Справа № 464/5481/17
пр.№ 2/464/1513/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2017 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 33% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позову про розірвання шлюбу і до досягнення дитиною повноліття, а також зобовязати його додатково надавати кошти згідно п.3.3.4 договору, укладеному між ними, щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 липня 2007 року зареєструвала з відповідачем шлюб, в якому народився малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею згідно з вищевказаним договором між батьками. 16.02.2017 вона переїхала з сином проживати окремо від відповідача та з того часу ОСОБА_2 припинив надавати кошти на утримання дитини. Оскільки відповідач інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має та їй самій важко утримувати сина, вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач 11.10.2017 в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. В судове засідання, призначене на 09.11.2017, не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що не погоджується з обставинами, зазначеними у позовній заяві, оскільки не уникає обовязків по вихованню та утриманню сина, регулярно з ним зустрічається, возить на атракціони, в кафе, кінотеатри та робить все від нього залежне, щоб дитина не відчувала дискомфорту від того, що її батьки не проживають разом. Також звертає увагу, що жодного разу не порушував договору, укладеному між ними, щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Неодноразово звертався до позивача, щоб вона визначила розмір коштів, які б він мав сплачувати на утримання сина, окрім тих, які він витрачає, однак відповіді не отримав. Зазначає, що працює комерційним агентом на ПП Логістика-Сервіс Львів, де отримує заробітну плату щомісяця в розмірі 3200-3397 грн. Враховуючи те, що він виконує обовязки по вихованню сина, регулярно несе супутні витрати на утримання дитини, просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., в решті позовних вимог відмовити.

У зв'язку із неявкою у судове засідання, призначене на 09.11.2017, осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Судом встановлено, що сторони 12 липня 2007 року уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 7. В даному шлюбі мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 З лютого 2017 року сторони не ведуть спільний побут і господарство та проживають окремо. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо його утримання.

Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та виконання обовязків тим з них, хто проживає окремо від дитини, укладеному між сторонами, та який посвідчений 14.06.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, визначено місце проживання дитини місце проживання матері позивача ОСОБА_1, та розмір участі батька у вихованні та умови здійснення ним права на особисте виховання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Пунктом 3.3.4 вказаного договору визначено, що батьки зобовязуються нести витрати на розвиток дитини, а саме оплата гуртків, індивідуальні заняття, витрати на оздоровчі потреби та поїздки повязані з покращенням здоровя дитини, на поїздки повязані з спортивними гуртками, та оплату навчання дитини в навчальних закладах, але сума на ці витрати не повинна перевищувати 1/3 частини місячного доходу батька.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач працює комерційним агентом на ПП Логістика-Сервіс Львів, де щомісячно стабільно отримує заробітну плату.

При визначені розміру аліментів, суд враховує вік, стан здоровя, матеріальне становище сторін та їх неповнолітньої дитини, встановлений законом рівень прожиткового мінімуму та рівність прав та обовязків сторін щодо дитини, те, що у відповідача задовільній стан здоров'я /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/, інших утриманців у нього не має та стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться /відомості про таке в матеріалах справи відсутні/, те, що у дитини сторін задовільний стан здоровя /наявність захворювань жодними доказами не підтверджена/ та такий проживає з позивачем.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що аліменти слід визначити в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім розміром аліментів для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та забезпечення гармонійного розвитку останнього, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць в порядку ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно із ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно ч.3 ст.10, ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судом досліджені всі докази надані сторонами, однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б підтверджували здійснення позивачем додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами чи здійснення таких в майбутньому, відсутні докази того, що дитина сторін відвідує платні гуртки чи додаткові платні заняття, вимога стягнути фактично понесені витрати позивачем не заявлялась та доказів понесення таких останньою не представлено.

А тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, оскільки останньою не доведено належними та допустимими доказами наявність особливих обставин, що викликають додаткові витрати на дитину. Разом із цим, стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів за рішенням суду, не позбавляє можливості батька дитини додатково витрачати кошти на утримання сина з власної ініціативи та власний розсуд по мірі своєї можливості.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В разі, якщо позивача звільнено при зверненні до суду від сплати судового збору, ці витрати потрібно стягнути з відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів від сплати судового збору звільнена законом. Таким чином з відповідача потрібно стягнути 640 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 185, 191 Сімейного кодексу України та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 1, 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. судового збору в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання такої рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.Р. Мичка