Справа №481/2327/13-ц 22.08.2017 22.08.2017 22.08.2017
Провадження №22-ц/784/1760/17
Єдиний унікальний номер 481/2327/13-ц
Номер провадження 22-ц/784/1760/17
Головуючий у 1 інстанції Васильченко Н.О.
Категорія 39 Доповідач Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого - Прокопчук Л.М.,

Суддів - Козаченка В.І., Царюк Л.М..,

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.

за участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників апелянта ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач через свого представника ОСОБА_7 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є дочкою ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та якому за життя належала на праві власності земельна ділянка сільськогосподарського виробництва площею 9,55 га, розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 березня 2013 року їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. При зверненні до нотаріальної контори їй було запропоновано надати оригінал державного акту на зазначену земельну ділянку. Однак вказаний документ був втрачений. Зазначала, що інших спадкоємців немає. Просила визнати за нею право на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 2).

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 9,55 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 (а.с. 36-38).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 - племінниця позивачки просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с. 42-44).

В судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивач та її представник просили рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача вважав, що рішення суду слід змінити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_8 належала земельна ділянка площею 9,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. За його життя оригінал державного акту на право приватної власності на землю було втрачено.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено, інших спадкоємців, крім позивачки, за законом чи за заповітом немає, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

З висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про нотаріат" нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Діяльність нотаріату спрямована на охорону та захист прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, на запобігання правопорушенням шляхом правильного і своєчасного вчинення нотаріальних дій.

Правовий аналіз наведеної норми та закону в цілому дозволяє зробити висновок, що

нотаріат є органом безспірної цивільної юрисдикції та превентивного правосуддя. Професійна діяльність нотаріуса забезпечує превентивний правовий захист та унеможливлює порушення в майбутньому прав та інтересів суб'єктів права та виникнення спорів у судах. Тобто у разі виникнення спору, невизнання прав, питання підлягає судовому розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 34 та частини першої статті 66 Закону України від 02.09.93 N 3425-XII "Про нотаріат" нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до п.4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

В п.3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголошено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Таким чином, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до положень глави 89 ЦКУ, якою визначено порядок оформлення права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на таку спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 указаного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами в розумінні ст. 57 ЦПК є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4/-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи викладені вимоги законодавства та характер спірних правовідносин, при вирішенні справи про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у зв'язку з неможливістю оформлення права на спадщину в установленому гл. 89 ЦК порядку, суду першої інстанції необхідно було застосовувати положення законодавства про спадкування, а також щодо регулювання права власності громадян на земельну ділянку; з'ясувати всі обставини справи стосовно права власності на нерухоме майно померлої особи, наявність інших осіб, які мають право на спадкування, причини відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно; перевірити достатність установлених передбаченими ч. 2 ст. 57 ЦПК засобами доказування належних і допустимих доказів на підтвердження належності майна померлому громадянину й надати їм належну оцінку та встановити підстави переходу вказаного майна до спадкоємців і дотримання останніми законодавства щодо здійснення права на спадкування, тобто виконати положення ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Однак зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, якому за життя належала на праві власності на підставі державного акту про право приватної власності на землю земельна ділянка сільськогосподарського призначення розміром 9,55 га, розташована на території території Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с. 9).

Постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці, а також доказів того, що оригінал державного акту втрачений, матеріали справи не містять.

Відсутня в матеріалах справи і інформація про те, чи була заведена спадкова справи після смерті ОСОБА_8, хто прийняв спадщину після його смерті.

Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Сільські, селищні ради можуть бути залучені в якості третіх осіб у спорах щодо земельних ділянок, які знаходяться на території відповідної ради.

Таким чином доказів того, що позивач зверталась до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно та отримала відмову у цьому, позивач суду не надала, як не надала і доказів того, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачений, а також того, що відповідач порушив її права, свободи чи інтереси.

З наданих апеляційному суду копії спадкових справ, відкритих Новобузькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 17 квітня 2007 року на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.04.2007 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини із заявою про прийняття спадщини звернувся його син ОСОБА_9, а 30.04.2013 року дочка померлого - позивач ОСОБА_1, яка надала рішення того ж суду від 21.03.2013 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_9 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 10.11.2016 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась його донька ОСОБА_4, яка надала довідку виконавчого комітету Новобузької міської ради від 04.11.2011 року про те, що вона, а також син померлого ОСОБА_10 на день смерті батька проживали разом з ним.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду представниками ОСОБА_4 надано для огляду оригінал державного акту про право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_8, тобто оригінал правовстановлюючого документу не втрачений.

Вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з'ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину (Постанова Судової палата у цивільних справах Верховного Суду від 25.05.2016 року № 6-692цс16).

Проте суд на ці обставини уваги не звернув, не перевірив коло спадкоємців, які мають право на спадщину.

За таких обставин колегія суддів вважає, що спір між позивачем та відповідачем - Вільнозапорізькою сільською радою Новобузького району Миколаївської області. відсутній, а тому у позові слід відмовити.

Стосовно вимог апеляційної скарги про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкта нерухомого майна відомостей відносно власника ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку, то такі вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть, оскільки такі вимоги не були заявлені в суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

За наведених підстав відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, частково задовольнивши апеляційну скаргу.

Відмова в задоволенні позову з зазначених вище підстав не перешкоджає позивачу зверненню до суду для вирішення спірного питання із залученням до участі в справі в якості відповідачів належних осіб.

ОСОБА_4 при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплатила судовий збір врозмірі 934,01 грн. (а.с.41). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України вказану сумі слід стягнути з позивачки на користь ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 934 (дев'ятсот тридцять чотири) грн.01 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді