У Х В А Л А

Іменем України

"18" липня 2017 р. м.Львів

Суддя Франківського районного суду м.Львова Масендич В.В. вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, а саме 5081,37 доларів США, з яких 5000 доларів США сума позики, 81,37 доларів США 3% річних за порушення грошового зобовязання.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити відчуження ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2. Позивач. Заяву мотивує тим, що як йому відомо, відповідачу на праві приватної власності належить ? частка квартири АДРЕСА_2, іншого майна у відповідача немає, доходів на які можна звернути стягнення у відповідача немає. Також позивачу відомо, що ОСОБА_2, крім громадянства України є громадянкою ОСОБА_3 Федерації та має намір виїхати на постійне проживання в ОСОБА_3 Федерацію.

Відтак, з огляду на те, що це є єдине майно відповідача, і як стало відомо позивачу, відповідач подала оголошення про його продаж та вживає заходів щодо продажу вищевказаної квартири та враховуючи те, що відповідач здійснює активні дії щодо відчуження майна, а тому позивач має усі підстави вважати, що майно, яким відповідач володіє, на момент предявлення позову може бути відчужене, що зробить неможливим виконання рішення суду по даній справі. Відтак, позивач вважає, що є достатні підстави для вжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру. Позивач вважає, що невжиття заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно, що належить відповідачу, надасть можливість до вирішення судом справи по суті відчужити вказане майно, що призведе до ускладнення виконання або взагалі унеможливить виконання рішення суду в подальшому, а тому просить заяву задоволити.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення відповідачів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України суд за згодою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи для забезпечення позову.

Згідно з п. п.1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із позовної заяви позивач звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, а саме 5081,37 доларів США, з яких 5000 доларів США сума позики, 81,37 доларів США 3% річних за порушення грошового зобовязання. В заяві про забезпечення позову позивач просить вжити заходи для забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, що зокрема підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25.12.2015 року, зареєстрований в реєстрі за №2585.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, а тому заява позивача про забезпечення позову є такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на ? частку квартири АДРЕСА_3, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати ? частку квартири АДРЕСА_4, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Стягувач:ОСОБА_1, зареєстрований та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_2, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Строк предявлення до виконання 3 роки: до 19 липня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5- денний строк з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Масендич В.В.