Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа начальник вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Соломаха Павло Іванович, про визнання наказу про припинення трудового договору (контракту) незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 листопада 2013 року між ним та вагонною дільницею станції Київ-Пасажирський було укладено контракт, на підставі якого він був прийнятий на роботу у вагонну дільницю у резерв працівників провідником пасажирських вагонів, строк дії якого до 9 вересня 2016 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2016 року у порядку ст. 33 ЦПК України було змінено відповідача вагонну дільницю станції Київ-Пасажирський на належного відповідача публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця»).

Наказом (розпорядженням) виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський регіональної філії ПАТ «Українська залізниця» № 320/ОС від 14 березня 2016 року його було звільнено з роботи на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Вважав таке звільнення незаконним, оскільки у попередженні та наказі про його звільнення не вказані конкретні порушення з його боку: точна вага надлишкової ручної поклажі чи вантажу, які саме габарити даного вантажу та на яку величину вони перевищують встановлені законом норми й відсутні посилання на нормативні документи, вимоги яких він, начебто, порушив.

Ураховуючи наведене й уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправним наказ про його звільнення з роботи, поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 20 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 травня 2016 року позов задоволено частково. Визнано незаконним наказ № 320/ОС від 14 березня 2016 року виробничого підрозділу вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський регіональної філії ПАТ «Українська залізниця» про припинення трудового договору (контракту), змінений наказом від 22 липня 2016 року № 1081/ОС про внесення змін до наказу № 320/ОС від 14 березня 2016 року, яким перенесено дату звільнення ОСОБА_4 з 14 березня 2016 року на 11 травня 2016 року та поновлено ОСОБА_4 на роботу у виробничий підрозділ вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський ПАТ «Українська залізниця» у Київський резерв провідників пасажирських вагонів та ЛНП (цех 1) на посаду провідника пасажирських вагонів з 11 травня 2016 року. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_4 18 993 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1 тис. грн моральної шкоди, та 5 тис. грн за надання юридичної допомоги. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць на суму 5 965 грн 74 коп. допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи в позові, апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що при звільненні ОСОБА_4 з посади провідника пасажирських вагонів на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України порушень трудового законодавства відповідачем не допущено, оскільки подані докази, зокрема акт перевірки працівниками ОАО ФПК РЖД потягу № 5/6 сполученням «Київ-Москва» від 26 лютого 2016 року, згідно якого у вагоні №10/24704, який обслуговував ОСОБА_4 було виявлено 120 кг. надлишкової ручної поклажі, підтверджує порушення останнім трудового договору (контракту) .

При цьому апеляційний суд правильно послався на п. 17-а трудового контракту, яким передбачена можливість дострокового розірвання контракту у разі перевезення надлишкової ручної поклажі, який підписаний ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик