Справа №203/3620/17
Провадження №2/0203/1309/2017
14.11.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
03 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач дізнався, що 16.06.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 3 001 699,93 грн. Виконавчий напис вчинено внаслідок невиконання позивачем кредитних зобовязань. На підставі виданого виконавчого напису третьою особою було відкрито виконавче провадження. Між тим, на думку позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувшись до нотаріуса, увів його в оману, не повідомивши про спірність підстав для стягнення заборгованості. Крім того, усупереч закону виконавчий напис було вчинено з приводу заборгованості, що утворилася за девять років. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.а.с. 2 6).
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.
Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не зявився, був повідомлений належним чином.
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до суду також не зявилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності.
У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Представник третьої особи до суду не зявився, був повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.08.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та позивачем було укладено кредитний договір №DNHLGA00000581, за яким позивач отримав кредит у сумі 330 211,00 доларів США (а.с.а.с. 8 12).
16 червня 2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» вчинила виконавчий напис (реєстровий №3966) про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 2 999 999,93 грн. за період від 01.08.2006 року по 05.04.2016 року., а також витрат із вчинення виконавчого напису в сумі 1 700,00 грн. (а.с. 7).
Згодом третьою особою на підставі вчиненого виконавчого напису було відкрито виконавче провадження.
Відповідно до статті 88 Закону України від 02.09.1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі Закон №3425-ХІІ) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно зі статтею 5 Закону №3425-ХІІ нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.
У відповідності з пунктом 1 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5,нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.
З аналізу приведеної норми вбачається, що виконавчий напис є одним з інститутів правового регулювання відносин між кредитором і боржником, який обумовлюється відсутністю у сторін таких правовідносин спору по суті вимог.
При цьому законодавство покладає на нотаріусів не тільки формальну роль із вчинення виконавчих написів, але й функції з оцінки документів, що надаються кредиторами на предмет наявності або відсутності спірних правовідносин, періоду формування заборгованості, відповідності вимог кредитора чинному законодавству тощо.
Судом встановлено, що строк утворення заборгованості, про яку йдеться у виконавчому написі, є більшим за строк, визначений статтею 88 Закону №3425-ХІІ, і дорівнює девяти рокам восьми місяцям і чотирьом дням.
Крім того, 09.11.2015 року апеляційним судом Дніпропетровської області у цивільній справі №206/278/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 було ухвалено рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 01.08.2006 року DNHLGA00000581 за період від 01.08.2006 року по 19.12.2014 року був залишений без задоволення у звязку з порушенням ПАТ КБ «ПриватБанк» строку звернення до суду. Рішення набрало законної сили (а.с.а.с. 13 17).
Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 16.06.2016 року не мало законних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а останній підстав для вчинення такого напису, через відсутність у позивача заборгованості за кредитним договором від 01.08.2006 року DNHLGA00000581.
Суд критично ставиться до письмових заперечень відповідачів щодо наявності ознак безспірності заборгованості, оскільки відсутність заборгованості як такої (через врегулювання питання у судовому порядку), є безумовним свідченням спірності правовідносин і абсолютною перешкодою для вчинення виконавчого напису.
Відтак, суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити.
У порядку статті 88 ЦПК з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат останнього у сумі 640,00 грн. (а.с. 1).
При цьому така компенсація має бути відшкодована лише ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки між позивачем та приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 правовідносини матеріально-правового характеру не виникли.
Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 215, 218, 224 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16 червня 2016 року, зареєстрований у реєстрі за №3966, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 14 листопада 2017 року.
Суддя М.О. Католікян