Справа № 214/6477/17
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

14 листопада 2017 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою 13.11.2017 року, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь: нарахованої, але не виплаченої йому при звільненні суми заробітної плати в розмірі 28 347,81 грн.; середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 12.09.2012 року по 12.11.2017 року в сумі 401 076,76 грн.; середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України.

В обґрунтування предявлених вимог заявник зазначив, що з 1996 року він працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», звільнився 12.09.2012 року у звязку зі зміною умов праці. На день звільнення підприємством нараховано було заробітну плату в розмірі 89 636,44 грн. За період з січня 2012 року по вересень 2012 року з нього було утримано аліментів на суму 29 965,54 грн. Вважаючи невірним розмір стягнутих аліментів, а також неправомірними дії підприємства щодо невиплати йому при звільненні суми грошових коштів в розмірі 28 347,81 грн., із даною заявою від звернувся до суду. Крім того, з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 та довідки №811-15/1-2624 від 11.04.2014 року, розміру його середнього заробітку в 6468,98 грн., просив стягнути середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 12.09.2012 року по 12.11.2017 року.

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Виходячи з положень п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закони України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. При цьому, ч.2 ст.233 КЗпП України визначено, що працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у ч.ч.3-5 ст.100 ЦПК України.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право, який є підставою для відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги, документів, доданих до заяви. Наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, його порушення або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, з яких би вбачалось, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України).

Так, у своїй заяві про видачу судового наказу про стягнення невиплаченої заробітної плати із ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ОСОБА_2 вказує на те, що при звільненні підприємство не виплатило йому заробітну плату у сумі 28 347,81 грн. Однак, до заяви не додано доказів того, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» здійснено нарахування вказаної суми, та не виплачено її на момент звільнення заявника. Доданий до заяви про видачу судового наказу розрахунок не може бути прийнятий судом в якості належного доказу нарахування підприємством заробітної плати, оскільки виконаний він самостійно ОСОБА_2, за своїм характером не є первинним фінансово-бухгалтерським документом, а тому не може визначати безспірність визначеної ним суми.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 не додано доказів в підтвердження його перебування в трудових відносинах з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме належним чином засвідченої копії трудової книжки, наказів про прийняття на роботу, звільнення, що має істотне значення під час розгляду судом даної категорії справ в порядку наказного провадження, на чому також акцентує увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ в п.12 Постанови «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року.

Таким чином, суддя приходить до переконання, що до заяви про видачу судового наказу про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку із ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не додано доказів безспірності заявленої ним суми, що визначає наявність між сторонами спору про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Крім того, одночасне предявлення вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку, яка підлягає вирішенню в позовному порядку, які є однорідними та взаємоповязаними, а їх окремий розгляд не можливий, безсумнівно визначає наявність спору про право.

Вказані обставини в своїй сукупності дають підстави для висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу на підставі п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.3, 5-8, 11, 14, 96, 100, 101, 107, 109, 208-210, 212, 213, 293, 294 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Євтушенко О.І.