Справа № 2-2957/06
№ 4-с/183/49/17
У Х В А Л А

27 жовтня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суд скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, в якій просить:

1.Визнати бездіяльність державного виконавця Погорілого Р.С. у питаннях виконання обовязку доведення постанови про відновлення виконавчого провадження до стягувача та у виконання обовязку щодо виконання судового рішення від 30.08.2008 року незадовільною;

2.Зобовязати державного виконавця направити стягувачу копію постанови про відновлення виконавчого провадження № 25829695, на виконання вимог ст.. 30 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» протягом 10 днів з дня оголошення рішення по цій справі, в спосіб, що забезпечує її обовязкове доведення до стягувача і буде мати належне підтвердження в матеріалах справи виконавчого провадження;

3.Зобовязати державного виконавця виконати судове рішення від 30.07.2008 року у двомісячний строк з дня проголошення судового рішення по цій скарзі, а у разі, якщо відсутні поважні причини невиконання судового рішення, у звязку з недотриманням державним виконавцем встановленого строку виконання за ч.2 ст. 30 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», з дати відновлення виконавчого провадження;

4.Винести окрему ухвалу на адресу вищого органу ДВС та правоохоронних органів через існування ознак кримінального правопорушення за ст.. 382 КК України.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 зазначає, що 16 лютого 2017 року в судовому засіданні під час розгляду справи № 4-с/183/57/16 йому стало відомо, що у виконавчому провадженні № 25829695, яке перебувало на стадії закінченого виконавчого провадження, було відновлене виконавче провадження постановою державного виконавця від 01 лютого 2017 року. Така постанова була винесена державним виконавцем на виконання відповідних ухвал Апеляційного суду Дніпропетровської області. Пізніше інформація про відновлення виконавчого провадження знайшла своє підтвердження у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень. Між тим, державним виконавцем постанова про відновлення виконавчого провадження з моменту його відновлення і до подачі цієї скарги на адресу заявника, у спосіб, передбачений ч.1 ст. 31 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» не надсилалася і ним не отримувалася, не зважаючи на обовязок державного виконавця довести її до сторін. ОСОБА_1 Термін доведення стягувач у виконавчому провадженні викладає виключно у формі певної процедури послідовних дій, які підтверджують остаточну подію вручення стороні відповідного документу. Таких доказів в матеріалах виконавчого провадження, на думку боржника, не існує і взагалі існувати не може, оскільки само по собі направлення та реєстрація вихідного документу не підтверджують факт відправлення цього документу стороні виконавчого провадження. Маючи статус стягувача у виконавчому провадженні, скаржник вважає себе обмеженим у процесуальних правах, перебуває у стані процесуального невідання стосовно змісту постанови, в звязку з чим штучно позбавлений права на оскарження цієї постанови або надання заяви про усунення в ній помилок чи виправлення описок.

Далі, ОСОБА_1 наполягає на тому, що державним виконавцем в рамках відновленого виконавчого провадження № 25829695 повинен виконати вимоги ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» та вимоги ОСОБА_3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», задля чого державний виконавець, на його думку, повинен вчинити низку виконавчих дій з організації та проведення примусового, своєчасного виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області, а саме:

1.Протягом часу з моменту відновлення виконавчого провадження стягувач не має жодної інформації щодо руху виконавчого провадження та вчинення конкретних виконавчих дії, спрямованих на практичне, примусове, своєчасне виконання судового рішення, яке повинно бути виконаним до 31 березня 2017 року;

2.Починаючи з 01.02.2017 року на адресу стягувача не надходило копій постанов державного виконавця, письмових розпоряджень, викликів, державним виконавцем не складалося жодних документів у виконавчому провадженні за його участю, не організувалося практичних робіт з виконання зобовязань за судовим рішення;

3.Скаржник не володіє інформацією щодо звернення державного виконавця до суду з приводу оскарження неправомірного рішення, викладеного в ухвалі від 23.01.2013 року щодо зміни і порядку виконання судового рішення, на виконання вимог ст. 7 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» і порядку виконання судового рішення у спосіб, визначений ОСОБА_3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» чи оскарження ухвали щодо розяснення судового рішення, тощо;

4.Державним виконавцем не визначено та не залучено спеціалізованої організації задля розробки та узгодження проекту системи опалення у квартирі стягувача на заміну тієї, що за судовими рішенням підлягала заміні;

5.Державним виконавцем не визначено вартість робіт на виконання судового рішення зі складанням кошторису витрат на проведення робіт, повязаних з виконанням зобовязань у судовому рішення;

6.Державним виконавцем не визначено та не залучено субєкта господарювання для виконання робіт, що повязані з виконанням зобовязань у судовому рішенні;

7.Не витребувано встановленим порядком належного фінансування на заміну опалення та проведення інших робіт;

8.Не розяснено вимоги ч.2 ст. 11 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», в тому числі які витікають з особливостей ОСОБА_3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

9.Не предявлено вимоги до боржника про надання письмових пояснеь з приводу невиконання судового рішення;

10.Не витребувано відомостей про доходи і майновий стан боржника;

11.Не вжито заходів щодо зміни порядку та способу виконання судового рішення або його розяснення;

12.Не вжито заходів щодо можливості відстрочки виконання судового рішення, його зупинення, за наявності таких підстав;

13.Не складено та не направлено до правоохоронного органу подання у вигляді обвинувального висновку щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст.. 382 КК України;

14.Не застосовано обмежувальних заходів до керівника боржника тощо

ОСОБА_1 зазначає, що невжиття державним виконавцем зазначених вище заходів та його відверта бездіяльність з примусового виконання судового рішення без поважних причин, а також безпідставне закриття виконавчого провадження, свідчать про наявність в його діях кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

При цьому скаржник наполягав на тому, що ним жодним чином не створювалися та не створюються будь-які перешкоди для виконання судового рішення, про що свідчать винесені судами 21 ухвала.

Також ОСОБА_1 у своїй скарзі наполягав на тому, що саме суд зобовязаний винести окрему ухвалу, в звязку з наявними фактами порушень законів, які є очевидними, а відмова суду у винесенні окремої ухвали може означати, що суд не застосував норму права, яку належить застосувати при розгляді питання винесення окремої ухвали, а також не керується нормативно-правовими актами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верхового Суду України. Питання винесення окремої ухвали є обовязком суду, а не його правом, власний розсуд при цій ситуації не може бути застосований судом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримав, надав детальні пояснення по кожному пункту предявленої вимоги.

Державний виконавець Погорілий Р.С. в судовому засідання скаргу не визнав, надав пояснення про те, що скасування його постанови від 29.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження, ним 01.02.2017 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 25829695, копію постанови простою кореспонденцією направлено сторонам, а на адресу Новомосковського міськрайонного суду направлено вимогу про направлення виконавчого листа. Крім того, інформація про відновлення виконавчого провадження направлена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Боржнику надано час для надано строк для виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області з урахуванням розяснень від 23.11.2009 року. Між тим, виконати судове рішення у строк до 20.03.2017 року було не можливим, боржник повідомив державного виконавця, що стягував чинить перешкоди у виконанні судового рішення та не допускає до квартири, у якій необхідно закінчити виконання судового рішення з урахуванням розяснень. Також державний виконавець надав пояснення про те, що після надходження повідомлення про неможливість виконання судового рішення ним не вживалося ніяких виконавчих дій з примусового виконання рішення до направлення судом виконавчого документу.

Представник боржника в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на скаргу, у яких виклав свою позицію щодо конкретних проведених робіт з виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2008 року та ухвали від 28 жовтня 2008 року, однак на протязі 2010 2017 років ОСОБА_1 чинить перешкоди з остаточного виконання судового рішення, жодного разу не назвав конкретної дати, коли можливо потрапити до квартири та виконати ремонтні роботи. ОСОБА_1 відмовився від поклейки шпалер у його квартирі, мотивуючи ти, що поклейка шпалер можлива лише після проведення автономної (індивідуальної) системи опалення у його квартирі, хоча таких зобовязань за рішенням суду вони не повинні виконувати.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.07.2008 року 194-го понтонно-мостового загіну Державної спеціальної служби транспорту зобовязаний провести ремонт житлового та нежитлового приміщення, а також заміну санітарно-технічного обладнання, системи опалення та водопостачання труб квартири АДРЕСА_1 та провести перерахунок оплати за фактично надані комунальні послуги.

У відповідності до ч.1 ст. 41 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

01 лютого 2017 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, відновлене виконавче провадження № 25829695 (а.с. 59).

У відповідності до ч.2 ст. 41 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Судом встановлено, що виконавчий лист направлений до ДВС 25.07.2017 року (а.с. 56).

Вирішуючи питання по суті заявленої скарги, суд виходить з того, що ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року ( ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ОСОБА_3). До 04 жовтня 2016 року діяв ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент відновлення виконавчого провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Посилання стягувача на те, що до правовідносин, що виникли між сторонами, повинен застосовуватися ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла до 05 жовтня 2016 року нічим не обґрунтована, оскільки статтею 1 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» цей ОСОБА_3 набирає чинності одночасно з набранням чинності ОСОБА_3 України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які вводяться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим ОСОБА_3, а ст. 2 цього ж розділу визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим ОСОБА_3 України "Про виконавче провадження» (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим ОСОБА_3.

Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частиною 3 статті 2 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Виконання рішення є завершальною стадією процесуальної дії, яка регулюється спеціальним законом - ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», а тому до прав та обовязків учасників цивільного процесу не може бути застосований закон, який втратив чинність.

З огляду на наведені норми закону, державний виконавець, у відповідності до приписів ч.1 ст. 28 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження» направляє сторонам простою кореспонденцією.

Питання про доведення державним виконавцем до відома сторін про наявність винесеної постанови про відновлення виконавчого провадження є загальнодоступними, оскільки постанова про відновлення виконавчого провадження оприлюднена в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, про що і сам скаржник наголошував. ОСОБА_1 в ході розгляду цієї скарги надав суду інформацію про виконавче провадження, актуальну станом на 10.10.2017 року, у своїй скарзі скаржник посилається на те, що про наявність винесеної постанови про відновлення виконавчого провадження йому стало відомо 17 лютого 2017 року в судовому засідання під час розгляду іншої справи, а згодом ця інформація знайшла своє відображення у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень. Слід зауважити на тому, що будучи стороною у справі, по якій скасована постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.12.2015 року, а також отримавши 17.02.2017 року інформацію про наявність постанови про відновлення виконавчого провадження, стягував у виконавчому провадження звертається до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця лише 27.07.2017 року, однак при цьому не зазначає точної дати, коли йому стало відомо про наявність винесеної постанови із загальнодоступних джерел отримання такої інформації.

Копію постанови про відновлення виконавчого провадження також було вручено державним виконавцем стягувачу в ході судового розгляду цієї скарги, а саме 02.10.2017 року (а.с. 58).

Крім того, в порядку ст. 383 ЦПК України, до суду може бути оскаржена бездіяльність державного виконавця, яка призвела до порушення прав та свобод сторони виконавчого провадження.

В даному випадку, стягувачем не наведено достатніх даних про те, що бездіяльність державного виконавця щодо не доведення до відома постанови про відновлення виконавчого провадження в спосіб, на якому наполягає сам стягувач, тобто у відповідності до вимог ст. 30 ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», що діяла до 05 жовтня 2016 року, призвела до порушення права чи свободи заявника, який оскаржує бездіяльність.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в цій частині не обґрунтована, задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання по скарзі щодо бездіяльності державного виконавця в частині невиконання обовязків з примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.07.2008 року, суд бере до уваги посилання скаржника на наявність декількох ухвал суду, якими державного виконавця було зобовязано вжити всіх, передбачених ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», заходів щодо примусового виконання рішення.

Після поновлення виконавчого провадження, а саме 10 березня 2017 року, боржника було зобовязано виконати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с. 57).

Сторонами не заперечувалося, що частково рішення суду виконане, після поновлення виконавчого провадження рішення суду в повному обсязі не виконане.

Однак ті заходи, які ОСОБА_1 вважає обовязковому здійсненню державним виконавцем в рамках даного виконавчого провадження, в тому числі визначення та залучення спеціалізованої організації задля розробки і узгодження проекту системи опалення у квартирі стягувача, визначення вартості робіт з виконання судового рішення зі складенням кошторису витрат на проведення робіт, що повязані з виконанням зобовязання у судовому рішенні, визначення та залучення субєкта господарювання для виконання робіт, витребування належного фінансування на заміну системи опалення та проведення інших робіт у квартирі, витребування відомостей про доходи і майновий стан боржника, застосування обмежувальних заходів до керівника боржника, судом не можуть бути розцінені, як такі, що є обовязком державного виконавця при проведенні виконавчих дій.

Така позиція боржника є способом самостійного тлумачення рішення з урахуванням його розяснень, викладених у відповідній ухвалі Апеляційним судом Дніпропетровської області, заміну системи опалення боржник інтерпретує, як встановлення нової системи опалення, спеціальні властивості якої за своїм формулюванням та змістом не визначені судовим рішенням.

В свою чергу, державний виконавець, який зобовязує боржника виконати рішення, в тому числі в частині заміни системи опалення та проведення ремонту житлових та не житлових приміщень, позбавлений можливості вжити заходів, визначених ОСОБА_3 України «Про виконавче провадження», на яких наполягає ОСОБА_1, оскільки за своїм змістом рішення суду не містить формулювання встановлення іншої системи опалення в окремо визначеній квартирі, ніж та, яка була встановлена на момент винесення рішення судом.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не обґрунтована та задоволенню не підлягає, в даному випадку невжиття державним виконавцем заходів, на яких наполягає стягувач для виконання рішення суду, не порушують права та свободи заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його скарги на бездіяльність державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Сорока О.В.