АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Болотова В.Є., ПоліщукН.В.

при секретарі - Пащенко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утриманння дитини та дружини,

за апеляційною скаргоюОСОБА_5,

на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 20 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, в розмірі 3 500 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання у сумі 3200 грн. щомісячно.

Свої вимоги мотивувала тим, щоз 9 березня 2016 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, від виконання батьківських обов'язків ухиляється. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не може сама забезпечити достатній матеріальний рівень життя. Дитина часто хворіє та знаходиться на штучному вигодовуванні, що потребує значних витрат.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на їі утримання у розмірі 700 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів на дитину, та зменшити розмір аліментів на утримання сина до 1000 грн. щомісячно.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідач із січня 2017 року на час винесення рішення не працював, проживав за рахунок своїх батьків та тимчасового заробітку. Зазначає, що позивачем не надано доказів про ухилення його від виконання батьківських обов'язків, окрім пояснень про це самого позивача. Позивач навмисно не отримувала грошові кошти в сумі 1650 грн., які надсилалися ним добровільно на утримання дитини і дружини. Ухвалюючи рішення, суд не врахував його матеріальне становище та сумарно стягнув аліменти на утримання спільної дитини та позивача суму, розмір яких перевищує 50 відсотків мінімальної заробітної плати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Шахової О.В., пояснення осіб які брали участь у справі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст..ст.180, 191 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Таблиці 1 ЗУ «Про державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлений у період з 01 травня 2017 року по 30 листопада 2017 року у розмірі 1 426 грн.

Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з березня 2016 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з матір'ю, що не заперечується відповідачем. Судом встановлено, що відповідач визнав позов частково, враховуючи подану до суду заяву від 16.08.2017 року (ас. 23), в якій просив стягнути з нього 700 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання дитини - 50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

В судовому засіданні задоволено клопотання позивача та долучено до матеріалів справи заперечення на апеляційну скаргу з доданими до неї копіями документів, з яких убачається, що дитина дійсно хворіє, позивач несе витрати на харчування та лікування.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засідання надав довідку від 13.11.2017 видану ТОВ «ФРЕЯ-Агро» про те, що він дійсно працює на підприємстві та займає посаду апаратника підготовки сировини та відпускання напівфабрикатів і продукції з окладом 3 600,00 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття та про стягнення на користь ОСОБА_4 аліменти на їі утримання у розмірі 700 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та надає матеріальну допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів на їх підтвердження.

Згідно діючих норм права щодо утримання неповнолітніх дітей, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Відсутні в апеляційній скарзі і доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308,313,315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янськогорайонного суду м. Києва від 20вересня2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: