Справа № 604/1032/17
Провадження № 2/604/436/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до Підволочиської селищної ради Тернопільської області про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул. Колгоспна в с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 114,6 кв.м. та житловою 35,5 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач покликається на те, що 26 липня 2016 року помер її батько - ОСОБА_2. При зверненні Позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на вказаний житловий будинок. З огляду на вказане, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Представник Відповідача проти позову не заперечив, а тому суд вважає за можливе справу вирішити в даному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, а позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 січня 1992 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Хмелиська по вулиці Колгоспна за №8 належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_2. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 народних депутатів №25 від 26 грудня 1991 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 2-х членів, записаний року в реєстрову книгу №1 стор. №181 за реєстром №91.

До складу даного колгоспного двору станом на 1991 року входили: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, - голова двору, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина, що підтверджується довідкою №741 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 21 жовтня 2016 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належало по 1/2 частці будинковолодіння по вул. Колгоспна, 8, с. Хмелиська, Підволочиського району, Тернопільської області, як членам колгоспного двору.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, - донька ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія І-ИД №200961, видане 29 січня 2016 року), що вбачається із свідоцтв про народження серія ІV-УР №2233061, виданого 19 липня 1962 року, та про укладення шлюбу серія І-ИД №287433, виданого 31 серпня 1976 року.

На час смерті ОСОБА_4, яка померла 28 січня 2016 року, в житловому будинку №8 по вул. Колгоспна в с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області разом із нею був зареєстрований і проживав: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із довідки виконкому Підволочиської селищної ради №428 від 21 липня 2017 року.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ИД №209470, виданим виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, 27 липня 2016 року помер ОСОБА_2.

На час смерті ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року, в житловому будинку №8 по вул. Колгоспна в с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області разом із померлим ніхто не був зареєстрований і не проживав, що стверджується довідкою виконкому Підволочиської селищної ради №429 від 21 липня 2017 року.

12 жовтня 2015 року секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Підволочиського району посвідчено заповіт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, відповідно до якого останній на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження: все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обовязки на час смерті заповів в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року.

Позивач спадщину після смерті ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року, прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що вбачається із спадкової справи №133/2016.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 19 жовтня 2016 р., довідкою про технічний опис обєкта нерухомого майна №165 від 25 жовтня 2016 року, інформацією №165 від 19 жовтня 2016 року, виданими БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку за адресою вул. Колгоспна, 8, с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 114,6 кв.м. та житловою 35,5 кв.м., значиться ОСОБА_2. Свідоцтво про право особистої власності видане на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 ради народних депутатів №25 від 26 грудня 1992 року.

Відповідно до розяснення приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 06 листопада 2017 року №726/01-16, Позивачу розяснено, що вчинення нотаріальної дії - видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №8 по вул. Колгоспна в с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області після смерті ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року, - не можливе, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане будинковолодіння.

З огляду на вказане Позивач, після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла, однак через відсутність правовстановлюючого документа на успадковане будинковолодіння, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215 ЦПК України, ст. 524 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 346, 392, 1218, 1223, 1269, 1236 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями №8 по вул. Колгоспна в с. Хмелиська Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 114,6 кв.м. та житловою 35,5 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 26 липня 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Б. Сташків