Справа №2-1159/2004 08.11.2017 08.11.2017 08.11.2017
Провадження №22-ц/784/2331/17
Справа №2-1159/204 Головуючий у 1-й інстанції Франчук О.Д.
Провадження № 22ц/784/2331/17 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

8 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Шагаєм О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 9 жовтня 2017 року

за поданням

заступника начальника

Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби

Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

(надалі Южноукраїнського МВДВС)

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А:

6 жовтня 2017 року заступник начальника Южноукраїнського МВДВС ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 листопада 2004 року щодо стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини з усіх видів заробітку на користь ОСОБА_4 на утримання доньки Злати, починаючи з 14 жовтня 2004 року та до повноліття дитини, заборгованість за яким складає 61 432 грн. 18 коп.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 9 жовтня 2017 року подання заступника начальника Южноукраїнського МВ ДВС задоволено, ухвалено про тимчасове обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову про відмову в задоволенні подання, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Так, задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у боржника заборгованості за виконавчим документом дає підстави для його обмеження у праві виїзду.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки він суперечить нормам матеріального та процесуального права, і не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

ОСОБА_5 передбачає можливість тимчасового обмеження громадян у праві виїзду за кордон.

Згідно з пунктом 2 статті 6 цього Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту їх виконання, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Виходячи з положень статті 377? ЦПК України, пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», обмеження згаданого права можливе в процесі здійснення виконавчого провадження, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

За приписом цієї норми, за таких умов державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням суду.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Южноукраїнському МВДВС знаходиться виконавче провадження на виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 листопада 2004 року про стягнення на користь ОСОБА_4 аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньки Злати, провадження по якому було відкрито за зверненням стягувачки.

28 грудня 2004 року ОСОБА_2 здійснив відчуження належної йому частки квартири АДРЕСА_1 на користь малолітньої доньки Злати, інтереси якої представляла позивачка ОСОБА_4 (а.с.46).

Зазначену угоду сторони оформили у вигляді договору дарування, без дотримання порядку, встановленого статтею 190 СК України.

В той же час, після відчуження нерухомості боржником на користь дитини, стягував ОСОБА_4 відкликала виконавчий лист з примусового виконання (а.с.47)

У подальшому, після зміни сімейного стану боржника у червні 2010 року, стягувачка 2 вересня 2010 року знову предявила виконавчий лист з виконання рішення суду про стягнення аліментів, провадження по якому відкрито 4 вересня 2010 року на підставі постанови державного виконавця (а.с.23).

Відомості про направлення і належне вручення боржнику копії даної постанови, як і відомості про вжиття заходів державним виконавцем до розшуку майна та грошових коштів боржника на які може бути звернуто стягнення, в матеріалах справи відсутні.

Натомість, як вбачається з матеріалів наданих боржником на підтвердження доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 вважав, що виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на утримання доньки закрите за заявою ОСОБА_4 у 2005 році, а тому ним надана матеріальна допомога як стягувачу, так і доньці (а.с.51-61) шляхом безпосереднього переказу на їх імя грошових коштів.

Тому, дослідивши усі надані державним виконавцем матеріали виконавчого провадження, колегія суддів доходить до висновку про недоведеність факту ухилення боржника від виконання зобовязання, покладеного на нього рішенням суду.

А посилання місцевого суду про ухилення божника від виконання рішення на обставини неодноразового перетинання державного кордону України за наявності боргу зі сплати аліментів, є помилковим, та таким, що суперечить вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 9 жовтня 2017 року скасувати і постановити нову, якою в задоволенні подання заступника начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України на виконання на виконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 2 листопада 2004 року щодо стягнення з нього аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

ОСОБА_6