Справа № 308/7481/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г., Фазикош Г.В.,

секретарі: Терпай С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, виконавчого комітету Ужгородської міської ради та Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в особі законних представників ОСОБА_1, ОСОБА_5, виконавчого комітету Ужгородської міської ради, Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради, визнання недійсним Свідоцтва про право власності та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що ОСОБА_2, з 15.08.2011 про теперішній час проживає в гуртожитку та є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2

Позивачка розпочала процес приватизації даної квартири.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, громадянку ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщеннями - кімнатою АДРЕСА_1 та знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року залишено без змін. Окрім того, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26.08.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.11.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26.08.2015 року залишено без змін. Однак, в липні 2016 року позивачці стало відомо, що житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 незаконно приватизована ОСОБА_1, а саме шляхом недобросовісних дій остання оформила право власності за собою та своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_4, ОСОБА_4, протиправно отримала Свідоцтво про право власності Серії НОМЕР_1, видане 05.11.2015 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, на підставі якого, у подальшому неправомірно внесено запис про право власності №12147515 від 20.11.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв'язку з цим, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким визнати недійсним Свідоцтво про право власності Серії НОМЕР_1, видане 05.11.2015 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_4 та скасувати запис про право власності №12147515, вчинений 20.11.2015 року Державним реєстратором Ужгородського міськрайонного управління юстиції Сабов Ю.В., а також стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року уточнений позов задоволено.

Визнано незаконним та скасувати п.2.1 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 04.11.2015 року №365 в частині безоплатної передачі житлового приміщення №320, що знаходиться в гуртожитку за адресою АДРЕСА_3, у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності Серії НОМЕР_1, видане 05.11.2015 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Скасовано запис про право власності №12147515, вчинений 20.11.2015 року Державним реєстратором Ужгородського міськрайонного управління юстиції Сабов Ю.В.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що її договір найму житлового приміщення від 26.06.2007 року є діючим, оскільки судом недійсним не визнавався. Вказує, що з кімнати №320 вона не переселялася в кімнату №408-409 в порядку поліпшення житлових умов, жодного договору найму кімнати №408-409 з нею не укладалося. В той же час, договір найму позивача від 15.08.2011 року є недійсним та нікчемним.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Справа неодноразово відкладалася із-за неявки апелянта та її представника. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.1 ст.2 ЗУ«Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Встановлено, що ОСОБА_2, з 15.08.2011 року проживає в гуртожитку та є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 на підставі Договору найму житлового приміщення від 15.08.2011 року №15/08, укладеного між ОСОБА_2 та ДП «Житлово - побутова фірма «Поліграфіс» (а.с.19).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, громадянку ОСОБА_1 визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщеннями - кімнатою АДРЕСА_1 та знято ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.09.2014 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року залишено без змін (а.с.5-10).

Даним рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 13.06.2014 року встановлено, що наймач житлового приміщення кімнати №320 ОСОБА_1 вибула в порядку покращення житлових умов на інше місце проживання, в кімнати №408 - 409 цього ж гуртожитку, ще з жовтня 2007 року, перевезла свої речі та звільнила таке приміщення, яке в подальшому знаходилося в правомірному користуванні різних осіб на підставі відповідних договорів найму житлового приміщення, і відповідно до приписів ст.107 ЖК, договір найму житлового приміщення №3/320 від 26.06.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ДП «ЖПП» «Поліграфіст» вважається розірваним.

Окрім того, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26.08.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.11.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26.08.2015 року залишено без змін (а.с.11-18).

Даним судовим рішенням встановлено, що на момент вибуття діти ОСОБА_1 були малолітніми (ОСОБА_3 - 7 років, ОСОБА_4 - 3 роки), а тому вільний вибір місця проживання цих дітей ч.2 ст.13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», при цьому їх місце проживання в силу ст.29 ЦК України нерозривно пов'язувалося з місцем проживання їх батьків, а тому ці діти в силу приписів ст.29 ЦК України, ст.107 ЖК УРСР автоматично втратили право користування кімнатою №320 з дня вибуття їх матері в жовтні 2007 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що п.2.1 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №365 від 04.11.2015 року задоволено прохання щодо приватизації, яке подала ОСОБА_1, наймач житлового приміщення АДРЕСА_5 та передане вказане житлове приміщення безоплатно у приватну спільну сумісну власність їй та членам її сім'ї - ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с.61).

На підставі вказаного вище рішення, виконавчим комітетом Ужгородської міської ради видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Серії НОМЕР_1 від 05.11.2015 року (а.с.60), згідно якого ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1, про що в подальшому внесено запис про право власності №12147515 від 20.11.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.22).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходи з того, що ОСОБА_1 протиправно приватизувала спірне житло, так як в ньому з 2007 року не проживала. При цьому, суд послався на обставини встановлені вищезазначеними судовими рішенням.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, так як судовими рішенням від 13.06.2014 року та від 26.08.2015 року встановлено факт втрати відповідачами права користування спірним житлом з жовтня 2007 року, припинення їхнього договору найму від 26.06.2007 року та чинність договору найму позивача від 15.08.2011 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді