Справа № 493/1373/17
Провадження № 2/493/734/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

за участю секретаря ТИХОНОВОЇ Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балті Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 29 березня 1996 року, право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 37,9 кв. м., житловою площею 30,6 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 2156 кв. м. по вулиці Боженка, 17 в м. Балті Одеської області, прийнятий ним у спадщину після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 13 березня 1989 року, стверджуючи, що його баба (мати його батька) ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21 березня 1956 року, посвідченого 12 квітня 1956 року Балтською державною нотаріальною конторою, реєстр № 14, побудувала вище вказаний житловий будинок.

13 березня 1989 року баба позивача ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняв її син (батько позивача) ОСОБА_3, так як на день смерті своєї матері проживав разом з нею, поховав матір, продовжував проживати у вище вказаному житловому будинку.

29 березня 1996 року батько позивача ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняв його син позивач ОСОБА_2, так як на день смерті свого батька проживав разом з ним, поховав батька, підтримує житловий будинок у належному стані, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, в нього знаходиться технічна документація на житловий будинок, крім позивача інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності в нього правовстановлюючого документа на житловий будинок і рекомендовано звернутися з позовом до суду.

Вказані вище обставини позбавили позивача права в повній мірі володіти, користуватися, розпоряджатися спадковим нерухомим майном, з приводу чого позивач змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, просить розглянути справу без його участі у відповідності із вимогами чинного законодавства України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що баба позивача ОСОБА_4 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21 березня 1956 року, посвідченого 12 квітня 1956 року Балтською державною нотаріальною конторою, реєстр № 14, побудувала вище вказаний житловий будинок, розташований по вул. Боженка,17 в м. Балті Одеської області, після смерті ОСОБА_4, померлої 13 березня 1989 року, спадщину у вигляді вище вказаного житлового будинку, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняв її син (батько позивача) ОСОБА_3, так як на день смерті своєї матері проживав разом з нею, поховав її, продовжував проживати у вище вказаному житловому будинку, після смерті ОСОБА_3, померлого 29 березня 1996 року, спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, фактично прийняв його син позивач ОСОБА_2, так як на день смерті свого батька проживав разом з ним, поховав батька, підтримує житловий будинок у належному стані, користується речами, предметами домашнього вжитку покійного, в нього знаходиться технічна документація на житловий будинок, крім позивача інших спадкоємців першої черги за законом, які б претендували на спадщину, немає, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності в нього правовстановлюючого документа на житловий будинок, так як згідно із гл. 7 Закону України «Про нотаріат» та у відповідності до п.п.4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, і рекомендовано звернутися з позовом до суду.

Надані позивачем письмові докази, а саме ксерокопії паспорта, свідоцтв про народження, свідоцтв про смерть, довідки КП «Техінвентаризатор» № 478 від 08.06.2017 року, довідок Балтської міської ради Одеської області №№ 1235, 1236 від 19.04.2017 року, договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 21 березня 1956 року, технічного паспорту, звіту про незалежну оцінку майна та ін., вказують на те, що він, як спадкоємець першої черги за законом, має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися вище вказаним спадковим майном, оскільки згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року №121, обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року, відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №91 від 24.06.2011 року, документом, який засвідчує відповідність закінчених до 5 серпня 1992 року індивідуальних будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Збудований бабою позивача житловий будинок вважається прийнятим в експлуатацію і відповідно обєктом завершеного будівництва з моменту його будівництва, тобто будинок вважається завершеним, зданим в експлуатацію ще за життя спадкодавця, а спадкодавець за свого життя набув на нього право власності як на обєкт завершеного будівництва.

На підставі викладеного, керуючись ст. 549 ЦК Української РСР, ст. ст. 321, 386, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 29 березня 1996 року, право власності на житловий будинок (на плані позначено літ. А) загальною площею 37,9 кв. м., житловою площею 30,6 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 2156 кв. м. по вулиці Боженка, 17 в м. Балті Одеської області, прийнятий ним у спадщину після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 13 березня 1989 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