Справа № 442/5057/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Коваль Р.Г.
Провадження № 22-ц/783/3172/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю ОСОБА_3 представника МПП «Західтранс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року Мале приватне підприємство (МПП) «Західтранс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просило суд стягнути з відповідача на користь МПП матеріальну шкоду в сумі 1 385 грн., завдану відповідачем під час виконання трудових обовязків.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідач працював у позивача на посаді водія автобуса «Вольво В10В», реєстраційний номер НОМЕР_1 (в подальшому «автобус»), яким здійснювалися пасажирські перевезення. Під час виконання ОСОБА_4 своїх трудових обовязків внаслідок роботи двигуна автобуса з недостатнім рівнем охолоджувальної рідини в системі охолодження було допущено перегрівання цього двигуна, що призвело до його пошкодження, чим підприємству були спричинені збитки на суму 139 056 грн. 71 коп. З урахуванням вище наведеного та приписів частини 1 статті 132 КЗпП України позивач просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 1 385 грн., що відповідає середньому заробітку ОСОБА_4 (а.с. 1-3).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Малого приватного підприємства «Західтранс» матеріальну шкоду в сумі 1 385 грн. завдану ним під час виконання трудових обовязків.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 35-36).

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_4

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що огляд автобуса проводився лише 10 лютого 2016 року і без його участі, тобто не безпосередньо 21.01.2016 року, а відтак вважає, що автобус «з 21.01.2016 року по 10.02.2016 року міг бути в експлуатації» (а.с. 81-85).

Вперше апеляційний розгляд справи був призначений на 14 серпня 2017 року (а.с.102).

Будучи своєчасно належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи 14 серпня 2017 року (а.с. 106), апелянт 14 серпня 2017 року подав до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи у звязку з його службовим відрядженням (а.с. 107-108), у звязку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 28 серпня 2017 року.

Однак, судова повістка надіслана апелянту про його виклик в судове засідання на 28 серпня 2017 року повернулася без її вручення адресату з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 114), у звязку з чим апеляційний розгляд справи було відкладено на 02 жовтня 2017 року.

Будучи повторно своєчасно (31.08.2017 року та 25.09.2017 року) належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи (а.с. 121, 122), апелянт 02 жовтня 2017 року повторно подав до суду заяву про відкладення апеляційного розгляду справи у звязку з його службовим відрядженням (а.с. 123-124).

За вище наведених обставин колегія суддів (у відповідності до частини 2 ст. 305 ЦПК України) вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності апелянта на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивача, відповідач закріплений за ним автобус поставив на стоянку на території підприємства 22 січня 2016 року після завершення ним рейсу, після чого залишив територію підприємства і перестав виходити на роботу та відповідати на телефонні дзвінки з підприємства, в результаті чого наказом по підприємству від 03 лютого 2016 року № 3/1 відповідача було звільнено з роботи за прогули без поважних причин по пункту 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 116): даний наказ відповідач не оспорював та не оскаржував.

Апеляційна скарга не містить будь-яких пояснень з приводу доводів позивача про те, що після 22 січня 2016 року відповідач перестав виходити на роботу, що і стало причиною того, що огляд автобуса було проведено лише 10 лютого 2016 року, оскільки підприємство до 10 лютого 2016 року не полишало спроб провести такий огляд саме за участю відповідача.

Сам факт поломки двигуна автобуса внаслідок його перегріву, що стало результатом роботи цього двигуна з недостатнім рівнем охолоджувальної рідини в системі охолодження, в доводах апеляційної скарги не заперечується.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що позивачем огляд автобуса проводився лише 10 лютого 2016 року і без участі відповідача, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, а інших доводів по суті самих обставин справи апеляційна скарга і не містить.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити та залишитирішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: