Справа № 628/2577/17
Провадження № 2/628/1267/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017року Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Сіренко Ю.Ю.,

за участю - секретаря Бабенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп'янську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи, втратившою право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і вказана реєстрація потрібна була їй для того, щоб отримати вид на проживання в Росії в м.Усинськ, де вона проживала та проживає по теперішній час зі своєю сімєю. Відповідачфактично ніколи не мешкала у спірному житловому будинку, за комунальні послуги ніколи не сплачувала. Зацікавленості до житлового будинку відповідач не має, продовжує працювати та проживати в Росії. Знятися в установленому законом порядку з реєстрації не має можливості, у звязку з неспроможністю сплатити за проїзд до України. У звязку з чим позивач просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилася, надала телефонограму від 17 листопада 2017 року про розгляд справи у її відсутність, з позовом згодна, просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Спірний житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, м.Куп'янськ, вул.Чапаєва, буд. 42 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ № 596207 від 09.10.2012, а також ксерокопією витягу про державну реєстрацією прав за номером 35771476 від 09.10.2012. (а.с. 3, 4)

В спірному житловому будинку, крім позивача, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 Даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Купянської міської Ради Харківської області від 3 жовтня 2017 року № 5024. (а.с. 9).

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А у відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 № 2 (зі змінами та доповненнями), роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в житловому будинку, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в поточній редакції від 16.04.2017, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в поточній редакції, яка діє з 16.04.2017, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набула право користування належним позивачу житлом на підставі дозволу власника, однак, вона не являється співвласницею вказаного житлового будинку та за даною адресою не проживає більше шести місяців.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач за комунальні послуги не сплачує, у житловому будинку № 42 по вул.Чапаєва м.Куп'янськ Харківської області не проживає без поважних причин понад шість місяців, особистих речей у квартирі немає, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 втратила право на користування спірним житлом. Враховуючи, що визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 42 за вказаною адресою, необхідне позивачу для зменшення витрат на житлово-комунальні послуги, суд вважає можливим позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57, 60, 61, 157, 209 ЦПК України, ст.ст. 316-319, 328, 391 ЦК України ст. 47 Конституції України, ст. 156, 71, 72 ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненням), ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в поточній редакції від 16.04.2017, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 42 по вул.Чапаєва м.Куп'янськ Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.Ю. Сіренко