Сарненський районний суд
________________________________________________________________________
Справа № 572/1828/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - Рижого О.А.

при секретарі - Тарасюк О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Сарненського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики в розмірі 11 500 доларів США, в гривневому еквіваленті 297 600 грн. на дату подання позову за курсом національного банку України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позові зазначає, що 05.08.2014 р. до нього з проханням звернувся відповідач позичити йому грошові кошти у розмірі 12 000 тис. доларів США, на що він погодився, оскільки був добре знайомий з ОСОБА_4 ОСОБА_3 в позові вказав, що ОСОБА_4 позичив кошти в гривневому еквіваленті, на день передачі суми позики по курсу 12 грн. 50 коп. за 1 долар США, оскільки так просив його відповідач. Позивач в позові вказує, що на підтвердження укладеного сторонами договору в усній формі ОСОБА_4 написав йому розписку від 05.08.2014 р. про отримання від ОСОБА_3 вказаної суми коштів, в якій він зобов'язався повернути позивачу борг до 05 листопада.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення в підтримання позову, просив суд його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов позивача підтримав, дав пояснення по суті позовних вимог, просив суд звернути увагу суду на те, що в матеріалах справи наявна розписка, яка є доказом укладення договору позики та отримання коштів позичальником, просив суд позов ОСОБА_3 задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте з'явився його представник ОСОБА_2, який позовні вимоги не визнав, дав пояснення в заперечення позову, а саме пояснив суду, що ніякої розписки про отримання коштів ОСОБА_4 не існувало, як йому пояснив його довіритель, даний текст розписки ОСОБА_4 написав ОСОБА_3, як зразок, оскільки він знайомий з юристами та знає як її писати, а самого факту позики грошей в ОСОБА_3 та підпису в даній розписці він не ставив. Цей підпис схожий на підпис відповідач, проте йому не належить, тому вказаний зразок наявної розписки не слід вважати документом, який свідчить про укладення договору. А тому даний позов вважає не доведеним.

В судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва, у зв"язку з неявкою відповідача та/чи його представника. Відповідач особисто з'явився в судове засідання лише одного разу, проте заперечував проти розгляду справи. Просив оголосити перерву для забезпечення участі представника. Після цього, жодного разу не з'явився до суду для дачі пояснень. Не виявив бажання спростувати доводи позивача, його представника. Також не виявив бажання поставити запитання свідкам, які були присутні при передачі коштів та написанні розписки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що був присутній при передачі коштів ОСОБА_3 ОСОБА_4 Даний свідок суду пояснив, що він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 знаходився на заправці в м. Сарни та до них прийшов та сів в автомобіль ОСОБА_4, де і відбувалася передача коштів позивачем відповідачу. Після передачі коштів, ОСОБА_4 написав розписку ОСОБА_3 щодо даних коштів. Після чого ОСОБА_4 пішов, а він з позивачем та ОСОБА_6 теж поїхали з вказаної заправки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив факт отримання грошових коштів ОСОБА_4 у ОСОБА_3, про що ОСОБА_4 у його присутності, як він вказав, було написано розписку та підписано її в його присутності.

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року позивач надав в борг відповідачу 150000 грн. в еквіваленті 12000 доларів США. Відповідач зобов'язувався, що поверне борг до 05 листопада 2014 року.

З розписки від 05.08.2014 р., наданої суду позивачем, вбачається, що ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_3 150000 грн. в еквіваленті 12000 доларів США при умовному курсі 12 грн. 50 коп. за 1 долар і зобов'язався їх повернути до 05 листопада 2014 р. (а.с.4), що вказує на укладення між сторонами договору позики. Тобто 05 серпня 2014 року між сторонами було укладено договір позики в усній формі, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачу 150000 грн. в еквіваленті 12000 доларів США. Відповідач зобов'язувався, що поверне борг до 05 листопада 2014 року.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У правовій позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-1967 цс 15 від 11 листопада 2015 року, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру чи боргова розписка на підтвердження укладення такого договору є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

В порушення умов Договору позики у встановлений договором строк, відповідач кошти позивачу не повернув.

Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Відповідно до ст.1048, ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до ст. 207 ч.1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У позовній вимозі Позивач, вказує, що стягненню підлягає сума боргу 11 500 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України на момент подачі позову 297600 грн., так як решту, а саме 500 доларів США відповідач йому вже повернув. Факт повернення грошових коштів в сумі 500 доларів США сторонами не заперечився в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

З огляду на встановлене, суд вважає, що ОСОБА_4 має виконати вказане зобов'язання та повернути позивачу 11 500 доларів США, в гривневому еквіваленті на дату подання позову за курсом національного банку України 297 600 грн.

Позивач також просив стягнути на його користь сплачений ним судовий збір в розмірі 2980 грн. Суд вважає, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, так як згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 207,509, 526, 530, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 61, 88, 212, 213-215, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 11 500 доларів США, в гривневому еквіваленті на дату подання позову за курсом національного банку України 297 600 (двісті дев'яносто сім тисяч шістсот грн.) за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 2980 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят) грн. сплаченого ним судового збору.

Заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали районного суду Рівненської області від 29.08.2017 року - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги через Сарненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Рижий

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.12.2017 року