БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд

у складі: головуючого-судді Цимбал Ю.Ю.

при секретареві: Багрій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 до Литвинівської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Литвинівської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, третя особа ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 31 липня 2002 року помер його батько ОСОБА_3, а 23 липня 2016 року померла його мати ОСОБА_4 Після смерті батьків залишилося спадкове майно, яке складається із: житлового будинку, загальною площею 80,1 кв.м. з прибудовою площею 10,6 кв.м. та ганком площею 3,9 кв. м.; літньою кухнею площею 14,7 кв.м.; 4 сараї: К площею 14,6 кв.м., М. площею 11,4 кв.м., З площею 5,4 кв.м., В площею 45,2 кв.м.; 2 навіси: Н площею 13,2 кв.м., Н1 площею 32,3 кв.м, огорожі та двох колонок, за адресою вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області.

Вказував, що на час смерті обох батьків проживав разом із ними за адресою: вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області, від прийняття спадщини відмову не заявляв.

Посилався на те, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документа, що встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно.

Крім того, звертав увагу суду на те, що 15 грудня 2005 року його матірю ОСОБА_4 було складено заповіт, згідно якого житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будівлями і спорудами за адресою вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області вона заповіла йому.

Вважає, що факт належності вищезазначено житлового будинку з господарськими спорудами його батьку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується довідкою № 150 від 15 березня 2017 року, виданою виконкомом Литвинівської сільської ради Біловодського району Луганської області про те, що відповідно по господарської книги № 3, рахунок № 239 житловий будинок за адресою вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області дійсно рахувався за його батьками.

Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку становить 182 801 грн. 16 коп.

З посиланням на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, дія якого поширюється, на його думку, на правовий режим спадкового майна, оскільки будинок побудований у 70 роках, вважає, що право власності на житловий будинок його батьків виникло у них, незалежно від того, що реєстрація такого права не відбулася.

У звязку з наведеним, просив суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого 31 липня 2002 року та матері ОСОБА_4, померлої 2016 року, а саме: житловий будинок, загальною площею 80,1 кв.м. з прибудовою площею 10,6 кв.м. та ганком площею 3,9 кв. м.; літньою кухнею площею 14,7 кв.м.; 4 сараями: К площею 14,6 кв.м., М. площею 11,4 кв.м., З площею 5,4 кв.м., В площею 45,2 кв.м.; 2 навіси: Н площею 13,2 кв.м., Н1 площею 32,3 кв.м, огорожі та двома колонками, за адресою вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області.

Позивач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, у поданій до суду заяві просив суд розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у наданій до суду заяві просить справу розглядати без його представника, заперечення до позову відсутні.

Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперчує проти задволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьки ОСОБА_1, що підтверджується ОСОБА_5 про народження, виданим Литвинівською сільською радою Біловодського району Ворошиловоградської області 11 вересня 1978 року серії ІІ-ЕД № 349810, (а.с. 7).

ОСОБА_3 помер 31 липня 2002 року, згідно ОСОБА_5 про смерть від 01 серпня 2002 року, виданого Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської області, актовий запис № 13, серії І-ЕД № 331237 (а.с. 7а).

ОСОБА_5 про смерть, виданого Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської області 25 липня 2016 року, актовий запис № 12, серії І-ЕД № 488922 вбачається, що ОСОБА_4 померла 23 липня 2016 року (а.с. 8).

За життя ОСОБА_4 було складено заповіт, який засвідчений секретарем Литвинівської сільської ради Біловодського району Луганської області 15 грудня 2005 року, згідно якого житловий будинок з усіма гоподарськими і побутовими будівлями та спорудами по вул. Шевченко, 13 у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області вона заповіла синові ОСОБА_1, земельну ділянку та грошовий вклад ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Довідкою № 136 від 13 березня 2017 року, виданою Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської підтверджується, що ОСОБА_4 на момент смерті 23 липня 2016 року була зареєстрована та проживала з сином ОСОБА_1 по вул. Шевченко, 13 у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області (а.с. 10).

