АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомПублічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом доОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 15 листопада 2005 року відповідно до Умов та Правил надання банківських послугОСОБА_1, підписавши анкету - заяву, отримала кредит у розмірі у розмірі 7900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 33588 грн 91 коп., з яких: 2724 грн 07 коп. заборгованість за кредитом, 25589 грн 18 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3200 грн заборгованість за комісією, а також штрафи: 500 грн штраф (фіксована частина), 1575 грн 66 коп. штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість за кредитним договором.

РішеннямВижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

____________________________________________________________________

22ц/794/1335/2017 р. Головуючий у І інстанції Пилип`юк І.В.

Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що при ухваленні рішення судом порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення є незаконним та необґрунтованим.

Свої доводи мотивує тим, що рішення суду ґрунтується тільки на результатах судової експертизи, якою спростовано факт підписання відповідачем кредитного договору. Вважає, що висновок експерта не є основним доказом та не обовязковий для суду, оцінюється за правилами с. 212 ЦПК України. Крім того, зазначений висновок не є допустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідачем здійснювалося погашення кредиту, що свідчить про факт укладення кредитного договору та визнання нею свого боргу за кредитним договором. Факт його укладення також підтверджується копією паспорта відповідача. Відповідачем не спростовано зазначені докази, розрахунок заборгованості за кредитним договором, чим порушено принцип змагальності та рівності сторін.

В апеляційній скарзібанк просить скасувати рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту укладення між сторонами кредитного договору в письмовій формі, оскільки відповідачем спростовано факт підписання кредитного договору згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи, що свідчить про його нікчемність.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок невідповідності фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно пп. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов слід задовольнити частково.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 15 листопада 2005 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №б/н про надання банківських послуг шляхом підписання позивачем заяви-анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, ознайомлення з цими Умовами і Правилами та памяткою клієнта.

Відповідач своїм підписом надала свою згоду, що підписана нею заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

На підставі вказаного договору відповідачу видано кредит у розмірі 7900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується копією договору, довідкою про умови кредитування.

Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином своїх зобовязань за договором не виконувала, у звязку з чим станом на 31 січня 2017 року виникла заборгованість, яка складається з наступного: 2724 грн 07 коп. заборгованість за кредитом, 25589 грн 18 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3200 грн заборгованість за комісією, а також штрафи: 500 грн штраф (фіксована частина), 1575 грн 66 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за субєктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положення статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

За правилами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Безпідставними є висновки суду першої інстанції про нікчемність кредитного договору на підставі висновку судово-почеркознавчої експертизи 31395-К від 22.09.2017 року, яким спростовано факт підписання відповідачем кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір укладено у письмовій формі та підписано сторонами, про що свідчить заява-анкета про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 8).

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що кредитний договір, укладений між сторонами, є оспорюваним правочином. Разом з тим, позичальник не зверталася до суду з позовом про визнання його недійсним, а, отже, за правилами презумпції правомірності правочину кредитний договір є правомірним.

Крім того, відповідач тривалий період часу, зокрема, до 4.03.2014 року сплачувала кредит, тим самим визнавала обставини отримання кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав в постанові від 7 вересня 2016 року № 6-1412цс16.

Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості, останнє погашення кредитної заборгованості було здійснено 4.03.2014 року, а кредитним договором не встановлено розміру процентів після настання строку виконання зобовязання, тому розмір таких процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування коштами за період з 31 березня 2014 року по 31 січня 2017 року, визначаючи їх розмір на рівні облікової ставки Національного банку України.

Так, з 15 квітня 2014 року по 16 липня 2014 року діяла облікова ставка НБУ 9,5 процентів ( 107днів).

2724,07х9,5/100/360х107=76,91

З 17 липня 2014 року по 12 листопада 2014 року діяла облікова ставка НБУ 12,5 процентів (119 днів).

2724,07х12,5/100/360х119=112,55

З 13 листопада 2014 року по 5 лютого 2015 року діяла облікова ставка НБУ 14 процентів (85 днів).

2724,07х14/100/360х85=90,04

З 6 лютого 2015 року по 3 березня 2015 року діяла облікова ставка НБУ 19,5 процентів (26 днів).

2724,07х19,5/100/360х26=38,36

З 4 березня 2015 року по 27 серпня 2015 року діяла облікова ставка НБУ 30 процентів (177 днів).

2724,07х30/100/360х177=401,80

З 28 серпня 2015 року по 24 вересня 2015 року діяла облікова ставка НБУ 27 процентів (28 днів).

2724,07х27/100/360х28=57,20

З 25 вересня 2015 року по 21 квітня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 22 процентів (210 днів).

2724,07х22/100/360х210=349,58

З 22 квітня 2016 року по 26 травня 2017 року діяла облікова ставка НБУ 19 процентів (35 днів).

2724,07х19/100/360х35=50,32

З 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 18 процентів (28 днів).

2724,07х18/100/360х28=38,13

З 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 16,5 процентів (33 дні).

2724,07х16,5/100/360х33=41,20

З 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 15,5 процентів (51 день).

2724,07х15,5/100/360х51=59,81

З 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 15 процентів (42 дні).

2724,07х15/100/360х42=47,67

З 28 жовтня 2016 року по 8 грудня 2016 року діяла облікова ставка НБУ 14 процентів (96 днів).

2724,07х14/100/360х96=101,69

Отже, сума відсотків за період з 31 березня 2014 року по 31 січня 2017 року становить 1465 грн 26 коп.

З урахуванням положень ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 8238 грн 36 коп., з яких: 2724 грн 7 коп. заборгованість за кредитом, 132 грн 92 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 31.03.2014 року, 1465 грн 26 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 31 березня 2014 року по 31 січня 2017 року; 3200 грн заборгованість за комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 216 грн 11 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 835 грн 97 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 листопада 2005 року в розмірі 8238 гривень 36 копійок, з яких: 2724 гривень 7 копійок заборгованість за кредитом, 132 гривні 92 копійки заборгованість за процентами за користування кредитом, 1465 гривень 26 копійок заборгованість за процентами за користування кредитом на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 31 березня 2014 року по 31 січня 2017 року; 3200 гривень заборгованість за комісією, 500 грн штраф (фіксована частина); 216 грн 11 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 835 гривень 97 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: