РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача та представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до голови Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_2, Леляцької сільської ради Жмеринського району про стягнення моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо неналежного ведення реєстру та обліку публічної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 року позивач ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_2, Леляцької сільської ради Жмеринського району про стягнення моральної шкоди завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо неналежного ведення реєстру та обліку публічної інформації, який мотивовано тим, що 09.05.2011 року набув чинності Закон України №2939-VI «Про доступ до публічної інформації». В подальшому Постановою КМ України від 21.10.2015 року №835 «Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних», яка набула законної сили від 24.04.2016 року, було встановлено, зокрема таке: розпорядникам інформації визначеним Законом України «Про доступ до публічної інформації», забезпечити протягом шести місяців після оприлюднення та подальше оновлення на своїх офіційних веб-сайтах наборів даних згідно з Положенням, затвердженим цією постановою. ОСОБА_7 є мешканкою с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, яке входить в склад Леляцької сільської ради і виключно дана сільська рада зобов'язана дотримуватися вимог чинного законодавства в частині забезпечення належного благоустрою у даному населеному пункті та надання жителям даної територіальної громади вільних земельних ділянок для ведення особистого господарства. 05.12.2016 року позивач звернулася до Леляцького сільського голови ОСОБА_2 із заявою про надання їй вільної земельної ділянки в селі Мала Жмеринка, оскільки належної земельної ділянки не мала для побудови господарських споруд. На дану заяву Леляцька сільська рада надала відповідь, що вільної земельної ділянки в Леляцькій сільській раді на території села Мала Жмеринка не має. Позивач вважає, що ОСОБА_2 та секретар Леляцької сільської ради ОСОБА_8 не створили реєстр публічної інформації, із метою приховування від територіальної громади документів про вільні земельні ділянки та в такий спосіб скрити протиправну діяльність даного органу місцевого самоврядування. При цьому земельні ділянки, що є в оперативному управлінні Леляцької сільської ради навмисно приховані від суспільства, про що зазначає у своєму публічному інтерв'ю Леляцький сільський голова ОСОБА_2 в публікації «Жмеринська газета» №29 від 21.07.2017 року щодо наявності вільних земельних ділянок на території Леляцької сільської ради, в інтерв'ю «Для своїх є». 27.05.2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд постановив судове рішення, яке набрало законної сили, в частині того, що: «..визнати протиправною бездіяльність Леляцького сільського голови ОСОБА_2 щодо неналежного порядку ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Не зважаючи на свою протиправну бездіяльність, відповідач по справі ОСОБА_2, додатково, на зборах жителів села Мала Жмеринка та на засіданнях сесій Леляцької сільської ради ображає позивача та вказує, що позивачка має відповідні вади здоров'я та відхилення здорового глузду. Зазначила, що діями відповідача - Леляцького сільського голови ОСОБА_2 їй завдана шкода, були втрачені нормальні життєві зв'язки; був змінений наладжений спосіб її життя, а все це разом привело до того, що позивачка вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя, та життя своєї сім'ї. Для відновлення своїх прав представник позивача вимушений був прийняти участь в засіданнях судів міста Жмеринки та судів Вінницької області, на поїздки для засідань були вкотре витрачені кошти із бюджету позивачки. Позивач вимушена була письмово звернутися до всіх вищих державних органів влади, включаючи до Президента України, Генерального прокурора України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до інших установ, стосовно того, що по відношенню до позивача порушено конституційне право на звернення з боку відповідача. Кожне звернення, що направляв позивач до державних установ потребувало відповідного грошового забезпечення для його підготовки та відправлення, а при цьому відповідного психологічного навантаження та моральних страждань. Вважає, що відповідач по справі навмисно скриває від позивача вільні земельні ділянки які є на території Леляцької сільської ради. Позивачу з боку відповідача - Леляцького сільського голови ОСОБА_2 також завдано моральної шкоди шляхом оприлюднення недостовірної інформації, щодо того що виключно позивач має вади із здоров'ям, а тому подає на відповідача в суди і в такий спосіб спричиняє додаткову роботу йому як сільському голові. Згідно розрахунку проведеним позивачем розмір завданої відповідачем Леляцьким сільським головою ОСОБА_2 моральної шкоди складає 172800 грн., однак оскільки зазначена сума є значною для відповідача і тому із урахувань об'єктивності та обґрунтованості сума моральної шкоди, яка заявляється для відшкодування з боку відповідача визначається позивачем в сумі 150000 грн. Просила стягнути з відповідача Леляцького сільського голови ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, спричинену незаконними діями та втраченою протиправною бездіяльністю в сумі 150000 грн., судові витрати стягнути з відповідача.

11.08.2017 року - ухвалою судді відкрито провадження в справі.

04.10.2017 року в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 надав заяву про залучення співвідповідачів у справі та уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з голови Леляцької сільської ради ОСОБА_2 за рахунок місцевого бюджету Леляцької сільської ради моральну шкоду на користь позивача, спричинену незаконними діями та вчиненою протиправною бездіяльністю в сумі 150000 грн., судові витрати стягнути солідарно з голови Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_2, Леляцької сільської ради Жмеринського району.

04.10.2017 року ухвалою суду за клопотання представник позивача ОСОБА_1 залучено співвідповідачем Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області.

Другим пунктом резолютивної частини ухвали суд визнав явку позивача ОСОБА_7 в судове засідання обов'язковою. Роз'яснив, що у разі неявки в судове засідання позивача, справа буде вирішена на підставі наявних доказів.

16.11.2017 року представник позивача ОСОБА_1 уточнив заявлені позовні вимоги та просив стягнути з Леляцької сільської ради за дії посадової особи Леляцької сільської ради ОСОБА_2 моральну шкоду на користь позивача, спричинену незаконними діями та вчиненою протиправною бездіяльністю в сумі 150000 грн. Заява обґрунтована тим, що на момент звернення до суду відповідач по справі є посадовою особою виконавчого комітету Леляцької сільської ради та входить в склад даного органу місцевого самоврядування та виключно відповідає за роботу, яка повинна бути проведена в межсесійний період Леляцької сільської ради. Однак в супереч вимогам чинного законодавства Леляцька сільська рада, яка визнала виконавчий комітет Леляцької сільської ради окремою юридичною особою не здійснила реєстрацію даного органу місцевого самоврядування. Леляцька сільська рада повинна нести відповідальність за неналежні дії Леляцького сільського голови ОСОБА_2 у відповідності ч.1 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зазначив, що відповідачами не створена електронна система обліку публічної інформації, яка має знаходитися у розпорядника суб'єкта владних повноважень. Пояснив, що вказаними діями відповідачами позивачу ОСОБА_7 завдана моральна шкода, яка розрахована на підставі методик та визначена в сумі 150000 грн. кожним. Позивачу ОСОБА_7 завдана моральна шкода, їй завдано душевних страждань, вона була вимушена лікуватися внаслідок погіршення стану свого здоров'я із-за протиправних дій відповідача, який при в своєму звіті на зборах територіальної громади оприлюднив про рішення суду за позовом ОСОБА_7 до Леляцької сільської ради та Леляцького сільського голови, однак на це він не мав права. Вона фактично перенесла інфаркт, змінився налагоджений спосіб життя, були втрачені нормальні життєві зв'язки, вона потребує довготривалого лікування. Просив позов задовольнити.

В судовому засідання відповідач та представник відповідача Леляцької сільської ради ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволені позову. Пояснив, що ними подана заявка про реєстрацію в єдиному державному порталі відкритих даних та чекають підтвердження і там буде знаходитися вся інформація про яку зазначає представник позивача. Відповідальною особою буде секретар Леляцької сільської ради ОСОБА_8

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в запереченнях проти позову. Вважає, що хоча постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду Вінницької області від 27.07.2017 року частково задоволені вимоги позивача ОСОБА_7 про визнання протиправною бездіяльності Леляцького сільського голови ОСОБА_2 та секретар ОСОБА_8 щодо неналежного ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», однак, зв'язок даних правопорушень з результатом розгляду заяви від 05.09.2016 року є лише суб'єктивним баченням позивача, оскільки жодним судом не встановлено, що відповідачі щось умисно приховували від позивача, перешкоджаючи їй користуватись своїми законними правами. Вважає, що позивачем не надано доказів підтвердження факту заподіяння їй моральної шкоди, розмір якої є необґрунтованим та недоведеним, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та правовідносини, що випливають із встановлених обставин.

Позивач ОСОБА_7 05.09.2016 року звернулася до Леляцького сільського голови ОСОБА_2 із заявою про надання їй вільної земельної ділянки в селі Мала Жмеринка, оскільки немає належної земельної ділянки для побудови господарських споруд (а.с.5 зв.)

Згідно листів Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області від 07.11.2016 року та 15.11.2016 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 по Жмеринському району та м. Жмеринка земельних ділянок не зареєстровано. (а.с.6, зв.)

Згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду Вінницької області від 27.07.2017 року постанову Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання протиправної бездіяльності щодо ненадання публічних інформацій, невжиття заходів реагування та про зобов'язання вчинити дії скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 В цій частині ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Леляцького сільського голови ОСОБА_2 та секретаря Леляцької сільської ради ОСОБА_8 щодо неналежного порядку ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зобов'язано Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області здійснити реєстрацію публічної інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". В задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.7-10).

Відповідно копії статті періодичного видання «Жмеринська газета» №29 від 21.07.2017 року в інтерв'ю з Леляцьким сільським головою ОСОБА_2, останній зазначив, що в Леляцькій сільській раді в резерві є земельні ділянки для надання учасникам АТО - жителів Леляцької сільської ради (а.с.11).

Згідно довідки Жмеринського міжрайМСЕК від 05.02.2017 року позивач ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи загального захворювання (дата огляду, яким підтверджено інвалідність 05.02.2014) (а.с.12).

За випискою з історії хвороби №5010 ОСОБА_7 з 03.10.2017 по 19.10.2017 року перебувала в стаціонарі неврологічного відділення Вінницького обласного клінічного госпіталю ветеранів війни, отримала лікування, рекомендовано нагляд лікарів та уникати психоемоційних навантажень (а.с.36 зв).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1108 від 14.11.2017 року, ОСОБА_7 потребує постійного лікування (а.с.37).

Відповідно відповіді Міністерства юстиції від 07.11.2017 року надісланої на адресу Жмеринського міського осередку політичної партії «Українські соціал-демократи», роз'яснено законодавство України з питань відшкодування шкоди, заподіяної юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування (а.с.39).

Згідно відповіді сільського голови ОСОБА_2 №487 від 27.10.2017 року, на 15 сесії 3 скликання Леляцької сільської ради від 12.07.2001року затверджено статут територіальної громади на загальних зборах Леляцької сільської ради, згідно якого виконавчий комітет Леляцької сільської ради є юридичною особою, має свою печатку та інші реквізити юридичної особи (а.с.40).

Згідно відомостей Пенсійного фонду України, станом на 26.10.2017 року за даними, які отримані в результаті інформаційного обміну з державною фіскальною службою України, в реєстрі страхувальників Державного реєстру, юридична особа - виконавчий комітет Леляцької сільської ради - відсутня, до Пенсійного фонду не звітувався та не сплачував відповідні внески (а.с.40 зв.).

Відповідно договору про надання послуг №1011 від 17.10.2017 року Леляцька сільська рада в особі голови ОСОБА_2 уклала договір з ФОП ОСОБА_9 про надання послуг інформації (послуги пов'язані з програмним забезпеченням) по розробці веб-сайту (а.с.43-44).

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства за змістом ст.10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст.57, 58, 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до положень ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно пунктами 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, також відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, з позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що предметом даного спору є заподіяння моральної шкоди позивачу неправомірними діями відповідачів, а саме приховування від позивача вільних земельних ділянок, які є на території Леляцької сільської ради. Вказане виникло в результаті неналежного порядку ведення та надання публічної інформації відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», що встановлено постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2017 року.

Позивачем вказано, що заподіяння моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідачів пов'язане з тим, що в зв'язку з незаконними діями відповідача позивач була змушена змінити уклад свого життя для поновлення свого права на звернення відповідно до Законодавства України. При визначенні розміру моральної шкоди вона виходила із методик (зокрема літератури для визначення розміру моральної шкоди), причиненими душевними стражданнями, які виникли внаслідок дій відповідачів та завдана цими діями моральна шкода, оцінена позивачем у сумі 150000 гривень, які просила стягнути окремо з кожного відповідача.

Судом не встановлено та позивачем, представником позивача, не заявлено в чому саме полягають душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідачів щодо неї, членів її сім'ї чи близьких родичів ні під час прийняття заявленого рішення, ні надалі. Не надано доказів змін укладу її життя, про що заявлено позивачем в позовній заяві.

Таким чином, судом не встановлено причинного зв'язку між винними діями відповідачів та оспорюваною моральною шкодою.

Судом визначаються також безпідставними доводи позивача щодо власне розміру заявленої моральної шкоди, визначеної ним з власних міркувань.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки нею не доведено факту заподіяння їй моральних втрат неправомірними діями відповідачів, наявності причинного зв'язку між діями відповідачів та спричиненням фізичних або моральних страждань, а також необґрунтовано визначено розмір оспорюваного морального відшкодування .

Керуючись ст.3, 15, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. 5, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 74, 110, 209, 210, 212-214, 224-226 ЦПК України, п.3,5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя