У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

06.11.2017 року позивачем подано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, відповідно якої просить накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2

Заява обгрунтована тим, що відповідачі в добровільному порядку відмовляються сплатити матеріальну та моральну шкоду, уникають з нею контактів, не бажають врегулювати спір мирним шляхом, тому для попередження умисного відчуження майна відповідачем ОСОБА_2, якій належить вказаний автомобіль, просить накласти на нього арешт.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, пункт 3 постанови №9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснює, що згідно з п. 1 ч 1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що цивільно-правовий спір, який виник між сторонами, має майновий характер та стосується відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідач ОСОБА_2 не є особою, винною у скоєнні ДТП, позивачем не надано суду доказів належності відповідачу на праві власності автомобілю НОМЕР_1, так само не надано доказів незадовільного фінансового стану відповідача, тобто у суду на даний момент не відомі дані про особу відповідача, її намір відчужити автомобіль нічим не доведені.

Разом з цим, позивачем не обґрунтовано вжиття саме такого виду забезпечення позову як арешт майна, що є найбільш обтяжливим правом особи, у звязку з чим, враховуючи не співмірність предявлених позовних вимог та обраного позивачем способу забезпечення позову, при відсутності доказів належності майна відповідачу, в заяві позивача слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151, 153, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

В заяві позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали.

Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова