АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3342/17 Справа № 204/7121/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Черкез Д. Л. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23 квітня 2016 року у м. Дніпро на перехресті пр. Кірова та вул. Ульянова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «HYUNDAI І 30», р/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «LEXUS RX-350» р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Провідна» відповідно до полісу обов'язкового страхування володільців наземних транспортних засобів.

Внаслідок зазначених подій автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, вартість відновлювального ремонту яких відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 3784 від 24 травня 2016 року складає 52 711,25 грн.

09 серпня 2016 року страховою компанією, на підставі заяви позивача про страховий випадок, було відшкодовано 22 237,97 грн.

З урахуванням страхового відшкодування, позивач вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати різницю у завданій майновій шкоді вартістю 30 473,28 грн. (30 473,28 грн. = 52 711,25 - 22 237,97 грн.), з яких: 52 711,25 грн. - вартість відновлювального ремонту; 22 237,97 грн. - зобов'язання страхової компанії щодо сплати страхового відшкодування.

Проведення авто-товарознавчого дослідження потребувало часткового розбирання транспортного засобу, а тому позивач поніс фактичні витрати у розмірі 200 грн. що підтверджується Замовленням-наряду №1637 від 16 травня 2016 року.

Витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження склали 1 200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3784 від 16 травня 2016 року. Витрати на правову допомогу склала 3 500 грн., що підтверджується квитанцією № 9 від 23 серпня 2016 року, № 12 від 27 жовтня 2016 року.

Крім майнової шкоди, позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки був позбавлений можливості користуватися своїм майном, внаслідок чого змінився звичний уклад життя, що призвело до негативних емоцій, стресу та психологічних страждань, яку оцінює у 5 000 грн.

На підставі вищезазначеного, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 30 473,28 грн. - в рахунок відшкодування майнової шкоди; 200 грн. - фактичні витрати щодо розбирання транспортного засобу; 5 000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього у розмірі 35 673,28 грн., а також стягнути судові витрати, пов'язанні з залученням спеціалістів у розмірі 1 200 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково (а.с.121-125).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 31 873,28 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят три тисячі, 28 копійок), в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу - 3 150 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 (ОСОБА_2), посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 квітня 2016 року за участю транспортних засобів «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 (ОСОБА_2) та «HYUNDAI І 30», реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 відбулася дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2016 року ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Транспортний засіб «HYUNDAI І30», номерний знак НОМЕР_4, якому протиправними діями ОСОБА_2 спричинені механічні пошкодження, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 5).

Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу «LEXUS RX 350», номерний знак НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9833441, з терміном дії з 18 квітня 2016 року до 17 квітня 2017 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн.

Також у вказаному полісі міститься запис про видачу дублікату полісу АІ/9180871 у зв'язку зі зміною державного номеру на державний номерний знак - НОМЕР_6 (а.с.83).

Одразу після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся з відповідною заявою до страховика відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».

25 квітня 2016 року представником страхової компанії «Провідна» в присутності ОСОБА_3 складений акт первісного огляду транспортного засобу «HYUNDAI І30», номерний знак НОМЕР_4, в якому було зафіксовано характер та об'єм пошкоджень вказаного транспортного засобу, підписаний представником страховика та ОСОБА_3, який погодився з переліком пошкоджень, зазначених в ньому, без будь-яких зауважень (а.с. 103).

На підставі вказаного акту та виявлених пошкоджень був визначений розмір збитків, завданих позивачу, який згідно розрахунку суми матеріального збитку від 08 серпня 2016 року складає 22 237,97 грн. (а.с. 104).

При цьому оцінщик, який склав вказаний розрахунок, виходив з того, що вартість майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу, становить: 7 822 грн. + 3 540,99 грн. + 26 891,64 грн. х (1 - 0,5956), де: 7 822 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 3 540,99 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів, 26 891,64 грн. - вартість деталей, що підлягають заміні під час ремонту, 0,5956 - коефіцієнт фізичного зносу, таким чином вартість деталей, що підлягають заміні з урахуванням зношення - 10 874,98 грн. (а.с. 104).

Вказаний розрахунок підтверджується також ремонтною калькуляцією № від 05 серпня 2016 року (а.с. 105-107).

За таких обставин, суд вважає встановленим розмір страхового відшкодування, який визначений представниками страхової компанії та у подальшому виплачений позивачу, був розрахований з урахуванням фізичного зносу замінених деталей, який становить - 0,5956.

25 квітня 2016 року позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою № про виплату страхового відшкодування (а.с. 108).

16 травня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до експерта-автотоварознавця для проведення авто-товарознавчого дослідження.

В цей же день, 16 травня 2016 року експертом ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_3 складений протокол огляду транспортного засобу «HYUNDAI І30», номерний знак НОМЕР_4, в якому зафіксовано характер та об'єм пошкодження вказаного транспортного засобу. Вказаний протокол підписаний експертом та ОСОБА_3, який погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши протокол огляду транспортного засобу (а.с. 19-20).

Згідно висновку експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 3784 від 24 травня 2016 року, складеного за заявою ОСОБА_3 експертом-автотоварознавцем ОСОБА_7 (свідоцтво Центральної експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України № НОМЕР_8 від 30 жовтня 2009 року), вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «HYUNDAI І30», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_7, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 32 262,51 грн.

Згідно Додатку № 2 до вищевказаного висновку експертного дослідження «Ремонтна калькуляція вартості відновлювального ремонту автомобіля» № 9436 від 25 травня 2016 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYUNDAI І30», номерний знак НОМЕР_4, становить 52 711,25 грн. (а.с. 11-35).

15 серпня 2016 року ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у розмірі 22 237,97 грн. (а.с. 9,10) .

Враховуючи вище встановлені обставини у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають матеріалам справи та узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Стягуючи різницю між фактичним розміром завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди і страховим відшкодуванням із винної особи у зв'язку із недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданих збитків, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, врахував висновки Верховного Суду України щодо застосування положень ст. 1194 ЦК України, належним чином (ст. 212 ЦПК України) оцінив докази, якими позивач підтверджував вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що приведений розрахунок суми, що підлягає стягненню на користь позивача, є незаконим, не заслуговують на увагу суду та фактично зводяться до незгоди із розміром матеріального збитку, який не спростований належними доказами.

Доводи апеляційної скарги про неправильність визначення розміру моральної шкоди також незаслуговує на увагу, оскільки встановивши обставини завдання шкоди майну потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної події і врахувавши характер та обсяг моральних страждань позивача, суд обґрунтовано виходив із обов'язку винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, особи відшкодувати моральну шкоду, при визначенні розміру якої враховані засади розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказам та поясненнями самих сторін.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови у задоволенні позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновків суду не спростовують, а лише зводяться до особистого тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров