АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4789/17 Головуючий І інстанції Лобановська С.М.
Справа № 612/217/15-ц Головуючий ІІ інстанції Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «ОСОБА_5 ОСОБА_5 2007» про визнання недійсними договорів оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

16.04.2015 року приватне підприємство «Агро-Альянс 2007» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів у розмірі 239 801, 67 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначило, що між приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» і фізичною особою ОСОБА_3 01 листопада 2007 року були укладені договори оренди земельної ділянки площею 7,0283 га та 6,8459 га, які розташовані на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Відповідно до умов договору оренди вказані земельні ділянки знаходились в користуванні приватного підприємства «Агро-Альянс 2007». Восени 2013 року і навесні 2014 року підприємство на орендованих земельних ділянках провело сезоні сільгоспроботи та посіяло насіння соняшнику на суму 27 648, 26 грн.

В травні місяці 2014 року було встановлено, що ОСОБА_4 за домовленістю зі своїм батьком ОСОБА_3 закультивував посіви соняшника на зазначених земельних ділянках, які вже були оброблені та в результаті своїх дій повністю знищив паростки соняшника. Як наслідок приватне підприємство «ОСОБА_5 ОСОБА_5 2007» втратило врожай на площі 13,8742 га та недотримало дохід у розмірі 239 801, 67 грн.

26.05.2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся у суд з зустрічним позовом до приватного підприємства «Агро-Альянс 2007» про визнання недійсними договорів оренди землі.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі актів про право власності на земельну ділянку, він є власником земельних ділянок площею 7,0283га та 6,8459, які розташовані на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області.

13 червня 2005 року між ним та ДП «Агро-Альянс» в особі ОСОБА_6 були укладені договори оренди землі за №141 на земельну ділянку площею 6, 8459 та № 142 на земельну ділянку площею 7, 0283 га, із строком дії 7 років.

02 жовтня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до відділу Держкомзему у Близнюківському районі Харківської області про надання інформації про наявність реєстрації вказаних договорів оренди. Згідно отриманої інформації вищезазначені договори не були зареєстровані, але належним чином зареєстровані договори оренди землі від 01 листопада 2007 року з державною реєстрацією від 03 вересня 2012 року №1401 та №01402, які укладені з іншою юридичною особою приватним підприємством «Агро-Альянс 2007». ОСОБА_3 стверджує, що він, як власник земельних ділянок, у 2007 році жодних договорів оренди з приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» не підписував, акти прийому-передачі та акти визначення меж в натурі до цих спірних договорів оренди, які надані до суду приватним підприємством «Агро-Альянс 2007», містять підпис іншої особи. Також, зазначив на порушення умов укладання договорів оренди, так як в них не зазначені обовязкові дані: план або схема земельної ділянки, її кадастровий план з відображенням обмежень, акт визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, акт приймання передачі земельної ділянки.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року позов приватного підприємства «ОСОБА_5 ОСОБА_5 2007» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних пошкодженням посівів задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до приватного підприємства «ОСОБА_5 ОСОБА_5 2007» про визнання недійсними договорів оренди землі, залишено без задоволення. Суд вирішив: стягнути солідарно із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «Агро Альянс 2007» майнову шкоду в сумі 239801 (двісті тридцять девять тисяч вісімсот одну) грн. 67 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. та судовий збір у сумі 2 398 (дві тисячі триста девяносто вісім) грн. 02 коп., а всього 246199 (двісті сорок шість тисяч сто девяносто девять) грн. 69 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 21 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги приватного підприємства «Агро Альянс 2007» залишити без задоволення. Зустрічний позов задовольнити, визнати недійсними договори оренди землі.

Вважає, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи, суд взяв до уваги недопустимі докази, оскільки їх отримано з порушенням порядку встановленого законом.

В обґрунтування апеляційної скарги також зазначає, що договори оренди земельної ділянки не містять істотні умови, які необхідні для такого виду договорів; що суд не взяв до уваги твердження про те, що спірні договори оренди від 01.11.2007 року відповідачем за первісним позовом не підписувались; що про наявність їх ОСОБА_3 стало відомо лише в жовтня 2012 року після звернення до відділу Дежкомзему у Близнюківському районі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з огляду на таке.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України, суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником земельних ділянок площею 7,0283 га та 6,8456 га відповідно, які розташовані на території Бурбулатівської сільської ради

01 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Агро-Альянс 2007» укладено договори №б/н оренди земельних ділянок, згідно яких приватному підприємству «Агро-Альянс 2007» передано в оренду земельні ділянки загальною площею 7,0283 га та 6.8459 га строком на 7 років.

Спірні договори оренди земельної ділянки пройшли державну реєстрацію, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 вересня 2012 року за №№ 01401, 01402.

Додатки до зазначених договорів оренди земельних ділянок містять всі суттєві умови, які передбачені законом, а саме: план (схема) земельної ділянки, її кадастровий план з відображенням обмежень, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Крім того, між сторонами підписано акти приймання передачі земельної ділянки.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтвердили що у 2013 році підприємство на вказаних орендованих земельних ділянках провело польові роботи та засіяло насіння соняшника. В травні 2014 року син орендодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на власному тракторі закультивував посіви соняшника, знищивши посіви. Докази про вказані обставини відповідачами по первісному позову не спростовані.

Як вбачається з довідки про оцінки витрат на проведення сільськогосподарських робіт по посіву соняшника та розрахунку суми не отриманого доходу приватним підприємством «Агро-Альянс-2007» в 2014 році, яка надана управлінням агропромислового розвитку Близнюківської районної державної адміністрації за вих. № 01-49/621 від 25 грудня 2016 року, розмір майнової шкоди за 2014 рік становить 239 801, 67 грн., з них: розмір збитків - 27 648,26 грн., розмір не отриманого доходу - 220 421,74 грн.

Відповідно до абзацу десятого ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно ч. 4 ст. 124, ст.125 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже позивач по первісному позову ПП «Агро-Альянс 2007» на законних підставах використовувались вказані земельні ділянки для посівів.

Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частинами 1 і 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.1 ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є закон "Про оренду землі".

На підставі ст.15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на час укладення договору) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не надали належних доказів на підтвердження доводів про те, що договори оренди ним не підписувалися, проводити експертизи не побажали.

Суд першої інстанції у відповідності до закону вирішено питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, а заперечення ОСОБА_3 щодо невірного визначення судом розміру витрат на правову допомогу, спростовуються матеріалами справи.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої ст. 79, ст. 84, 88, 89 ЦПК України .

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Рішення суду в частині відшкодування позивачу судових витрат ухвалено у відповідності із зазначеними нормами закону та на підставі наданих позивачем доказів, які апелянтом не спростовані.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, що є обов'язком сторін, згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення. дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213?215 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

ОСОБА_2