Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Денишенко Т.О., Медяного В.М.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., заявника ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, представника відповідача КС «Злагода» ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки Злагода про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2017 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про зміну черговості задоволення вимог в порядку виконання рішення суду обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішень Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2015 року, 28.09.2016 року, 19.01.2017 року, 23.05.2017 року на користь ОСОБА_2 стягнуто з КС «Злагода» кошти в загальному розмірі 154890,89 грн.

По даних справах відкрито виконавчі провадження та видані виконавчі листи.

З моменту відкриття виконавчих проваджень заявникові були перераховані кошти в сумі близько 1000 грн.

Оскільки фактично судові рішення по стягненню коштів з КС «Злагода» невиконані, він є інвалідом другої групи та постійно хворіє, крім того йому необхідно витрачати кошти на лікування, заявник просив суд змінити порядок виконання вказаних рішень судів і встановити йому позачергове задоволення вимог.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи: Центрального відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про зміну черговості задоволення вимог, в порядку виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 жовтня 2015 року по цивільній справі № 127/17824/15-ц за позовом ОСОБА_2 до КС «Злагода» про стягнення коштів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою подану ним заяву задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зміна порядку та способу виконання рішення суду відрізняється від зміни черговості стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, оскільки це питання вирішується на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та не поширюється на повноваження суду, передбачені ст. 373 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов повно зясувавши обставини справи виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 ЗУ Про виконавче провадження у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості: у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоровя, а також у звязку із втратою годувальника; у третю чергу задовольняються вимоги працівників, повязані з трудовими правовідносинами; у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обовязкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; у пяту чергу задовольняються всі інші вимоги. Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Тобто, зміна судом порядку виконання рішення суду шляхом зміни черговості задоволення вимог стягувачів не передбачена чинним законодавством та призведе до порушення прав інших стягувачів.

Зважаючи на викладене, питання про зміну черговості задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, питання про яке ставив заявник, не підлягає розгляду в порядку визначеному ст. 373 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: