Номер провадження: 22-ц/785/3301/17
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Дрішлюка А.І.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

09.02.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.06.2011 року у розмірі 85828,69 грн. (а.с. 1-4). Крім того, разом з позовною заявою позивач надав до суду заяву про забезпечення позову, по якій просив накласти арешт: на квартиру АДРЕСА_1; земельні ділянки № № НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_4, НОМЕР_3, розташовані за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Нерубайське, ДСТ «Вітамін», шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження (а.с. 7).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2017 року заяву позивача було задоволено частково, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження (а.с. 9).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, 20.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, по якій просить скасувати ухвалу районного суду, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин у справі під час ухвалення вказаної ухвали. Зокрема, апелянт посилається на те, що квартира, на яку було накладено арешт, не належить йому повністю на праві приватної власності, він є власником ? частини квартири.

Крім того, апелянт посилається на те, що вартість однієї земельної ділянки, на які позивач просив накласти арешт значно перевищує розмір заборгованості (а.с. 10).

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, сторін у справі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Надаючи оцінку прийнятому процесуальному рішенню колегія суддів керується роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими в п. 4 Постанови Пленуму № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким судам роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Наведені роз'яснення Верховного Суду України судом першої інстанції були виконані частково.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або ж унеможливити виконання рішення суду. Ззаяви позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позовних вимог шляхом накладання арешту також прямо не вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Позивачем у заяві про забезпечення позовних вимог зазначені загальні висловлення, що найчастіше за порушення зобов'язань перед банком відповідач вживає заходи для позбавлення банку задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів, що виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти, з якими фактично погодився суд першої інстанції, проте не врахував належність майна, зокрема те, що відповідачу належить лише ? частина квартири, а також те, що арешт та заборона як заходи забезпечення позову є різними та можуть виконуватись за різними процедурами. Так, як вбачається з виділених матеріалів, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 17.02.2017 року, ? частина квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 (а.с. 11), яка її набула в порядку розділу спільно набутого майна з ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити застосований судом першої інстанції засіб забезпечення позову з арешту на заборону та врахувати частку, яка належить відповідачу, оскільки цим створюється неможливість відчуження спірної частки, проте відповідач має можливість володіти та користуватися своїм майном.

Таким чином, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року слід змінити в частині часткового задоволення заяви про забезпечення і застосування забезпечення у вигляді арешту та ввести заборону на відчудження, реєстрацію та перереєстрацію ? квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності до набрання законної сили рішення суду по справі.

Разом з тим, відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності накладення арешту на інше майно, на неспівмірність та необхідність заміни майна, за рахунок якого може бути проведено виконання рішення суду, то колегія суддів виходить з наступного.

Вказане питання судом першої інстанції не розглядалось, а відповідач не позбавлений права порушити вказане питання в порядку ст. 154 ЦПК України, надавши докази вартості майна, щодо якого введене забезпечення, та докази вартості альтернативного майна (земельної ділянки) на яке вказує відповідач.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання про забезпечення позову підлягає зміні на підставі ст..ст. 307, 312 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року - змінити в частині часткового задоволення заяви про забезпечення і застосування забезпечення у вигляді арешту.

Ввести заборону на відчудження, реєстрацію та перереєстрацію ? квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 до набрання законної сили рішення суду по справі.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та подальшому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе

18.04.2017 року м. Одеса