АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6007/17 Головуючий 1 інст. Іващенко С.О.
Справа № 645/9617/15-ц Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Український Страховій Дім» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 19 квітня 2015 року о 17:00 він керував автомобілем DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 на врегульованому перехресті вулиця Клочківська та узвіз Бурсацький в м. Харкові і зіткнувся із автомобілем HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода трапилася з вини відповідача, оскільки вона рухалася на червоний сигнал світлофора, що підтверджується показаннями свідка, наданими в кримінальному провадженні № 0002191, відеозаписом події та протоколом огляду відеозапису дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2015 року.

Постановою слідчого ВР ДТП СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 31 серпня 2015 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діянні складу злочину.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі п.7 ст.274 КУпАП.

Вказав, що внаслідок дій відповідача його автомобілю завдано механічні ушкодження, вартість ремонту відповідно до ремонтної калькуляції № 5845 від 20 серпня 2015 року становить 30815,22 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 5845 від 20 серпня 2015 року вартість матеріальної шкоди складає 23870,16 грн. За проведення цього дослідження ним сплачено 1107,00 грн.

Вважав, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000,00 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування заподіяної майнової шкоди у розмірі 30815,22 грн., відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати.

Не визнавши позовні вимоги, у липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним зустрічним позовом до ОСОБА_1. В обґрунтування свого зустрічного позову посилалася на те, що 19 квітня 2015 року на перехресті вулиці Клочківська та Бурсацького узвозу сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вказала, що ця дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1, який порушив пункт 16.5 ПДР не надавши перевагу транспортному засобу, що завершує рух через перехрестя, внаслідок чого її автомобілю спричинені механічні ушкодження.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 01 жовтня 2015 року розмір матеріальної шкоди, завданої їй ОСОБА_1 становить 36666,67 грн. Згідно з ремонтною калькуляцією загальна вартість ремонту її автомобіля складає 58488,04 грн.

Вказала, що у звязку із відсутністю у ОСОБА_1 страхового забезпечення та його відмовою відшкодувати збиток у добровільному порядку, їй довелося провести ремонт автомобіля за власний рахунок.

Зазначила, що відповідно до видаткових накладних №№ ХА-0000764 від 17 червня 2015 року, ХА-0000840 та ХА-0000811 від 03 липня 2015 року нею на користь постачальника запасних частин автотранспортних засобів «Богдан-Авто Харків» сплачено 29407,86 грн., 7599,93 грн. та 319,99 грн. відповідно, також з метою встановлення та фарбування запасних частин автомобіля вона уклала з ПП ОСОБА_3 договір, якому відповідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 3724 від 28 серпня 2015 року сплатила ще 27000,00 грн. Таким чином для приведення належного їй автомобіля до відновленого стану вона витратила 64327,78 грн.

Вважала, що винними діями ОСОБА_1 їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 30000,00 грн.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь суму спричиненої майнової шкоди у розмірі 64327,78 грн., суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 30000,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 944,00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 64327,78 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1195,20 грн., в іншій частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухваливши нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, а в зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги. При цьому зазначив, що надані ОСОБА_2 видаткові накладні не є розрахунковими документами і не можуть підтверджувати факт оплати за придбаний товар; що ОСОБА_2 не надала актів виконаних робіт, які є невідємними частинами здійснених послуг та підтверджують сам факт надання таких послуг; що вимоги ОСОБА_2 щодо спричинення їй моральної шкоди є безпідставними.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не довів, що дорожньо-транспортна пригода від 19 квітня 2015 року сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України.

Статтями 11, 22, 599, 11661168 ЦК України передбачено, що факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 квітня 2015 року о 17:00 на врегульованому перехресті вулиця Клочківська та узвіз Бурсацький в м. Харкові ОСОБА_1, керуючи автомобілем DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 зіткнувся із автомобілем HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Із довідки № 61885826 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 16.5 Правил дорожнього руху України. За фактом порушень, які призвели до скоєння дорожньо-транспортної пригоди складено адміністративний протокол АПІ № 367388. Із постанови Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року вбачається, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП України. Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року скасовано постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року, виходячи з вимог статті 247 КУпАП України, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді апеляційної інстанції строки, встановлені статтею 38 КУпАП України, закінчились.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Статтями 10, 59, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що належних та допустимих доказів того, що саме внаслідок дій ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник не надали, висновок суду щодо того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України є законним та обґрунтованим. До висновку судової автотехнічної експертизи № 12097 від 07 лютого 2017 року судова колегія відноситься критично, оскільки його складено на суперечливих поясненнях учасників дорожньо-транспортної пригоди, тому посилання ОСОБА_1 на те, що в діях обох водіїв вбачається порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними та спростовуються матеріалами справи, які зазначені вище (довідкою № 61885826 про дорожньо-транспортну пригоду, постановою Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2015 року), з яких вбачається порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Показання свідка, які надані в кримінальному провадженні № 0002191, відеозапис події та протокол огляду відеозапису дорожньо-транспортної пригоди від 08 липня 2015 року не є належними та допустимими доказами для розгляду цієї справи.

Клопотань щодо призначення інших судових експертиз від сторін не надходило.

Проте, судова колегія не погоджується з розміром стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди, виходячи з наступного.

Із висновку судової автотоварознавчої експертизи № 6031 від 01 жовтня 2015 року вбачається, що вартість майнової шкоди склала 36666, 67 грн. Матеріали справи свідчать про те, що за ремонт свого транспортного засобу ОСОБА_2 сплатила 27000,00 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що ремонт свого автомобіля вона здійснила.

Посилання ОСОБА_2 на те, що сума, яку вона витратила на ремонт автомобіля, склала 64327,78 грн., є необгрунтованими, оскільки видаткові накладні від 17 червня 2015 року, 03 липня 2015 року та 03 липня 2015 року, які містяться на аркушах справи №№ 102-104 т. 1 зазначають тільки суму, а не її сплату.

Враховуючи зазначені обставини справи, судова колегія вважає за необхідне зменшити суму стягнення з 64327,78 грн. до 27000,00 грн., які фактично сплачено ОСОБА_2

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкоди, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та розяснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Від проходження судово-медичної експертизи вона відмовилась.

Встановивши правильно підстави відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що її розмір визначається відповідно до вимог ст. 23 ЦК України залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням вимог розумності і справедливості, тому виходячи з наведеного, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з 10000,00 грн. до 5000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, а також згідно із п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Виходячи з того, що зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, зменшенню підлягає і розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору з 1195, 20 грн. до 585, 65 грн.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3.ч.1.ст. 307, п. п. 3,4 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2017 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми майнової щкоди з 64327,78 грн. до 27000,00 грн., моральної шкоди з 10000,00 грн. до 5000,00 грн. та судового збору з 1195, 20 грн. до 585, 65 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії