Справа № 209/820/17
Провадження № 2/209/764/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

при секретарі Герасимчук І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника Органу опіки та піклування - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позову зазначила, що з 2005 року вона перебувала у шлюбних відносинах зі ОСОБА_3 03 квітня 2006 року у них народився син ОСОБА_4. Протягом всього часу, коли вони мешкали однією сімєю, ОСОБА_3 неодноразово застосовував до неї фізичне насилля, не піклувався про неї та дитину, тому у 2008 році вони припинили сімейно-шлюбні відносини. Крім аліментів, які відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини він не надавав і не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач не дарить сину подарунки на день народження. У 2012 році відносно ОСОБА_3 було відкрито кримінальну справу за ст.164 ч.1 КК України, у якій ухвалено обвинувальний вирок. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не відвідував та не відвідує сина вдома та в школі. В звязку з тим, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, його належить позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що з 2005 року вони проживали з відповідачем однією сімєю, без реєстрації шлюбу. 03 квітня 2006 року в них народився син ОСОБА_4. Відповідач часто бив її при дитині, зловживав спиртними напоями. Вона тікала від відповідача, ховалася, зверталася за допомогою до поліції. З 2008 року вони припинили спільне проживання. Відповідач ніколи не цікавився життям сина, ніколи не був в дитячому садку, школі, не поздоровляв сина на дні народження навіть по телефону. Сестра відповідача є хрещеною дитини, вона та її батьки спілкуються з дитиною, поздоровляють на день народження. У 2008 році з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_5 були стягнуті аліменти, але ОСОБА_3 їх не платив. В 2012 році він був притягнутий до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. У 2013 році вона просила у відповідача грошей, щоб зібрати дитину до школи. Він дав 1000 грн. з умовою, що вона напише до ДВС заяву про отримання від нього 5000 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Вона була вимушена написати таку заяву. З 2008 року по 2012 рік син хворів і вона зверталася до відповідача за матеріальною допомогою на лікування дитини, але він не дав грошей. Вона обговорювала з сином питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав, і дитина підтримує це питання. Вона не перешкоджала відповідачу спілкуватися з сином.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке відбулося 20 червня 2017 року, заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив суду, що з 2005 року вони проживали з позивачем однією сімєю, вона завагітніла у 15 років, 03 квітня 2006 року народився син ОСОБА_4. Коли сину виповнилося півроку, вони з позивачем розійшлися. З 2006 року він їздить на заробітки. Аліменти з нього були стягнуті у 2008 році. До 2010 року вони на деякий час поновлювалися сімейні стосунки, а потім остаточно припинили спільне проживання. В 2010 році він викупив із ломбарду її золото і попросив написати заяву про отримання заборгованості по аліментам, але позивач відмовилася. В 2012 році його було притягнуто до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. Після 2012 року він сплачував аліменти позивачу, перераховуючи гроші на банківську картку. Він не ходив до дитячого садку, бо посварився з матірью позивача, яка там працювала. На випускний до сина у дитячий садок не зміг прийти, оскільки працював на будівництві. З 2011 року син ОСОБА_5 навчається у школі. Він жодного разу не був у школі, бо позивач казала, що буде викликати поліцію. У своєї сестри він цікавиться сином, так як її син навчається разом з ОСОБА_4. Останній раз бачив сина випадково у маршрутці і дав йому 100 грн. Позич забороняє сину з ним спілкуватись, лає його. Не виховував сина тому, що його не допускали до нього. У 2011 році позивач один раз дала йому поспілкуватися з сином. У 2013 році чи у 2014 році він бачив сина один раз випадково. У 2015 році взагалі не бачився з сином, у 2016 році бачив сина 3 рази на каналі, у дворі будинку. У цьому році він бачив сина 2 рази, коли він заходив до бабусі. В цьому році дав сину на день народження 500 грн. З 2012 року на кожен день народження сина дарить йому по 500 грн. У вересні 2013 року він перевів на картку батька та матері позивача 1500 грн., потім ще 3500 грн.

Також в судовому засіданні був опитаний малолітній ОСОБА_4, який пояснив, що в цьому році бачився з батьком один раз, коли випадково зустрівся з ним у маршрутці. У минулому році також бачив його один раз, батько запитав як справи, за навчання не питав жодного разу. Два рази батько приходив до нього на день народження: один раз коли йому було 4 роки, другий 03 квітня 2015 року та подарував робота. В 2016 році та в 2017 році на його день народження батько не приходив, подарунки не дарував, з новим роком ніколи не поздоровляв. У школу жодного разу батько не приходив та не цікавився його навчанням та життям. Він не хоче, щоб ОСОБА_3 був його батьком, памятає, як батько у нетверезому стані бив маму.

Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримувала наданий Органом опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4. Відповідач був присутнім на комісії з питань захисту прав дитини.

Вислухавши позивача, відповідача, малолітнього ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що з 2005 року сторони у справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому батьком дитини вказаний ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно довідки ТОВ "ЄРЦ КП" № 1/1202 від 20 березня 2017 року малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачем у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Як вбачається із довідки державного виконавця Дніпровського відділу ДВС м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13 березня 2017 року № 3825 (а.с. 9), відповідач ОСОБА_3 має заборгованість по аліментам, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-739, виданого 25 квітня 2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, на користь позивача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на 14 березня 2017 року розмір заборгованості по аліментам становить 46254,78 грн.

Те, що відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та не приймає участі в її вихованні та утриманні підтвердив в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4, який бажає, щоб його батько був позбавлений батьківських прав.

Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 з 2008 року, тобто з моменту припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, проживає разом з матірью ОСОБА_1, знаходиться на її вихованні та утриманні. Відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини у встановленому рішенням суду розмірі, у 2012 році притягувався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання сина (а.с. 11), на теперішній час має заборгованість по аліментам в сумі 46254,78 грн.

Крім того, ОСОБА_3 не цікавиться навчанням та вихованням дитини, не піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Всі обовязки по вихованню, навчанню та утриманню дитини виконує позивач ОСОБА_1, що також підтверджується довідкою, яка надана директором СЗШ №44, де навчається дитина (а.с. 10).

З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_3 з 2008 року свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не поздоровляв сина із днем народження, зі святами, не надавав допомогу в той час, коли дитини потребувала лікування.

При вирішенні справи суд не приймає до уваги твердження відповідача надані в судовому засіданні, про те, що позивач перешкоджала йому спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, бо вони не підтверджені ніякими доказами і спростовуються дослідженими в судовому засіданні наданими позивачем доказами.

Суд враховує і те, що малолітній ОСОБА_4 спілкується із сестрою та батьками відповідача, вони вітають його зі святами, з днем народження, що свідчить про реальну можливість відповідача бачитися із сином та приймати участь у його житті.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належним умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 15 червня 2017 року (а.с. 29-30), з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини від 13 червня 2017 року, та з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_4.

Враховуючи те, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, та приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що відповідача належить позбавити батьківських прав у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_4.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Камянської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для внесення відповідних змін до актового запису Дніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 269 від 15 квітня 2006 року.

Стягнути із ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення (отримання) рішення апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Г.А. Байбара.