УхвалА

іменем україни

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про надання згоди на переведення боргуза касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним вище позовом й просили суд зобов'язати публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» надати згоду на заміну боржника у зобов'язанні за кредитним договором від 11 вересня 2008 року та переведення усіх прав та обов'язків за цим договором з ОСОБА_5 на ОСОБА_4, на рахунок якого й була перерахована кредитна сума для погашення його боргу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року, вищевказаний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу до суду першої інстанції.

ОСОБА_4 судові рішення не оскаржив.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без розгляду, суди, вірно застосувавши вимоги п. 9 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, дійшли правильного висновку про те, що 16 лютого 2017 року під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції ОСОБА_5 та її представник - ОСОБА_6, добровільно залишили судове засідання, що не заперечується сторонами, тобто позивачка до закінчення розгляду справи покинула судове засідання, не подавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відсутні, оскільки особа, яка бере участь у справі, розпоряджається в судовому засіданні своїми правами та обов'язками на власний розсуд. Крім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Суди дійшли вірного висновку про те, що згідно з вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ОСОБА_4 не уповноважував ОСОБА_5 на представництво своїх інтересів, з апеляційною, чи касаційною скаргами не звертався, а, отже, доводи ОСОБА_5 щодо порушення прав ОСОБА_4 безпідставні.

Колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що доводи ОСОБА_5. про незаконність відмови у прийнятті відводу, чи заявленні самовідводу суддею безпідставні, так як заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик