Справа № 263/8244/16-ц
Провадження № 2/263/80/2017
19 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді - Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку, -
Позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідачки ОСОБА_3 з будинку АДРЕСА_2 В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 Відповідачка ОСОБА_3 незаконно та самоправно займає даний житловий будинок, при цьому він не перебуває з відповідачкою у шлюбних відносинах, сумісного господарства не ведуть, комунальні платежі сплачує самостійно, договір найму житлового будинку з останньою не укладався. На прохання висилитися з зазначеного будинку у добровільному порядку, відповідачка не реагує. Відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить інше житло, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, у зазначеній квартирі вона зареєстрована, тому надання іншого житлового приміщення при виселенні не потребує. Небажання відповідачки добровільно виселитися з належного йому житла порушує його законні права та інтереси власника будинку та перешкоджає користуватися вищевказаним нерухомим майном, у зв'язку з чим був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та наданих письмових поясненнях по справі, позов просив задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2, на підставі договору дарування № 1-5088 від 30.07.1986 року, належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_2, що підтверджується витягом ККП «Маріупольське БТІ» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14810110 від 06.06.2007 року /а.с. 5/, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 77643444 від 03.01.2017 року, а також рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.10.2016 року № 263/8569/16-ц, що набрало законної сили 21.11.2016 року.
З довідки № 590 від 18.08.2017 року, виданої КСН «Правий берег», вбачається, що ОСОБА_3, 1961 року народження, дійсно проживає по АДРЕСА_3 без реєстрації з 1997 року по теперішній час.
Факт проживання ОСОБА_3, без реєстрації, у будинку АДРЕСА_2, також підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.03.2017 року № 2638503/16-ц по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили 25.04.2017 року /а.с.35/.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України, а також ст. 150 ЖК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ОСОБА_3, проживає без реєстрації, у будинку АДРЕСА_2, без згоди та дозволу власника нерухомого майна позивача ОСОБА_2, при цьому суду не надано доказів того, що сторони поєднані спільним побутом чи веденням спільного господарства. Одночасно в матеріалах цивільної справи наявні відомості, що відповідачка ОСОБА_3 має інше житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, де вона зареєстрована.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем та його представником надані належні докази того, що відповідачкою порушуються права ОСОБА_2, як власника житлового приміщення, а саме: будинку АДРЕСА_2, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відповідачка підлягає виселенню з вищевказаного будинку без надання іншого житлового приміщення.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України ст.ст. 8, 10, 11, 61, 88, 131, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку - задовольнити.
Виселити ОСОБА_3, 1961 року народження, з будинку АДРЕСА_2
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня проголошення заочного рішення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л.Г.Шатілова