У період з 1977 року по 2002 рік домоволодіння вул. Шевченко, 13 у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області без оформлення правовстановлюючих документів належало ОСОБА_3, а з 2002 року по 23 липня 2016 року ОСОБА_4 про що свідчить Довідка № 150 від 15 березня 2017 року, видана Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської, згідно даних господарського обліку по господарських книг за № 3 особовий рахунок № 239 (а.с. 11).

26 липня 2016 року ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок № 13 по вул. Шевченко у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області (а.с. 13-15).

ОСОБА_7 із облікової картки обєкту погосподарського обліку на домоволодіння вул. Шевченко, 13 у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області за 2011-2015 роки вбачається, що вказаний житловий обєкт, 1979 року побудови належить ОСОБА_4 (а.с. 64-66.)

Постановою нотаріуса від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі ОСОБА_5 про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок № 13 по вул. Шевченко у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області (а.с. 12).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), що міститься на а.с. 32 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №59849719 до Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області звернулася лише її донька ОСОБА_2 (а.с. 33-35).

Інформайна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) свідчить, що ОСОБА_4 складено заповіт, який є чинним на момент видачі довідки (а.с. 33).

Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню наступні правові норми.

Як передбачено частинами 1 і 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються зазначеним Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, при відкритті спадщини після смерті ОСОБА_3 діяв ЦК УРСР 1964 року, стаття 549 якого передбачала, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач та його матір прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали з ним разом у спірному будинку.

ОСОБА_7 технічного паспорта від 26 липня 2016 року виготовлено ОСОБА_1 на будинок № 13 по вул. Шевченко у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області видно, що рік його побудови 1978 (а.с. 15).

Слід зауважити, що на момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію.

12 березня 1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята Постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів».

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будиків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх обєктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва.

Таким чином, станом на момент закінчення будівництва житлового будинку, зокрема станом на 1978 рік, чинним законодавством не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1961 року, що діяла на момент завершення будівництва, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в по господарських книгах сільських рад визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право власності.

Відповідно Довідки № 150 від 15 березня 2017 року, виданої Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської, згідно даних господарського обліку по господарських книг за № 3 особовий рахунок № 239 у період з 1977 року по 2002 рік домоволодіння вул. Шевченко, 13 у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області без оформлення правовстановлюючих документів належало ОСОБА_3, а з 2002 року по 23 липня 2016 року ОСОБА_4

Таким чином, суд вважає доведеним факт належності на праві власності будинку № 13 по вул. Шевченко у с. Литвинівка Біловодського району Луганської області ОСОБА_3, який після смерті останнього був успадкований його дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_1

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За таких обставин, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннямист. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, при наданні правової оцінки цього позову суд враховує і рішення ЄСПЛ від 30 травня 2000 року у справі «Бельведере Альберєра проти Італії», рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс проти Сполученого Королівства», А98 (1986).

Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності позивача на спадкове нерухоме майно, оскільки матеріалами справи наявність такого права і правомірність його набуття підтверджені належними і допустимими доказами, а відсутністю належної реєстрації позивач обмежується у реалізації такого права. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Керуючисьст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 до Литвинівської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, померлого 31 липня 2002 року та матері ОСОБА_4, померлої 2016 року, а саме: житловий будинок (А), загальною площею 80,1 кв.м. з прибудовою (а) площею 10,6 кв.м. та ганком (а1) площею 3,9 кв. м.; літньою кухнею (Б) площею 14,7 кв.м.; 4 сараї: К площею 14,6 кв.м., М. площею 11,4 кв.м., З площею 5,4 кв.м., В площею 45,2 кв.м.; 2 навіси: Н площею 13,2 кв.м., Н1 площею 32,3 кв.м, огорожі та дві колонки, за адресою вул. Шевченко, 13 с. Литвинівка Біловодського району Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а якщо особи, які брали участь у справі, не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Ю.Ю. Цимбал