Дата документу 03.07.2017
Справа № 334/3104/16-ц
Провадження № 2/334/369/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.

при секретарі Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідачів, який згодом уточнив про стягнення з них заборгованості за комунальні послуги в сумі 21790,29 гривні, вказуючи, що у період з серпня 2011 року по березень 2017 року відповідачам були надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Не виконуючи своїх обовязків по оплаті за поставлену теплову енергію, у відповідачів утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути у примусовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача, наполягаючи на позові доводив суду, що між Концерном "Міські теплові мережі та відповідачів з 01.01.2009 року існують правовідносини з приводу надання послу з централізованого опалення до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Договір сторони не уклали, оскільки відповідачі відмовляються від укладання цього договору, тому існуючі між ними правовідносини регулюються виключно Законом. На теперішній час, стало відомо, що відповідачі самовільно відключили опалення в квартирі та не сплачують комунальні послуги за енергопостачання.

Позивач наполягає на стягненні солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з серпня 2011 року по лютий 2017 року у розмірі 21790,29 гривень.

Відповідач ОСОБА_7 зазначила, що вона сплачує комунальні платежи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази у їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі виходячи з наступного:

Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід, що при тому існувало порушення цього права.

Представником позивача у судовому засіданні було доведено, що саме відповідачами були порушенні їх права та інтереси.

По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

У судовому засіданні було встановлено, що між Концерном "Міські теплові мережі" (надалі- Позивач) та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з 01.01.2009 року існують правовідносини з приводу надання послуг з централізованого опалення до квартири 113, вул..Ладозька,20, у м.Запоріжжі.

Договір сторони не уклали. Тож, відносно помешкання Відповідачів квартири 113, вул..Ладозька,20, у м.Запоріжжі позивач став виконавцем послуг з централізованого опалення з 01.01.2009 року.

Положенням Правил „Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої вод и" (п. 25) закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

ОСОБА_8 Мінбуду України № 4 от 22.11.2005 року „Про порядок підключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води" зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06 жовтня 2007р., визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. А внесені ОСОБА_8 № 169 від 06 жовтня 2007р. зміни неможливлюють відключення від ЦО та ГВП окремих квартир у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Стосовно відсутності укладеного між сторонами договору, суд виходив з наступного:

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року „Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", та Законом України „Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІУ від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору.

Згідно ст. 6, ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ч. З ст. 20 ЗУ „Про житлово-комунальні послуги" визначений обов'язок саме Споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору. Обов'язком виконавця згідно норм чинного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

В даному випадку Позивач свій обов'язок виконав: підготував для Відповідача належним чином оформлений договір та неодноразово запрошував його для укладення договору шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону, але Відповідач не відгукнувся на пропозицію Позивача та не уклав зазначеній договір.

Однак, відсутність укладеного договору не позбавляє обов'язку щодо оплати наданих Відповідачам послуг з централізованого опалення, адже своєчасне укладення договору є так само обов'язком споживача.

Стосовно стягнення заборгованості з відповідачів з серпня 2011 року суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 21 січня 2015 року (справа № 6-214цс14), який згідно з ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Концерн «МТМ», керуючись нормами чинного законодавства, та на підставі норм п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України 14.12.2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про видачу судового наказу з позивачів, чим дотримався процесуальних вимог щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

В зв'язку з відмовою в видачі судового наказу ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2015 року у справі № 2-н/334/1722/15, Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України.

Тож на час звернення позивача до суду про видачу наказу у грудні 2015 року, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості з серпня 2011 року по грудень 2012 року вже сплив, а тому не можна вести мову про його переривання.

Таким чином, суд вважає, що розмір заборгованості підлягає зменшенню з урахуванням того, що вимога про стягнення грошових сум з серпня 2011 року по грудень 2012 року заявлена за межами строку позовної давності.

Відповідно до наданих розрахунків за період часу з грудня 2012 року по лютий 2017 року заборгованість становитиме 17135,93 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.16, 267, 526,590, 598, 605 ЦК України, 64, 68, 179 ЖК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з грудня 2012 року по лютий 2017 року у сумі 17135,93 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Концерну «Міські теплові мережі» понесені судові витрати на оплату судового збору у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.