Справа №585/1370/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1389/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29259,91 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Скориставшись кредитними коштами, відповідач взяті на себе зобовязання за укладеним договором належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 02.01.2017 року, виникла заборгованість за кредитом у сумі 12131,10 грн., 6368,73 боргу по процентам за користування кредитом, 8890,56 грн. пені, а також 500 грн. фіксованої складової штрафу і 1369,52 грн. його процентної складової, а всього 29259,91 грн. які банк просить стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.07.2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 29259,91 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 08.06.2011 року, яка виникла станом на 02.01.2017 року, та 1600 грн. судового збору.

ОСОБА_3 не погодилася з вказаним рішенням суду першої інстанції і оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне зясування та невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення та постановити нове про відмову у задоволення позову, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що з банком кредитного договору не укладала, а 08.06.2011 року оформила пенсійну картку. Банк не довів належного оформлення договірних кредитних правовідносин, на які посилається у позові, як і не довів внесення відповідачем коштів на поповнення кредитного рахунку і сплату комісій, тобто визнання нею боргу.

В судовому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що спочатку звернулась до відділення банку з приводу оформлення пенсійної картки та підписала анкету заяву, а 12.07.2011 року, підписавши довідку про умови кредитування, отримала і кредитну карту, яку використовувала для зняття кредитних коштів.

Представник банку вважає рішення законним і тому просив скаргу відхилити, пояснив, що додаткова відповідач ніякої заяви не писала.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з доведеності неналежного виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, укладеного між сторонами по справі, та наявності підстав для стягнення кредитної заборгованості у заявленому розмірі.

Проте повністю з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 08.06.2011 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне «Я согласен(-на) с тем, что данное заявление вместе с Памяткой клиента, Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами составляют между мной и банком Договор о предоставлении банковских услуг. Я ознакомился(-ась) и согласен(-на) с Условиями и Правилами предоставления банковских услуг, а также Тарифами банка, которые были предоставлены мне для ознакомления в письменном виде. Условия и Правила предоставления банковских услуг размещены на официальном сайте Приватбанка www.privatbank.ua. Я обвязуюсь исполнять требования Условий и Правил предоставления банковских услуг, а также регулярно ознакомляться с их изменениями на сайте Приватбанка www.privatbank.ua».

Номер виданої кредитної картки, термін її дії та з якими саме затвердженими Умовами і Правилами, тарифами ознайомлена ОСОБА_3 та дала згоду у анкеті-заяви не зазначено.

Додані банком до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ОСОБА_3 не підписані.

Умовами обслуговування, які визначені у п. 2.1.1.2. Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг банку клієнту видається картка, її вид визначений у Памятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладає договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказаної у заяві. Після отримання банком необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку предявлених документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карку. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже, банком визначено порядок надання банківських послуг викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, і передбачає обовязковість укладання договору у письмовій форми шляхом підписання клієнтом складових такої форми кредитного договору, а саме: заяви, памятки, довідки про умови кредитування.

Як встановлено, 08.06.2011 року ОСОБА_3 підписала анкету-заяву, а також 12.07.2011 року - Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою визначено, зокрема, розмір відсотків за користування кредитом, пені та штрафу за неналежне виконання умов кредитного договору.

Їй була видана кредитна кратка, дія останньої картки №008614 закінчується в квітні 2018р.

Таким чином, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного кредитного договору, який складається із заяви та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і ці обставини спростовують доводи апеляційної скарги про не укладення кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

ОСОБА_3 взяті на себе кредитні зобовязання належним чином не виконала внаслідок чого виникла заборгованість.

Представлений банком при подачі позовної заяви розрахунок кредитної заборгованості станом на 02.01.2017 року складає 29259,91 грн., з яких: 12131,10 грн. - заборгованість за кредитом; 6368,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8890,56 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1369,52 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до статей 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобовязання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобовязань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Проте банком не було надано доказів про погодження з позичальником ОСОБА_3 у письмовій формі умов кредитного договору щодо збільшених відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості.

Тому, позовні вимоги по стягненню кредитної заборгованості за відсотками у заявленому в позові розмірі є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 12.07.2011 року, підписаної відповідачем, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості нараховується наступним чином: пеня (1)=(базова відсоткова ставка по договору)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; + пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць при наявності при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при наявності прострочення на суму більше 50,00 грн.

Крім того, даною довідкою передбачений штраф за порушення строків платежів більш ніж на 90 днів у розмірі 500 грн.+5 % від суми заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ураховуючи умови застосування штрафу та пені визначені в кредитному договорі, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків невиконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Відповідно до нового розрахунку заборгованості, зробленого банком відповідно до умов кредитного договору, що були погоджені його сторонами у письмові формі, розмір заборгованості станом на 02.01.2017 року складає: 12088,21 грн. заборгованість за наданим кредитом; 3873,77 грн. заборгованість за відсотками; 330,00 грн. заборгованість за пенею, а всього 16291,98 грн.

На підставі викладеного колегія суддів визнає, що станом на 02.01.2017 року заборгованості по кредиту складає 16291,98 грн., у тому числі: 12088,21 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 3873,77 грн. заборгованість за відсотками; 330,00 грн. пеня.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно зясування обставин, що мають значення для справи і помилково задовольнив позов у повному обсязі, а тому відповідно до ст. 309 ЦПК України через невідповідність висновків суду в частині розміру суми основного боргу обставинам справи, не застосування норм матеріального закону про заборону подвійної відповідальності, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на відшкодування фактично понесених витрат за подання позову 890,99 грн. та з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги 391,99 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в і р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2017 року змінити і викласти резолютивну частину в такій редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.06.2011 року в сумі 16291 (шістнадцять тисяч двісті девяносто один) грн. 98 коп., в тому числі: тіло кредиту 12088 (дванадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 21 коп.; відсотки за користування кредитом 3873 (три тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 77 коп.; пеня 330,00 (триста тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» 890,99 грн. у відшкодування судового збору за подання позову.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 391,99 грн. у відшкодування фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: