Справа № 303/4145/17
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Мацунича М.М.

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, старшого державного виконавцявідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,-

встановила:

У липні 2017 року заявник ОСОБА_1А звернувся до суду із зазначеною скаргою. Скарга мотивована тим, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, 24.04.2017 року у цивільній справі № 303/1369/16-ц видано виконавчий лист про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище». З метою виконання рішення суду, ОСОБА_1 19.06.2017 року направив виконавчий документ разом із заявою про прийняття його до виконання до Департаменту ДВС Міністерсьва юстиції України, а 14.07.2017 року ОСОБА_1 отримано виконавчий лист з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу, з підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ не містить прізвища, імені, по батькові особи, яка його видала. Такі дії, уповноваженого органу ДВС, є неправомірними і такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 06.07.2017 р., підписано від імені органу ДВС старшим державним виконавцем Бурла В.Е. та направлено стягувачу через 9-ть робочих днів з дня предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання, що є порушенням вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МінЮсту України № 521/5 від 02.04.2012 р. Тому, заявник просив: визнати неправомірними дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого листа, виданого Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц, а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.07.2017 р. за № ДВ-2, - скасувати; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, прийняти до виконання виконавчий лист, виданий Мукачівським міськрайонним судом 14.09.2016 у справі № 303/1369/16-ц та відкрити виконавче провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, ставить питання про скасування ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановлення нової ухвали, якою в задовленні скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлену скаргу, суд виходив з того, що виконавчий лист заявнику повернуто без прийняття до виконання безпідставно та неправомірно.

З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст.14 ЦПК України).

Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, ч.1ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст.3 Закону визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ст. 4 Закону У виконавчому документі зазначаються, зокрема :1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обовязковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобовязаний мати таку печатку.(ч.3 ст. 4 Закону)

За положенням ст.5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Матеріалами справи встановлено, що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області, 24.04.2017 року видано виконавчий лист у цивільній справі № 303/1369/16-ц про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище», який скріплено гербовою печаткою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області та підписано головуючим суддею та секретарем (а.с.9).

На виконання рішення суду, представником стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_3 19.06.2017 року направлено вказаний виконавчий документ разом із заявою про прийняття його до виконання до Департаменту ДВС Міністерсьва юстиції України, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення адресату згідно опису відправлення та квитанції про оплату вартості відправлення (а.с.6).

Згідно електронного відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення вручене адресату - ДВК Київ 22.06.2017 року.

14.07.2017 року «стягувачем» ОСОБА_1 отримано виконавчий лист з повідомленням від 06.07.2017 року про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п.6 ч.4 ст 4 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ не містить прізвища, імені, по батькові особи, яка його видала, що стверджується копіями документів наявний у матеріалах скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що виконавчий лист у цивільній справі № 303/1369/16-ц про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 129-п від 07.07.2015 р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді директора агропромислово-торгового підприємства «Бобовище», виданий Мукачівським міськрайонним судом Закарпатсьої області 24.04.2017 року, скріплений гербовою печаткою органу, який його видав та підписано уповноваженою посадовою особою - головуючим суддею та секретарем, що відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому його повернення без прийняття до виконання є неправомірним.

Судом першої інстанції також правильно встановлено, що виконавчий лист стягувачу повернуто з порушенням строків, встановлених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», тобто через 9 днів з дня предявлення стягувачем виконавчого документу до виконання, оскільки, ч. 4. ст.4 вказаного Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірних висновків про неправомірність дій органом ДВС щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та обґрунтовано захистив порушені права заявника.

Доводи апеляційної скарги даних висновків суду не спростовують, ґрунтуються на невірному тлумаченні Закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що дії органу ДВС щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не відповідають засадам виконавчого провадження, встановленим в ст.2 Закону, зокрема : верховенству права; обовязковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та обєктивності.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст.303, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :