У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

за участю:

представника позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - Цвігуна І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Київбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

В судовому засіданні представником позивачки заявлено клопотання про забезпечення позову мотивуючи, зокрема тим, що внаслідок виконання позивачкою своїх зобов'язань за Договором купівлі продажу майнових прав № 23/12/14-СЗ-К164 від 23.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» та ОСОБА_3, відповідачем було отримано грошові кошти у сумі 406 697,50 грн.

Зазначає, що в той же час внаслідок недійсності вказаного правочину - Договору купівлі продажу майнових прав № 23/12/14-СЗ-К164 від 23.12.2014 року, у позивачки виникло право на повернення від відповідача коштів у сумі 406 697, 50 грн. шляхом їх стягнення.

Посилається на те, що в результаті реалізації пірамідальної схеми є ризики втрати коштів позивачки внаслідок нечесної підприємницької діяльності відповідача, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі у разі задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти заявленого клопотання, просить суд відмовити в забезпеченні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивачки підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, предметом спору між сторонами у справі, яка розглядається в даному судовому засіданні є: визнання недійсним Договору купівлі продажу майнових прав № 23/12/14-СЗ-К164 від 23.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» та ОСОБА_3; застосування наслідків недійсності правочину, а саме Договору купівлі продажу майнових прав № 23/12/14-СЗ-К164 від 23.12.2014 року, укладеного між ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» та ОСОБА_3 та стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 406 697, 50 грн.

Так стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд дослідивши в сукупності надані представником позивачки докази в підтвердження своїх вимог, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про доведеність останнім підстав вважати, що між сторонами, а саме між ОСОБА_3 та ТОВ «Управляюча компанія «Київбуд» дійсно існує спір про визнання недійсним правочину і стягнення грошових коштів, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивачки, оскільки дійсно на даний час є всі підстави вважати, що грошові кошти відповідача на які в майбутньому може бути звернуто стягнення, можуть бути розтрачені, приховані або передані на користь третіх осіб.

Крім того, суд вважає, що з врахуванням предмета спору між сторонами, обраний представником позивачки такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача, відповідає заявленим позовним вимогам, не суперечать приписам ст. 152 ЦПК України і не порушують прав та законних інтересів, як сторін у справі так і третіх осіб.

З врахуванням вищевикладеного суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги представника позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 406 697, 50 грн., які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Київбуд», та які знаходяться на:

- р/р 3404 Філія «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Київ, МФО 320649, ;

- р/р 2800 АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, .

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко