Справа № 444/1725/16 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/783/1839/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника -

ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5, їхнього представника - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору таким, що не відбувся, та повернення завдатку,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,9 соток та нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1, між нею та відповідачем ОСОБА_4 таким, що не відбувся з вини відповідача, стягнути з ОСОБА_4 180000 грн. подвійного завдатку та 11824 грн. 50 коп. витрат, понесених нею на ремонт кімнати у вказаному будинку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15.07.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено в простій письмовій формі у присутності свідка ОСОБА_7 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,9 соток та 1/2 частини будинку площею 43,7 кв.м. на АДРЕСА_1 за ціною 120000 грн., частину якої в сумі 90000 грн. нею сплачено на момент укладення договору, як завдаток, а решту 30000 грн. вона повинна була сплатити протягом двох років, а відповідач зобов'язувався представити правовстановлюючі документи на житло та земельну ділянку, а після оплати всієї суми - оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній формі, проте, відповідач у встановленому законом порядку договору купівлі-продажу не оформив і змінив умови попередньої домовленості, а саме: замість 30000 грн. вимагав оплатити 2500 доларів США, і запропонував укласти договір дарування, а не купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки, крім того, приховав від неї недоліки вказаного нерухомого майна, про які вона не знала, а тому вважає, що договір купівлі-продажу не був укладений у встановленому законом порядку з вини відповідача і він повинен повернути їй завдаток в подвійному розмірі та відшкодувати витрати, понесені нею на ремонт в кімнаті, який необхідно було зробити для проживання у ній з дитиною.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області 30.11.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 90000 грн. та 900 грн. судового збору. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума у розмірі 90000 грн., яка передана нею відповідачу ОСОБА_4, є авансом, оскільки ця сума була передана відповідачеві як завдаток, що підтверджується розпискою, підписаною нею та відповідачем, яка є двостороннім правочином, а тому суд повинен був застосувати до спірних правовідносин норму ч. 1 ст. 570 ЦК України про стягнення завдатку в подвійному розмірі. Крім того, на думку апелянта, суд безпідставно відмовив їй у задоволенні вимоги про відшкодування витрат, понесених на ремонт кімнати, а також не з'ясував всіх обставин щодо прийняття спадщини після смерті батьків відповідача та щодо права власності осіб на іншу частину будинку.

Рішення суду також оскаржили також відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, просять його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна, на виконання умов якого ОСОБА_4 виготовив експертну оцінку нерухомого майна та передав необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу, проте ОСОБА_2 відмовляється сплачувати решту суми та укладати нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, а тому правових підстав для стягнення сплачених позивачем коштів в сумі 90000 грн. немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.07.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,9 соток та 1/2 частини будинку площею 43,7 кв.м. на АДРЕСА_1 за ціною 120000 грн., частину якої в сумі 90000 грн., що є еквівалентом 7500 доларів США, позивачем сплачено на момент укладення договору з правом на проживання в будинку, а решту суми 30000 грн., що еквівалентно 2500 доларів США, вона повинна була сплатити частинами протягом двох років, а відповідач після оплати всієї суми зобов'язувався надати документи про право власності на будинок, що підтверджується розпискою від 15.07.2014 року (а.с. 18-20).

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами.

Оскільки, ні попереднього, ні основного договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, які б за своєю формою та змістом відповідали вимогам закону, між сторонами укладено не було, тому передані позивачем ОСОБА_2 відповідачеві ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 90000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачеві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, згідно з якою, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та земельних ділянок.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право позивача на повернення коштів лише в розмірі 90000 грн., оскільки кошти в такій сумі за наведених вище обставин справи та мотивів були сплачені нею як аванс.

Правильними є й висновки суду першої інстанції про безпідставність вимог позивача про відшкодування витрат, які вона понесла на ремонт у кімнаті в будинку, оскільки будинок не є її власністю, а проведені нею поліпшення не можна відокремити без шкоди для будинку.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив справу, застосувавши норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушення норм процесуального закону, які були підставою для скасування рішення суду, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду по суті спору, а тому апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.