19.04.2017 Справа № 696/244/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Кам'янка

Кам'янський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Зачепі Л.О.,

за участі

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янський машинобудівний завод» (м. Кам'янка, вул. Героїв Майдану, б. 40, код ЄРПОУ 14307430) до ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Кам'янський машинобудівний завод» (далі - Позивач) звернулось в суд з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказали, що Позивач являється власником приміщення гуртожитку загальною площею 1701,5 кв.м по АДРЕСА_1 Черкаської області. 28.12.2015 року між Позивачем та ОСОБА_3 (далі - Відповідач) строком на 1 рік було укладено договір найму житлового приміщення, згідно якого Відповідачу у користування було надано кімнату № 14 у вказаному гуртожитку з окремим водопостачанням та каналізацією площею 25,5 кв.м. До закінчення строку дії договору Позивач надіслав Відповідачу листа про намір розірвання договору та необхідності звільнення займаного приміщення, який зі сторони Відповідача було проігноровано. Просили суд виселити Відповідача з займаного приміщення після закінчення опалювального сезону 2016-2017 рр.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник Відповідача висловився проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши докази наявні при матеріалах справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні у власності Позивача знаходиться приміщення гуртожитку загальною площею 1701,5 кв.м по АДРЕСА_1 Черкаської області, що визнається сторонами та підтверджується копією свідоцтва про право власності від 13.03.2015 року, інформаційною довідкою від 21.03.2017 року (а.с. 5, 16).

Між сторонами було укладено договір найму житлового приміщення № 01-08/17 від 28 грудня 2015 року (далі - Договір), за умовами якого строком на 1 рік Відповідачу у користування було надано кімнату № 14 у вказаному гуртожитку з окремим водопостачанням та каналізацією площею 25,5 кв.м (а.с.7).

Також, у пунктах 1.1. та 1.3 сторони погодили строк дії договору до 31.12.2016 року, а у разі якщо Відповідач за цей строк не знайде іншого житла, і жодна із сторін, терміном за 1 місяць до закінчення строку оренди не заявить про свій намір розірвати договір, то договір автоматично продовжується на той самий термін (а.с. 7).

Свої вимоги Позивач обґрунтовував тим, що до закінчення строку дії Договору Відповідачу було направлено лист про наміри не продовження його дії, а тому на переконання Позивача Договір припинив свою дію і Відповідач як особа, що продовжує без договору найму користуватись кімнатою гуртожитку підлягає виселенню з неї.

Проте з такими твердженнями Позивача суд не може погодитись з огляду на те, що лист про намір розірвати Договір датований 07.12.2016 року (а.с. 8), а отже і був направлений Відповідачу після цієї дати, тоді як у п.п. 1.1 та 1.3 Договору сторони погодили строк дії Договору до 31.12.2016 року і порядок його пролонгації, а саме те, що такий лист повинен направлятись за 1 місяць до закінчення строку дії Договору.

Водночас, суд виходить з того, що лист про наміри було направлено не вчасно, і не в установлений Договором місячний термін.

Згідно статті 764 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З огляду на положення статті 764 Цивільного кодексу України, положення пунктів 1.1 та 1.3 Договору та факт не направлення Позивачем в місячний строк до закінчення строку дії Договору заперечень щодо існування Договору, суд приходить до висновку, що після 31.12.2016 року Договір був поновлений (пролонгований) на той самий строк, що був у ньому визначений, а отже Відповідач має право на користування вказаним майном на підставі діючого Договору.

Відповідно до частини 4 статті 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 169 Житлового кодексу УРСР гарантує, що виселення в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення допускається тільки у разі відмови наймача звільнити таке приміщення і лише після припинення договору найму.

Водночас, як було вказано вище, в судовому засіданні було встановлено, що Договір свою дію не припинив, а тому в задоволенні вимог про виселення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам'янський машинобудівний завод» (м. Кам'янка, вул. Героїв Майдану, б. 40, код ЄРПОУ 14307430) до ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :