Справа № 309/3773/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., ФАЗИКОШ Г.В.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 30 травня 2017 року, -

встановила:

ОСОБА_1 07.11.2016 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Рішенням Хустського районного суду від 13.11.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно починаючи з 08.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Фактично відповідач сплачує аліменти в розмірі 500,00 грн щомісячно.

Позивач працевлаштований, але гроші, які сплачуються відповідачем на утримання дитини, є мізерними порівняно з реальними потребами. Відповідач самоусунувся від виконання обовязку з утримання та виховання дитини, ці обовязки позивач здійснює одноосібно, однак, знаходиться у важкому матеріальному становищі і не може належним чином забезпечити дитину. Натомість відповідач працює на заробітках у Російській Федерації, має постійний мінливий дохід, який приховує. Відповідач у змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі.

У 2016 році прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1531,00 грн, половина з цієї суми (765,50 грн) є мінімальним розміром аліментів, що їх відповідач повинен сплачувати на дитину. Відповідач нікому іншому аліменти не сплачує, стягнення за виконавчими документами з нього не провадяться, інших осіб, яких повинен утримувати, він не має.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 180, 184, 192 СК України, позивач ОСОБА_1 просила змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 і стягувати з нього на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 1/2 частини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Хустського районного суду від 30.05.2017 у позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване. На думку сторони, суд не врахував вимог законодавства, яким регулюються спірні правовідносини, зокрема, встановлених законом розмірів прожиткового мінімуму на 2016-2017 рр. (базовий соціальний стандарт), які саме і слід брати до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Тим часом, після стягнення аліментів у 2012 році і до предявлення позову, що розглядається, утримання дитини стало практично вдвічі дорожчим, а аліменти позивач продовжує отримувати так само 500,00 грн. Просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляцію відповідач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, апеляційний суд приходить до такого.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із повної його необґрунтованості та недоведеності. Однак, із таким вирішенням справи погодитись не можна, оскільки, на думку колегії суддів, місцевий суд припустився помилки у застосуванні норм матеріального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої після розірвання їх шлюбу рішенням Хустського районного суду від 27.12.20011 з відповідача на користь позивача рішенням цього ж суду від 13.11.2012 стягнуто на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно починаючи з 08.10.2012 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-7). Сторони проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 окремо, позивач у будинку № 174, відповідач у будинку № 626 (а.с. 2, 12).

Позивачем визнано, а відповідачем не заперечується, що фактично аліменти сплачуються не в частці від заробітку (доходу) платника, а у сумі 500,00 грн щомісячно. З матеріалів справи вбачається, що з часу стягнення аліментів рішенням Хустського районного суду від 13.11.2012 обставини, які мали значення для визначення судом розміру грошового утримання з батька для дитини та способу стягнення аліментів, за пять років істотно змінилися.

За визнанням відповідача, що не заперечується та не спростовується позивачем, відповідач не має постійної роботи та регулярного заробітку (доходу), наявність яких враховувалася при визначенні судом раніше розміру та способу стягнення аліментів. У справі містяться також дані, які не заперечуються позивачем, про отримання відповідачем у жовтні 2016 року травми (компресійного переламу І-го поперекового хребця), що потребує лікування та реабілітації (а.с. 28, 29). На час ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив 930,00 грн, тому присуджені з відповідача аліменти при зарплаті у 1498,00 грн складали 374,50 грн, що було помітно більше за 30% від прожиткового мінімуму на дитину (279,00 грн). На час звернення позивача до суду по збільшення розміру стягуваних аліментів і на час вирішення позову судом прожитковий мінімум враховується вже для дитини віком від 6 до 18 років і становить, відповідно, 1531,00 грн і 1777,00 грн, де 500,00 грн складають, відповідно, 32,7% і 28,12%, на кінець 2017 року цей прожитковий мінімум становитиме 1860,00 грн.

З урахуванням такої динаміки прожиткового мінімуму доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись практично вдвічі дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 61 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну протягом такого тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дитини за її розміром не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (норми матеріального права в редакції, чинній на час предявлення позову). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст. 184 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня предявлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відтак, слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою повязується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Поряд із цим, вимога про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000,00 грн щомісячно є явно необґрунтованою і надмірною, у цьому звязку підлягають відповідною мірою врахуванню і обставини, на які посилався відповідач і які впливають на визначення розміру аліментів, передусім стан здоровя платника аліментів.

Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України); ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України).

Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. Апеляційний суд не має в даній справі підстав для відступу від такої правової позиції (ст. 214 ч. 2, ст. 360-7 ч. 1 ЦПК України).

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 309 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити частково, змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, стягнутих раніше рішенням суду у частці від заробітку (доходу) з відповідача на користь позивача на утримання доньки, стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 15.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття, а в задоволенні інших вимог позову відмовити. На переконання колегії суддів, стягнення аліментів у такому розмірі тривалий час з урахуванням динаміки значення базового соціального стандарту забезпечуватиме наближеність належних з відповідача аліментів до 50% прожиткового мінімуму на дитину та відповідатиме інтересам дитини.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 30 травня 2017 року скасувати, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково, змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, стягнутих рішенням Хустського районного суду від 13 листопада 2012 року у частці від заробітку (доходу) з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії ВР № 339512, виданий Хустським МВ УМВС України в Закарпатській області 28.05.2012, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, 626, Хустського району Закарпатської області, у користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії ВР № 484760, виданий Хустським МВ УМВС України в Закарпатській області 28.05.1998, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, 174, Хустського району Закарпатської області, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень 00 коп.) щомісячно, починаючи з 15 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 1255,20 грн судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді