Справа № 2/1519/7492/11
Провадження № 6/521/312/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целух А.П..,

при секретарі Корнієнко Л.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Другому Малиновському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2/1519/7492/12 від 19.02.2013р., виданий Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» грошової суми у розмірі 1 043 715,04 грн.

13.08.2014р. старшим держвиконавцем було відкрито виконавче провадження.

На даний час боржником вимоги виконавчих документів не виконані.

Ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року та від 28.10.2014 року

подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, були задоволені.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.06.2017 року ,ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 08.08.2013 року та від 28.10.2014 року щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1, були скасовані та передані на новий розгляд до першої інстанції.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.06.2017 року подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 прийнято до провадження судді Целух А.П. розгляд подання призначено на 12.07.2017 року на 10.00.

Участники процесу у судове засідання не зявились належним чином повідомлялись причини не явки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, суд вважає що зазначене подання задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому Малиновському відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2/1519/7492/12 від 19.02.2013р., виданий Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» грошової суми у розмірі 1 043 715,04 грн.

13.08.2014р. старшим державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/1519/7492/12 від 19.02.2013р., виданого Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_2» грошової суми у розмірі 1 043 715,04 грн.

З матеріалів, доданих до подання, вбачається, що до подання державного виконавця від 06.08.2013 року були надані лише копії: виконавчого листа, постанови про відкриття провадження, запитів до відповідних органів щодо нерухомого майна та рахунків (т.2 а.с.104-116).

До подання державного виконавця від 24.10.2014 року були надані лише копії: виконавчого листа, постанови про відкриття провадження, запитів до відповідних органів щодо нерухомого майна та рахунків, постанови про арешт коштів боржника (т.2 а.с.124-131).

Державний виконавець у судове засідання викликався, але не зявився належним чином повідомлявся причини не явки суду не повідомив, виконавче провадження до суду не наддав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», положення якого діяли на момент розгляду подання, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України , до виконання зобовязань за рішенням.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

За змістом п. 3 розяснень Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Теоретично невиконання зобовязання може бути зумовлене обєктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби і подібне. Однак воно може мати й принципово інше походження, субєктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Проте лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягомстроку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та доведеним, що має вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З аналізу наданих копій документів, не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданнями про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України існував обєктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань за рішенням суду.

Відповідно такий факт не був доведений та підтверджений державним виконавцем.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, надані до подання письмові документи не доводять факту ухилення боржника від виконання рішення суду, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 ОСОБА_2 пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Окрім того , з матеріалів справи не вбачається доказів перетинання або намагання перетнути ОСОБА_1 кордон України протягом виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначене, суд вважає що державним виконавцям не було доведеність факту ухилення,.

Більш того, ВДВС звертаючись до суду з поданням від 24.10.2014 року не навів та не довів підстави для повторного звернення після задоволення такого ж подання у 2013 році та отримання ухвали цього ж суду від 08 серпня 2013 року.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України» суд,

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: Целух А.П.

12.07.17