Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1184/17

24 липня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Мужика І.І.

секретаря: Дмитрук С.І.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника третьої особи: Гураль Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Надвірянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

Встановив:

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Надвіряннської РДА про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивач справі ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві, яку просить задоволити та позбавити відповідача по справі ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Надвірнянської РДА Гураль Л.В. не заперечила проти задоволення позову.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судове засідання повторно не прибув, однак про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

А тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України (постановляє заочне рішення).

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину та піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав»).

Відповідно до п. 16 вищезазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, задоволення відповідного позову можливе при доведеності обставин, з наявністю яких закон пов'язує можливість вжиття такого заходу, та встановлення небажання батька піклуватись про дитину і виконувати свої обов'язки, змінити свою поведінку у разі, коли дії спрямовані на виконання батьківських обов'язків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі.

У шлюбі у сторін по справі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками якого в свідоцтві про його народження записані позивач по справі ОСОБА_6 та відповідач по справі ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого виконкомом Фитьківської сільської ради Надвіряннського району Івано-Франківської області (ас.6).

05.06.2007 року шлюб між сторонами по справі розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 05.06.2007 року виданим відділом РАЦС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області (ас.5).

Як встановлено в судовому засіданні неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі ОСОБА_1, а відповідач по справі ОСОБА_3 разом з сім»єю не проживає, участь у вихованні дитини не бере, не цікавиться станом здоров'я дитини, аліментів на утримання сина не сплачує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 19824,48 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості по виплаті аліментів від 10.05.2017 року № 336, виданий Надвірнянським РВ ВДВС (ас.7-9).

Даний факт підтвердила в судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_1

Надвірнянська РДА Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування дала висновок № 04-36/17 від 23.05.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас.20-21).

Відповідач по справі ОСОБА_3 без поважних на те причин не виконує свої батьківські обов'язки відносно сина ОСОБА_5

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…».

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Вказані обставини в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення відповідача по справі ОСОБА_3 від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Таким чином, на переконання суду позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини є насамперед способом захисту прав та інтересів останньої, так як відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню сина.

А тому суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі ст. ст. 150,164,170 СК України, керуючись ст.ст. 213-215,218,224-226 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, 1984 року народження, українця, уродженця та жителя с. Фитьків вулиця Поповича Надвірнянського району Івано-Франківської області батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст рішення виготовлено 27.07.2017 року.