Справа № 165/1620/17 Провадження № 22-ц/773/1490/17 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Категорія: 32 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я. ,

суддів - Грушицького А.І., Матвійчук Л.В.,

секретар с/з ОСОБА_1,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3, та відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинського обласного управління Акціонерного товариства "Ощадбанк" на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

03 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він 21 грудня 2012 року, працюючи на посаді інкасатора-водія у відповідача під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належав відповідачу на праві власності, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Позивач зазначає, що внаслідок нещасного випадку, пов'язаного із виробництвом, йому встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та третя група інвалідності. Внаслідок профзахворювання йому було призначено одноразову допомогу в сумі 10880,00 грн.

Позивач вважає, що йому з боку роботодавця була заподіяна моральна шкода в розмірі 640000,00 грн., яку він просив стягнути з відповідача в його користь, а також просив стягнути з відповідача 640 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року в даній справі позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача в користь позивача 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя на виробництві.

Стягнуто з відповідача в користь позивача 800 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач та його представник подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди та в частині розподілу судових витрат, просять рішення суду в цій частині змінити та стягнути з відповідача в користь позивача 640000 грн. моральної шкоди, 640 грн. судового збору та 5000 грн. витрат за надання правової допомоги.

В своїй апеляційній скарзі на судове рішення відповідач посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права та просить рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник свою апеляційну скаргу підтримали, а скаргу відповідача заперечили, представник відповідача апеляційну скаргу відповідача підтримав, апеляційну скаргу позивача і його представника заперечив.

Апеляційну скаргу позивача та його представника слід задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат змінити.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_2 працював у відповідача на посаді інкасатора-водія. 21 грудня 2012 року автомобіль, належний відповідачу, яким керував позивач в даній справі ОСОБА_2 потрапив в дорожньо- транспортну пригоду, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року, що набрав законної сили, ОСОБА_2 у пред'явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України визнано не винним та виправдано через відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення (а.с.6-16).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25 листопада 2013 року, що набрало законної сили, в справі за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві про скасування акту форми Н-5 та зобовязання вчинити певні дії постановлено визнати незаконним та скасувати акт форми Н-5 від 25 вересня 2013 року 2013 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 грудня 2012 року у філії Волинського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», що стосується нещасного випадку із ОСОБА_2 Зобовязано відповідача провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 21 грудня 2012 року з інкасатором-водієм ОСОБА_2 та зобовязано скласти акт за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с.17-19)

Згідно акту форми Н-5 проведення додаткового спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 21 грудня 2012 року о 12 год. 45 хв. у філії Волинського обласного управління ОСОБА_5 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», складеного 15.11.2016 року та затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Київській області від 16.11.2016 року, нещасний випадок з інкасатором-водієм сектору інкасації коштів та перевезення цінностей (м. Нововолинськ) відділу інкасації коштів та перевезення цінностей філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» ОСОБА_2 слід вважати таким, що пов'язаний з виробництвом. По даному нещасному випадку скласти акт за формою Н-1 (а.с.42-45).

Із акту №2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1, затвердженого 16 листопада 2016 року, убачається, що нещасний випадок з ОСОБА_2 пов'язаний з виробництвом (а.с.46-47).

В судовому засіданні установлено, що позивачу ОСОБА_2 встановлено з 30 грудня 2016 року 40 відсотків втрати професійної працездатності, а також встановлено третю групу інвалідності у звязку з трудовим каліцтвом, йому протипоказана робота у шкідливих, небезпечних умовах з фізичним перевантаженням (а.с.28).

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 січня 2017 року потерпілому ОСОБА_2 призначено щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 1284,34 грн., виплати проводити з 30 грудня 2016 року по 17 січня 2018 року включно, провести донарахування щомісячних виплат за грудень 2016 року в розмірі 82,86 грн. (а.с.62).

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 січня 2017 року потерпілому ОСОБА_2 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 10880,00 грн. (а.с.63).

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває в трудових відносинах.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Таким чином, судом встановлено, що з позивачем ОСОБА_2 стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався із позивачем ОСОБА_2, йому була заподіяна моральна шкода, відповідальність по відшкодуванню якої повинна нести організація, з якою позивач перебував у трудових відносинах.

Тому не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу немає.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з визначеним розміром моральної шкоди в сумі 50000 грн., оскільки місцевий суд, визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів прийшла до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат з огляду на наступне.

При предявленні позовних вимог позивачем сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., хоча відповідно до вимог Закону «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судову збору при подачі позову. В своїй позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача в його користь судовий збір.

Стаття 88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково і на його користь з відповідача стягнута моральна шкода, колегія суддів вважає, що з відповідача в користь позивача підлягає стягнення також 640 грн. судового збору.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення судом норм процесуального права рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити та стягнути з відповідача в користь позивача 640 грн. судового збору. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3 задовольнити частково, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії Волинського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 09 жовтня 2017 року в даній справі в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в користь позивача ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді