АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5701/17 Справа № 206/6295/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, комунальне підприємство «Житлове господарство Самарського району» Дніпровської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що на підставі ордера на житлове приміщення №3576 від 29 вересня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, його колишній дружині ОСОБА_3 та трьом членам їх сімї було надано право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (вул. Таманська). Квартира знаходиться на балансі КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради. У вищезгаданій квартирі зареєстровані, але не проживають, з квітня місяця 2014 року і по сьогоднішній день, його колишня дружина ОСОБА_3 та з серпня місяця 2014 року і по сьогоднішній день, донька ОСОБА_4 з онукою ОСОБА_5 Факт не проживання відповідачів за адресою: вул. ОСОБА_6 (вул. Таманська)АДРЕСА_2 у м. Дніпро підтверджується актом від 31 жовтня 2016 року, який складений та підписаний уповноваженою особою КП «ЖГ Самарського району».

Вважає, що відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин, та він з ними не підтримує ніяких стосунків, та йому не відомо місце їх проживання, а також всі комунальні платежі за зареєстрованих осіб, поточний ремонт та утримання квартири здійснюється тільки позивачем. Крім того позивач зазначив, що вже довгий час у звязку із скрутним матеріальним становищем він має намір отримувати житлову субсидію, але оскільки в квартирі зареєстровані відповідачі, які фактично в ній не проживають не може скористатись законним правом на отримання допомоги від держави. А оскільки відповідачі не проживають за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин, їх речей у квартирі не має, комунальні послуги не сплачують, ремонту не проводять, не допомагають та не мають наміру допомагати йому по утриманню квартири, позивач просив визнати відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 у будинку №1-а по вул. Василя Симоненка (вул. Таманська) у м. Дніпро зі зняттям їх з реєстраційного обліку за цією адресою та стягнути понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаюсь на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що колишній дружині позивача ОСОБА_3 та трьом членам їх сімї ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 було надано право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_3 (вул. Таманська) в м. Дніпропетровську на підставі ордера на житлове приміщення №3576 від 29 вересня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів (а.с.10).

В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_9 (ОСОБА_3С.), ОСОБА_4 (ОСОБА_7С.), ОСОБА_5, що підтверджується довідкою КП ЖГ «Самарського району» ДМР (а.с.11).

Як вбачається з акту від 31 жовтня 2016 року відповідачі ОСОБА_10 (ОСОБА_3П.), ОСОБА_7 не проживають у вищезазначеній квартирі із середини 2014 року (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем та його представником не надано суду жодного доказу на підтвердження неповажності причин не проживання відповідачів у спірній квартирі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст.47 Конституції України, ч. 4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, як на підставі і в порядку, передбачених законом.

Положеннями частин 1 та 2 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Частиною 3 статті 71 ЖК України встановлено випадки, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Відповідно до положень ч.5 ст.71 ЖК України обумовлено, що може бути встановлено й інші умови і випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами на більш тривалий строк, крім випадків, наведених у ч. 3 вказаної статті ЖК України.

Згідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким , що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). При цьому вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює , у зв`язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, з середини 2014 року відповідачі не мешкають у спірній квартирі. Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі без поважних причин.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дослідив усі докази, наявні у матеріалах справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі понад 6 місяців без поважних причин.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачі добровільно без поважних причин не користуються спірною квартирою протягом дванадцяти років, колегія не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.М. Максюта

ОСОБА_11