Справа № 346/5342/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1059/2017
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Г.П., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2»яна Томашевича про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргаю ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона згідно Державного акту на право приватної власності на землю є власником земельної ділянки площею 0,0307 га, яка розташована в м. Коломия по вул. Петлюри, 58 А, її земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2, який самовільно змістив межу, яка тепер проходить по стіні її житлового будинку. Самовільне захоплення частини земельної ділянки зі сторони відповідача завдає постійної шкоди її майну, так як не маючи доступу до задньої стіни будинку, вона не може проводити планові ремонти стіни, роботи по утепленню та підтримувати частину будинку у належному стані, у добровільному порядку врегулювати спір не вдається.

Позивач просила зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою шляхом перенесення за власний рахунок паркану на 0,8 м від стіни житлового будинку.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 06 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовлено.

ОСОБА_1 на дане рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Апелянт вказала, що державний акт на земельну ділянку виданий на її ім»я 19.05.2004 року, а державний акт на земельну ділянку відповідача виданий 08.02.2010 року, що свідчить про те, що державний акт відповідача повинен враховувати уже встановлені межі суміжних земельних ділянок, у тому числі і її земельної ділянки.

Під час судового розгляду належним чином не досліджувалося питання погодження меж земельної ділянки суміжними землекористувачами.

Судом при ухваленні рішення не взято до уваги дані довідки ТзОВ «Геоземкадсервіс», згідно якої встановлено, що у користуванні ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 0,0303 га, що на 0,0004 га менше, ніж вказано у витязі з державного земельного кадастру. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування даних, що вказані в довідці.

Посилаючись на зазначені обставини апелянт просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених в ній підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_4 заперечили вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч. 2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вищезазначеним вимогам з огляду на наступне.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог.

Однак із таким висновком не можна погодитись з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ № 043827 від 19.05.2004 року та Витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер :17:003:0158. є власником земельної ділянки площею 0,0307 га, яка розташована в м. Коломия, вул. Петлюри, 58 А, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських споруд.

Відповідач ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 0,0985 га, яка розташована в м. Коломия, вул. Петлюри, 60 на підставі Державного акту на право приватної власності на дану земельну ділянку від 08.02.2010 року.

Між сторонами як суміжними землекористувачами існує спір щодо встановлення межі між їхніми земельними ділянками.

За змістом положень ч.1,2 ст. 116 ЗК України - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положень ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Власник земельної ділянки або землекористувач згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 3 зазначеної статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;визнання угоди недійсною;визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків;застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 в обгрунтування своїх вимог про зміщення відповідачем ОСОБА_2 межі яка проходила між їхніми земельними ділянками посилалася на Державний акт на право власності на її земельну ділянку та кадастровий план земельної ділянки, згідно яких між стіною її будинку та межею земельних ділянок має бути відстань 0,75 м. Крім того, на її замовлення ТзОВ «Геоземкадсервіс» проведено роботи по інвентаризації її земельної ділянки, в ході яких встановлено, що у її фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,0303 га, що на 0,0004 га менше ніж вказано у витязі з Державного земельного кадастру.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що як позивач ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_2 являються власниками земельних ділянок, які належать їм на підставі Державних актів на право приватної власності на землю, з присвоєнням відповідних кадастрових номерів, вказані Державні акти на право власності на землю не оспорені сторонами, з метою вирішення питання відповідності фактичного землекористування сторін даним державних актів на право власності на їх земельні ділянки, яке потребує спеціальних знань, колегією суддів відповідно до положень ст. 10 ЦПК України роз»яснено сторонам про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема призначення по справі земельно-технічної експертизи.

За клопотанням представника позивача ОСОБА_3 колегією суддів призначено по справі судову земельно-технічну експертизу.

Так, згідно висновку № 057/ЗТ-17 судової земельно-технічної експертизи, проведеної експертом Судово-експертної фірми «Експо-Фірма» від 07 вересня 2017 року - встановлено часткову невідповідність розмірів і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 розмірам і конфігурації земельної ділянки у представлених приватизаційних документах, Державному акті на право власності на землю від 19.05.2004 року, в результаті переобміру земельної ділянки ОСОБА_1 виявлено зменшення площі дійсного (фактичного) землекористування з 0,0307 га до 0,0297 га та встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 встановив перешкоди та стовпи.

Експертом також встановлено часткову невідповідність розмірів і конфігурації земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_2 розмірам і конфігурації земельної ділянки у представлених приватизаційних документах, Державному акті на право власності на землю від 08.02.2010 року, в результаті переобміру земельної ділянки ОСОБА_2Т виявлено збільшення площі дійсного (фактичного) користування земельною ділянкою з 0,0985 га до 0,1000 га. Виявлено часткове порушення північної межі земельної ділянки ОСОБА_1 по цій межі ОСОБА_2 створено перешкоди, що частково усунуто безпосередньо перед проведенням експертизи. Встановлено, що лінія розмежування між земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно до кадастрової зйомки контрольно-експертного переобміру, комплексу топографічно-геодезичних робіт повинна проходити з т. 1 від криниці та до межового знаку в кінці ділянки т. 2 по прямій лінії на відстані 0,43 м по зрізу західної стіни житлового будинку ОСОБА_1 та 0,58 м по зрізу східної стіни житлового будинку ОСОБА_1М.(а.с. 198-217).

Таким чином, висновком експерта частково підтверджено обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо зміщення ОСОБА_2 межі між їхніми земельними ділянками.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25.08.2012 року згідно якого він користується своєю земельною ділянкою на законних підставах та що під час перевірки порушень чинного законодавства з його сторони не виявлено не може слугувати доказом того, що відповідачем не порушено межі землекористування з суміжним землекористувачем ОСОБА_1, оскільки таке порушення підтверджено висновком експерта, при проведенні експертизи було виконано відповідні експертно-інструментальні обміри, про що зазначено у висновку експерта.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зобов»язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою по вул. Петлюри 58А у м. Коломия площею 0,0307 га шляхом встановлення паркану по межі між земельними ділянками з т. 1 від криниці та до межового знаку в кінці ділянки т. 2 по прямій лінії на відстані 0,43 м по зрізу західної стіни житлового будинку ОСОБА_1 та 0,58 м по зрізу східної стіни житлового будинку ОСОБА_1, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи.

Відповідно положень ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Беручи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, факт самовільного захоплення частини земельної ділянки позивача зі сторони ОСОБА_2 знайшов своє часткове підтвердження, то колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини понесених нею судових витрат у розмірі 2828,78 грн. ( тобто половини витрат по оплаті судового збору при подачі позову до суду, судового збору при подачі апеляційної скарги та половини витрат по оплаті за проведення судової земельно-технічної експертизи).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 травня 2017 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2»яна Томашевича усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою по вул. Петлюри 58А у м. Коломия кадастровий номер :17:003:0158, площею 0,0307 га шляхом встановлення паркану по межі між земельними ділянками з кадастровим номером :17:003:0158 та кадастровим номером :17:003:0022 з т. 1 від криниці та до межового знаку в кінці ділянки т. 2 по прямій лінії на відстані 0,43 м по зрізу західної стіни житлового будинку ОСОБА_1 та 0,58 м по зрізу східної стіни житлового будинку ОСОБА_1, згідно висновку судової земельної-технічної експертизи.

Стягнути з з ОСОБА_2»яна Томашевича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2828,78 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5