Справа № 454/1002/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

при секретарі Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до Прокуратури Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ФГ «ОСОБА_1В.» звернулося в Сокальський районний суд з позовом до прокуратури Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивує тим, що 04.01.2017р. на адресу Генеральної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив зареєструвати таку у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкрити кримінальне провадження по факту позбавлення фермерського господарства доступу до правосуддя та порушення прав гарантованих ст..ст. 40, 55, 56 Конституції України, суддями Галицького районного суду м. Львова, Апеляційного суду Львівської області, вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом не виконання рішень Конституційного Суду України, судових рішень та постановлення незаконних ухвал по справі №461/2901/14-ц. А також визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні. Листом від 12.01.2017р. Генеральна прокуратура України скерувала вказану заяву до прокуратури Львівської області. Листом від 17.01.2017р. прокуратурою Львівської області повідомлено позивача про скерування його заяви до Львівської місцевої прокуратури №1. Листом від 25.01.2017р. Львівська місцева прокуратура з покликанням на постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» роз»яснино, що виключне право перевірки законності судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справ поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Вказано на відсутність згідно ст. 214 КПК України у зверненні будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним зверненням не вбачається. Роз»яснино згідно ст. 303 КПК України право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до слідчого судді. 07.02.2017р. в адресу Генеральна прокуратура України позивачем скеровано звернення у якій він зокрема просив надати документ, що підтверджує прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та документ про реєстрацію даної заяви шляхом внесення відомостей до ЄРДР. Листом від 21.02.2017р. прокуратура Львівської області у відповідності до територіальної юрисдикції скерувала заяву позивача у Львівську місцеву прокуратуру №1 та Львівську місцеву прокуратуру №2. В подальшому у листі від 07.03.2017р. Львівська місцева прокуратура №2 на звернення позивача від 07.02.2017р. надала відповідь про не допустимість перевірки законності судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справ поза передбаченим процесуальним законом порядком.

Таким чином вважає, що дії посадових осіб прокуратури Львівської області при розгляді його заяви та звернення не відповідають вимогам ст.ст. 55, 56,214 КПК України, а також Конституції України. Вказує, що своїми діями посадові особи прокуратури Львівської області позбавив його прав гарантованих ст. 40 Конституції України, ст. 55, 56 КПК України і позивачу спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Львівської області в користь фермерського господарства кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області при розгляді заяви про кримінальне правопорушення від 04.01.2017р. та звернення від 07.02.2017р..

В запереченні на позовну заяву представник відповідача прокуратури Львівської області вказав, що позовні вимоги є безпідставними. Зазначив, що згідно із відомостями автоматизованої системи електронного документообігу органів прокуратури Львівської області, з Генеральної прокуратури України надійшла заява позивача про кримінальне правопорушення від 04.01.2014 № 19 щодо відкриття кримінального провадження стосовно суддів Галицького районного суду м. Львова, Апеляційного суду Львівської області та з інших питань. Згідно з вимогами ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. За положеннями п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 № 125, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня. Вказує, що оскільки заявником порушено питання про можливі кримінальні правопорушення, вчинені на території Львівської області, керуючись положеннями ст. 218 КПК України, п. 3.6 Інструкції, принципом територіальності, Генеральною прокуратурою України вказану заяву скеровано до Львівської місцевої прокуратури №1 та Львівської місцевої прокуратури №2 для розгляду відповідно до кримінального процесуального закону, про що повідомлено ОСОБА_1 Крім того, до прокуратури Львівської області із Генеральної прокуратури України надійшло звернення позивача від 07.02.2017р. щодо надання інформації та підтверджуючого документу про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ФГ «ОСОБА_1В.» від 04.01.2014р. Враховуючи, що зазначену заяву прокуратурою Львівської області скеровано для розгляду за належністю до Львівської місцевої прокуратури №1 та Львівської місцевої прокуратури №2, розпорядником запитуваної інформації є саме ці прокуратури. Тому звернення від 07.02.2017р. також обґрунтовано надіслано для розгляду за належністю до вказаних прокуратур. Таким чином, вказує, що прокуратурою Львівської області зазначену заяву та звернення позивача розглянуто у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами, обґрунтовано і своєчасно. Крім цього, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх вимог позивачем не наведено. Рішення, дії чи бездіяльність прокуратури Львівської області з приводу розгляду заяви та звернення позивача в судовому порядку неправомірними не визнано. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Представник позивача ФГ «ОСОБА_1В.» в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача прокуратури Львівської області ОСОБА_2 надала суду заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України будучи належно повідомленим про час розгляду справи в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину неявки.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди на підставі ст.ст. 22, 23 ЦК України.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що позивачем ФГ «ОСОБА_1В.» скеровувалась у Генеральну прокуратуру України заява про кримінальне правопорушення датована 04.01.2017р. у якій просив зареєструвати таку у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відкрити кримінальне провадження по факту позбавлення фермерського господарства доступу до правосуддя та порушення прав гарантованих ст.ст. 40, 55, 56 Конституції України, суддями Галицького районного суду м. Львова, Апеляційного суду Львівської області, вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом не виконання рішень Конституційного Суду України, судових рішень та постановлення незаконних ухвал по справі №461/2901/14-ц. А також визнати фермерське господарство потерпілою стороною у даному кримінальному провадженні.

Листом від 12.01.2017р. Генеральна прокуратура України скерувала вказану заяву позивача до прокуратури Львівської області.

Листом від 17.01.2017р. прокуратурою Львівської області повідомлено позивача про скерування його заяви до Львівської місцевої прокуратури №1.

Листом від 25.01.2017р. Львівська місцева прокуратура з покликанням на постанову Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» роз»яснила позивачу, що виключне право перевірки законності судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справ поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. Вказано на відсутність згідно ст. 214 КПК України у зверненні будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаним зверненням не вбачається. Роз»яснино згідно ст. 303 КПК України право на оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до слідчого судді.

07.02.2017р. позивачем в адресу Генеральна прокуратура України скеровано звернення у якому він просив надати документ, що підтверджує прийняття його заяви про вчинення кримінального правопорушення та документ про реєстрацію даної заяви шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

Листом від 21.02.2017р. прокуратура Львівської області у відповідності до територіальної юрисдикції скерувала заяву позивача у Львівську місцеву прокуратуру №1 та Львівську місцеву прокуратуру №2.

Листом від 07.03.2017р. Львівська місцева прокуратура №2 на звернення позивача від 07.02.2017р. надала відповідь про не допустимість перевірки законності судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справ поза передбаченим процесуальним законом порядком.

В свою чергу, згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особами прокуратури Львівської області при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення від 04.01.2017р. та звернення від 07.02.2017р..

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами ч. 6 зазначеної статті відшкодовується на загальних підставах шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, тобто за незаконні дії або бездіяльність цих органів, які не включені до переліку незаконних рішень, дій чи бездіяльності ч 1 ст. 1176 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Як встановлено в ході розгляду справи, підставою звернення до суду із даним позовом позивачем зазначено на його думку незаконні дії посадових осіб прокуратури Львівської області про розгляді його заяви від 04.01.2017р. та звернення від 07.02.2017р., в той час із змісту позову встановлено, що дані дії стосуються не внесення до ЄРДР заяви позивача про кримінальне правопорушення та ряду інших процесуальних дій, що безпосередньо регулюється КПК України, стаття 303 якого передбачає право оскарження до слідчого судді дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В свою чергу, позивачем не надано суду доказу чи процесуального рішення про визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури Львівської області при розгляді його заяви від 04.01.2017р. та звернення від 07.02.2017р. та заподіяння йому цим моральної шкоди.

Відповідно, у задоволенні позовних вимог про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Львівської області коштів в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб прокуратури Львівської області при розгляді заяви позивача про кримінальне правопорушення від 04.01.2017р. та звернення від 07.02.2017р., суд відмовляє.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові Фермерського господарства «ОСОБА_1В.» до прокуратури Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Т. В. Струс