлюбу, судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., а також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 104, 110, 180-182, 184, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,7,10, 11, 15, 57, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_5, зареєстрований 29 серпня 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 572, які мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розірвати.
Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.
Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.П. Слюсар