22-ц/775/625/2017(м)
Категорія 24 Головуючий у 1-й інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.

секретаря Сидельнікової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 липня 2017 року у справі за позовом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Волновахаміжрайтепломережа» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах ВО «Волновахаміжрайтепломережа» звернулось до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у сумі 18989 грн. 49 коп., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 5372 грн. 72 коп., 3% річних у сумі 622 грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказував, що позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил та надає послуги з теплопостачання в смт.Володимирівка Волноваського району, що підтверджується актами включення та відключення багатоквартирного будинку №6 по вул.Симоненка, в якому розташована квартира відповідачів, а останні зобов'язанні оплачувати послуги з постачання теплової енергії у строки встановлені договором або законом. Письмовий договір про надання зазначених послуг між позивачем та відповідачем не укладався, тому плату за ці послуги відповідачі повинні вносити щомісячно не пізніше 20 числа місяця. У зв'язку з невиконанням останніми своїх обов'язків по оплаті послуг, які надаються позивачем, за особовим рахунком за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 18989 грн. 49 коп. За заявою відповідачів ухвалою Волноваського районного суду від 23 березня 2017 року було скасовано виданий 07 лютого 2017 року судовий наказ, проте заборгованість у добровільному порядку не погашена.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17 липня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь КП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа» заборгованість за послуги теплопостачання у сумі 18989 грн. 49 коп. за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2016 роки, збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у сумі 5372 грн. 78 коп., 3% річних у сумі 622 грн. 69 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, надали заяви про неможливість явки і розгляд справи за участю відповідача ОСОБА_2

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутністю осіб, що не з'явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача ОСОБА_6, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами ст.212 ЦПК України з урахуванням положень, передбачених ст.ст. 57-66 ЦПК України.

Як встановлено судом, позивач надає відповідачам, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, послуги з теплопостачання, що підтверджується актами про включення житлового будинку до системи централізованого опалення від 07 жовтня 2013 року, 24 жовтня 2014 року, 16 жовтня 2015 року, 17 жовтня 2016 року, актами про відключення житлового будинку від системи централізованого опалення від 10 квітня 2014 року,14 квітня 2015 року, 11 квітня 2016 року та випискою із особового рахунку №4454 (а.с.7-9,10-13).

Сторонами в судовому засіданні не заперечувалось, що належна відповідачам квартира на виконання рішення Волноваського районного суду від 24 січня 2011 року була підключена до централізованої системи теплопостачання будинку у 2012 році (а.с.24-25).

Ухвалою Волноваського районного суду від 23 березня 2017 року за заявою відповідачів було скасовано виданий 07 лютого 2017 року судовий наказ щодо стягнення боргу у сумі 24989 грн. 96 коп.

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відсутність договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії не є підставою для не стягнення заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачами.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження фактичного отримання послуг з теплопостачання є безпідставними.

Актами на підключення житлового будинку (а.с.10-13) підтверджується підключення будинку №6 по вул.Симоненка в смт. Володимирівка Волноваського району до централізованої мережі опалення в період з 2013 року по 2016 рік, а отже, і квартири відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2, посилаючись в суді апеляційної інстанції на недійсність цих актів через відмінності у підпису представника виробника послуг контролера ОСОБА_7, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження фальсифікації цих доказів не надав.

Як вбачається зі змісту акти про підключення та відключення будинку складалися комісією, де у складі представників виробника послуг ВО «Волновахаміжрайтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго», окрім ОСОБА_7, приймали участь й інші особи (бригадир котельної чи майстер дільниці, контролер), а з іншого боку представник ПП «Володимирівське будинкоуправління №1» в особі головного інженера.

При цьому, нормами Житлового кодексу УРСР, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено, що виконавець повинен надавати акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг споживачу.

За положеннями п.5 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законом.

Такі ж права передбачено й підпунктом 1 п.29 Правил. За змістом пунктів 33-37 Правил у разі неналежного надання або ненадання зазначених послуг складається акт-претензія.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності технічної можливості отримувати послуги теплопостачання відповідачі не надали.

Що стосується складеного мешканцями будинку акту від 27 липня 2017 року (а.с.35), на який посилалися відповідачі, то він не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки складений в порушення вимог ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» без участі представників позивача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.18 цього Закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживча, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що докази про виклик представників позивача для складання та підписання актів-претензій відсутні.

Із заявами про перерахунок заборгованості відповідачі до позивача не звертались.

Відповідачі належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, як це передбачено ст.ст.10, 60 ЦПК України, на підставі яких суд мав би можливість зробити висновок про неотримання ними від позивача послуг з теплопостачання і провести відповідний перерахунок, не надали.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст.212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про те, що між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення. ВО «Волновахаміжрайтепломережа» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, натомість відповідачі обов'язки в частині своєчасної оплати наданих послуг не виконували, внаслідок чого утворилась заборгованість.

З розрахунку заборгованості та особового рахунку № 4454 на ім'я відповідача ОСОБА_2 вбачається, що за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість у сумі 18989 грн. 49 коп. Тарифи застосовані позивачем у розрахунку при визначені розміру заборгованості за теплову енергію затверджені в установленому порядку (а.с.14-17).

Згідно з розрахунками 3% річних від простроченої суми боргу (розрахунковий період з 20 січня 2014 року по 20 січня 2017 року) складає 622 грн.69 коп., а сума на яку збільшився борг внаслідок інфляційних втрат (розрахунковий період з лютого 2014 року по грудень 2016 року) складає 5372 грн. 78 коп.(а.с.4-6).

Розрахунки проведено згідно з вимогами чинного законодавства, відповідачами не спростовані. Заяв щодо застосування строків позовної давності від останніх не надходило.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо солідарного стягнення заборгованості та витрат по сплаті судового збору.

Судом першої інстанції безпідставно застосовано солідарний порядок стягнення заборгованості, в той час як квартира належить відповідачам на праві спільної часткової власності, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності (а.с.56-58).

Відповідно ч.ч.1,2 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. При цьому співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України).

Статтею 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Оскільки неправильне застосування норм матеріального права у справі, яка переглядається, призвело до її неправильного вирішення, то відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, ухвалене у справі судове рішення в частині порядку стягнення підлягає зміні, а саме із стягненням з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 18 989 грн. 49 коп., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5372 грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 622 грн. 69 коп., а всього 24 984 грн. 96 коп., з кожного в рівних частках по 6246 грн. 24 коп.

Також в дольовому порядку з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з кожного в рівних частках по 400 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про не зазначення у рішенні суду присутності в судовому засіданні відповідача ОСОБА_4, участь якої підтверджується журналом судового засідання та технічним записом, заслуговують на увагу, проте не є підставою для скасування рішення, оскільки судом вирішено питання щодо її відповідальності за пред'явленим позовом.

Інші доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду в частині порядку стягнення підлягає зміні, апеляційна скарга відповідачів підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17 липня 2017 року змінити в частині порядку стягнення.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Волновахаміжрайтепломережа» (ОКП «ДТКЕ» № 4214 у ПАТ «ПУМБ» м.Київ МФО 334851 код ОКПО 26221744 отримувач ВО «Волновахаміжрайтепломережа») заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 18 989 грн. 49 коп., збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5372 грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 622 грн. 69 коп., а всього 24 984 грн. 96 коп., з кожного в рівних частках по 6246 (шість тисяч двісті сорок шість) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВО «Волновахаміжрайтепломережа» (розрахунковий рахунок № 3351 у ТВБВ №10004/0312 філії ДОУ АТ «Ощадбанк» МФО 335106 ) витрати по сплаті судового збору з кожного в рівних частках по 400 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна