Провадження № 22-ц/780/4637/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 26.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Сушко Л.П., Яворського М.А.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про стягнення коштів за недовідпущену електричну енергію та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Київобленерго» на його користь 246 грн. вартості недовідпущеної електроенергії та 30 000 грн. моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, та є користувачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Київобленерго». Вказує, що належним чином сплачував за спожиті послуги, однак 22 квітня 2014 року його квартиру було відключено від електропостачання. 06 жовтня 2016 року він отримав попередження про відключення електричної енергії із вказаною сумою боргу станом на 01 листопада 2014 року у розмірі 1912, 20 грн.

У подальшому, 13 жовтня 2016 року йому було повідомлено, що станом на 30 вересня 2016 року борг складає 3181, 43 грн., що, на його думку, є безпідставним, а відключення його квартири від електропостачання завдало йому значних немайнових втрат, які він оцінює у 30 000 грн., через що вимушений звертатися до суду із цим позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, крім того не довів наявності факту заподіяння йому будь-якими діями відповідача моральної шкоди, у звязку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 березня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «А.Е.С. Київобленерго» в особі начальника Ірпінського РП було укладено договір про користування електричною енергією за № 200569695, відповідно до умов якого енергопостачальник взяв на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних обсягах відповідно до граничної потужності 1,7 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а ОСОБА_2 зобовязався сплачувати за спожиті послуги за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Встановлено тип лічильника «Merkury 201» № 03268495, з показанням приладу обліку станом на 09 лютого 2013 року складають Т1-2130, Т2-6231, Т3-13843.

22 листопада 2016 року квартиру позивача було відключено від електропостачання працівниками Ірпінського РП ПАТ «Київобленерго», однак того ж дня електроенергію в даній квартирі було відновлено, що підтверджується долученою до матеріалі справи копією повідомлення про повторне включення після сплати боргу споживача від 22 листопада 2016 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо стягнення боргу за спожиту електричну енергію, що надавалася за місцем проживання позивача.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем було недовідпущено електричну енергію на 240 грн., а надані позивачем копії квитанцій про оплату електричної енергії також не підтверджують той факт, що до квартири АДРЕСА_1 відповідачем було недовідпущено електричну енергію вартістю 240 грн.

У відповідності до положень п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з типовим договором про користування електричною енергією.

У відповідності до п. 27 ПКЕЕН передбачено, що у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеному у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема про те, що відповідачем було недовідпущено електричну енергію до квартири позивача на 240 грн., крім того ОСОБА_2 не було доведено факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, тому місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення .

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, через що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: