Справа № 648/1812/17
Провадження № 2/648/812/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Строілов С.О.,

з участю секретаря Велько А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину будинку за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Іванівка, вул.Чепиноги 32, посилаючись на те, що вказаний будинок є спільною сумісною з відповідачем власністю, оскільки набутий подружжям в період шлюбу, який розірвано в 2014 році, на підставі договору довічного утримання ОСОБА_3, яка є рідною бабусею позивача.

В судовому засіданні позивач та її представник підтимали заявлені вимоги за підставами вказаними у позові.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, оскільки договір довічного утримання був укладений з ним, при цьому вважає спірний будинок спільною власністю подружжя, в тому числі дітей.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на те, що спірний будинок не є спільним майном подружжя, оскільки відповідач сплачував за нього кошти, сторони не утримували бабусю та позивач не ставить питання про реальний поділ будинку та землі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з вересня 1987 року по вересень 2014 року, що підтверджується відповідними свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданим 12.09.1987 року Токарівською сільською радою Білозерського району Херсонської області та рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 02.09.2014 року.

В період шлюбу 29.08.1992 року відповідачем ОСОБА_2 укладено з ОСОБА_3 договір довічного утримання за яким остання передала належний їй жилий будинок розташований за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Іванівка, вул.Чепиноги 32, у власність ОСОБА_2, а він зобовязався довічно утримувати ОСОБА_3

З пояснень сторін та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_3 є рідною бабусею позивачки ОСОБА_1 та вона деякий час проживала з сімєю ОСОБА_1, а в подальшому проживала у батьків позивачки, при цьому родина ОСОБА_1 надавала посильну допомогу бабусі та приймала участь у її похованні.

Вказані обставини узгоджуються з іншими матеріалами справи та сторонами визнаються.

За змістом ст. 425 ЦК УРСР за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобовязується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від їх заробітку та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення щодо спільної сумісної власності подружжя містилися у ст. 22 КпШС України.

Згідно ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то майно одержане за цим договором є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 57 СК України та ст. 24 КпШС України містять перелік майна яке є особистою власністю дружини або чоловіка (роздільним майном подружжя).

Оцінивши в сукупності досліджені судом докази, суд приходить до висновку що за встановлених обставин відповідач ОСОБА_2 уклав договір довічного утримання з ОСОБА_3 в інтересах своє сімї, що ним фактично в судовому засіданні не заперечувалось. При цьому, з урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3, проживання останньої деякий час з сімєю ОСОБА_1 та перебування на їх утриманні, а в подальшому з батьками позивача, участі в її утриманні та похованні сторін по справі, як членів однієї сімї, суд приходить до висновку, що набутий відповідачем за договором довічного утримання від 29.08.1992 року будинок за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Іванівка, вул.Чепиноги 32, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, яке підлягає поділу в передбаченому законом порядку.

Поряд з цим, суд враховує що дане майно не відноситься до майна, яке відповідно до закону є особистою власністю одного з подружжя, а доводи відповідача про сплату коштів за спірний будинок не приймаються судом до уваги як такі, що не доведені належними та допустимими доказами й такий обовязок не передбачений для набувача за договором довічного утримання.

Доводи представника відповідача про те, що позивачем не ставиться питання про реальний поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, яка є власністю відповідача, не приймаються судом до уваги, як такі, що не стосуються суті виниклого спору та не дають підстав для відмови позивачу у заявлених вимогах.

За таких обставин, оскільки спірний будинок зареєстрований за відповідачем, у звязку з чим порушуються права позивача як співвласника будинку, заявлені нею вимоги в силу ст.ст. 69, 70 СК України, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з урахуванням відсутності передбачених законом підстав відступати від засад рівності часток подружжя.

Доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності також не приймаються судом до уваги як такі, що грунтуються на невірному тлумаченні закону, оскільки встановлений ст. 72 СК України трирічний строк позовної давності, який застосовується до вимог про поділ майна заявлених після розірвання шлюбу, позивачем не пропущено, оскільки шлюб сторонами розірвано 02.09.2014 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся 21.06.2017 року.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 748 грн. 74 коп.

Керуючись ст.ст. 22, 24 КПШС України, ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на ? частину будинку за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с.Іванівка, вул.Чепиноги 32 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 748 грн. 74 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів до апеляційного суду Херсонської області через Білозерський районний суд Херсонської області.

Суддя Строілов С.О.