П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року постановленої під головуванням судді Остапчук Л.В. в справі № 570/2033/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року визнано мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу на таких умовах :

ОСОБА_3 визнала заборгованість у розмірі 55 000 грн. перед ОСОБА_2 Сторони погодили, що повернення грошових коштів за договором позики від 06 січня 2015 року повинно відбутись до 20 травня 2016 року.

Сторони погодили, що у разі не повернення грошових коштів ОСОБА_3 для ОСОБА_2 за договором позики від 06 січня 2015 року у вказаний строк, ОСОБА_3 передає належне їй майно на праві власності, а саме : автомобіль марки "ГАЗ", модель 3110, реєстраційний номер - НОМЕР_3, рік випуску - 2003, тип - легковий-В седан, номер шасі НОМЕР_2, об'єм двигуна - 2300 (право власності на вищевказаний автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 виданим ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області) позивачу - ОСОБА_2, у рахунок погашення боргу.

Сторони погодили, що право власності на автомобіль, марки "ГАЗ", модель 3110, реєстраційний номер - НОМЕР_3, рік випуску - 2003, тип - легковий-В седан, номер шасі НОМЕР_2, об'єм двигуна - 2300 ОСОБА_3 припиняється, а ОСОБА_2 набуває право власності на вказаний автомобіль.

Визнано право власності на автомобіль марки "ГАЗ", модель 3110, реєстраційний номер - НОМЕР_3, рік випуску - 2003, тип - легковий-В седан, номер шасі НОМЕР_2, об'єм двигуна - 2300 за ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_3 зобов'язується передати всі документи на вищезазначене майно позивачу ОСОБА_2 не пізніше 20 травня 2016 року.

У зв'язку з переходом права власності на автомобіль ОСОБА_2 відмовляється від заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором позики від 06 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати. Провадження по справі закрито.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" вказує, що вона постановлена з порушенням вимог процесуального права.

Вказує на те, що судом першої інстанції при затвердженні мирової угоди не перевірено наявність арештів накладених на автомобіль марки "ГАЗ", який належить ОСОБА_3

В той же час, постановою про арешт майна боржника та заборони його відчуження від 16.10.2014 року, ВП №44998163 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором в розмірі 2151290,70 грн. накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Зазначає про те, що постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди судом першої інстанції порушено права стягувача ПАТ КБ "ПриватБанк", який мав намір у виконавчому провадженні задовольнити свої вимоги за рахунок майна ОСОБА_5 в тому числі і за рахунок автомобілю марки "ГАЗ".

Вказує на те, що укладаючи мирову угоду ОСОБА_3 намагалася ухилитися від погашення заборгованості за виконавчим провадженням та приховати майно, яке їй належить на праві власності. Оскільки, укладенням даної мирової угоди зачіпаються інтереси інших осіб, а саме ПАТ КБ "ПриватБанк" та умови мирової угоди суперечать вимогам закону, то суд першої інстанції не вправі був визнавати умови такої мирової угоди.

З цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк" просили ухвалу Рівненського районного суду від 13 травня 2016 року скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Інші сторони заперечень на апеляційну скаргу до встановленої судом дати не подали.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримав подану апеляційну скаргу та пояснив, що про оскаржувану ухвалу їм стало відомо по справі за позовом ОСОБА_2 про зняття арешту з вказаного автомобіля, яка розглядається в Рівненському районному суді. Вважає, що ОСОБА_3, як боржник у виконавчому провадженні за стягненням банку, намагалась ухилитись від погашення заборгованості перед банком та приховати майно, що підлягає до стягнення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась.

15 грудня 2017 року набирала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з позову, ОСОБА_2 06 квітня 2016 року звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обґрунтування вказаного позову зазначав про те, що 06 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. Відповідно до укладеного договору позики від 06.01.2015 року ОСОБА_3 отримала у нього позику у розмірі 55 000 грн., які згідно з умовами вказаного договору, відповідач зобов'язувалась повернути до 06 січня 2016 року. На підтвердження отримання позики між ним та відповідачем укладено договір у письмовій формі, написано власноручно розписку про зобов'язання повернути борг.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода, укладена між сторонами, не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Колегія судів не погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Оскаржена ухвала суперечить закону та порушує права банку, як стягувача, якого не залучили до участі в даній справі.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладанням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє чи не обмежені представники сторін вчиняти відповідні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, передаючи відповідно до умов мирової угоди у власність ОСОБА_2 спірний транспортний засіб, який не є предметом цього спору, суд першої інстанції не з'ясував, чи відповідає зазначена мирова угода вимогам закону, зокрема ст.207 ЦПК України, чи стосуються умови мирової угоди прав та обов'язків сторін, що випливають з предмета позову, яким є стягнення коштів, та чи пов'язані ці умови із спірними правовідносинами, чи не порушують її умови права та інтереси інших осіб.

Із документів, доданих до апеляційної скарги ПАТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Рівненського РУЮ від 16 жовтня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-863/11 виданого 23.09.2013 року Рівненським районним судом про стягнення заборгованості за кредитним договором 2151290,70 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 (а.с.23).

Право власності згідно ст. 328 ЦК України набувається на підставах що не заборонені законом, у тому числі на підставі правочину.

Затвердження судом мирової угоди, якою вирішується питання переходу права власності, передбачає необхідність у з'ясуванні, чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання такої угоди.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не з'ясував, чи не суперечить чинному законодавству укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна шляхом укладення сторони мирової угоди, не перевірив відсутності обтяжень на майно, у зв'язку із цим ухвала суду про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам закону.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду до скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.353 та п.1 ч.1 ст.389 ЦПК України дана постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк"задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 травня 2016 року скасувати, справу направити до Рівненського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 27 грудня 2017 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук