Справа № 235/2177/17
Провадження № 2/235/1160/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Данилів С.В.,

за участю секретаря: Харенко Т.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 13 м. Покровська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, у звязку із втратою документів, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2017 року позивач звернувся до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, у звязку із втратою документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.09.1993 року він уклав договір купівлі-продажу квартири за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (ОСОБА_2), АДРЕСА_1, який був посвідчений старшим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 Вказаний договір купівлі-продажу був зданий та зареєстрований ним КП «БТІ» м. Красноармійська. Оригіналу вказаного свідоцтва в нього не залишилось.

Позивач вказує, що оригінал договору купівлі-продажу квартири від 10.09.1993 року ним був втрачений.

Також, посилається що звернутися до субєкта державної реєстрації із заявою про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку він не має можливості, оскільки у нього відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло.

Позивач вказує, що 10.05.2017 року він звернувся до Донецького обласного державного нотаріального архіву з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.09.1993 року державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори за реєстровим № 2550, на що отримав відповідь, що видати дублікат вищевказаного документа не виявляється можливим, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній.

З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити та визнати за ним право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує.

Представник позивача ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 міська рада Донецької області, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо рішення просить таке ухвалити на розсуд суду.

Відповідно до ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно копії купівлі-продажу від 10.09.1993 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої Красноармійської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстр. № 2550, ОСОБА_1 купив квартиру, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (ОСОБА_2), АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно відповіді № 259/01-12 від 10.05.2017 року, виданої Донецьким обласним державним нотаріальним архівом, позивачу було відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу від 10.09.1993 року, посвідченого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою реєстр. № 2550, оскільки всі документи прийняті на зберігання залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с. 7).

З газети «Телескоп» № 20 вбачається, що ОСОБА_1 18.05.2017 року подав оголошення про втрату оригіналу договору купівлі-продажу від 10.09. 1993 року (а.с. 18).

Згідно довідки № 396/01-02 від 11.05.2017 року, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації» до 01.01.2013 року квартира, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ (ОСОБА_2), АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають справи у порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно зі ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку слід дійти висновку, що в даному випадку позивач повинен довести як факт втрати правовстановлюючого документу, так і обставину того, що він є власником відповідного майна. Також, необхідно довести неможливість відновлення свого права в позасудовому порядку.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, ким та яким чином оспорюється дійсність укладеного договору купівлі-продажу та право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

Зазначивши в позовній заяві факт втрати правовстановлюючого документу на квартиру, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів щодо цього (наприклад довідки з поліції про звернення щодо втрати документа), а також у позовній заяві не зазначив обставини втрати документу, .

Суд не приймає до уваги, як доказ втрати договору купівлі-продажу квартири, оголошення у газеті «Телескоп», оскільки зазначене оголошення подано 18.05.2017 року, однак час коли було втрачено оригінал позивачем у позові не зазначено та при яких обставинах суду інформацію не надано.

Відтак, суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно договір купівлі-продажу квартири був втрачений 18.05.2017 року та за яких обставин.

Також, суд звертає увагу на той факт, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зі змінами) будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Для перевірки доводів позовної заяви щодо належності права власності на означену квартиру, судом було зроблено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 87032776 від 15.05.2017 року, встановлено що у ОСОБА_1 у власності є домоволодіння за адресою: вул. Зелена, 5, в с. Урзуф, Мангушського району, іншого майна, а саме квартири 33, у будинку 31 за адресою: м-н Лазурний, м. Красноармійськ (ОСОБА_2), Донецька область, у власності позивача не має (а.с. 15-16).

Крім того, ураховуючи приписи ст.ст. 15, 392 ЦК України, відповідачем у даній справі, в частині визнання права власності на майно, у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу, повинен бути учасник виниклих правовідносин, який має матеріально-правовий інтерес та який заперечує право власності позивача.

Проте, ОСОБА_2 міська рада Донецької області не є учасником правовідносин, що виникли, вона не порушує та не оспорює прав позивача, між сторонами відсутній спір щодо визнання відповідного права, в результаті розгляду справи у ОСОБА_2 міської ради Донецької області не виникнуть права чи обов'язки.

ОСОБА_2 міська рада Донецької області не є особою від якої відповідне право перейшло, або особою яка може претендувати на таке право, а тому вона не є належним відповідачем у справі.

Отже, позивач, звертаючись до суду, не правильно обрав спосіб захисту свого права, не правильно визначив відповідача у даній справі, не довів як факт втрати оригіналу правовстановлюючого документу, так і обставину того, що він є власником відповідного майна, а відсутність доказів щодо звернення позивача до відповідних установ про видачу дублікату правовстановлюючого документу, свідчить про передчасність звернення до суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У наданих позивачем суду доказів відсутня інформація щодо порушення його прав, на підтвердження заявлених позовних вимог.

Суд не може обґрунтовувати своє рішення на припущеннях.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру, у звязку із втратою документів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: С.В. Данилів