№ провадження 2/646/660/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.,

при секретарі Марковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, в порядку забудови та спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований у АДРЕСА_1: на ? частину - в порядку забудови, на 3/4 частини - в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року у місті Харкові та який у свою чергу успадкував ? частину зазначеного житлового будинку після смерті своєї матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року у місті Харкові.

Позивач посилається на те, що у 1973 році вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 для мешкання своєї сім'ї, за сімейні кошти, на місці старого непридатного для мешкання будинку за адресою: АДРЕСА_1, побудували новий будинок, який був узаконений Рішенням Виконкому Червонозаводської районної ради народних депутатів міста Харкова за №270/43 від 18.06.1983; свідоцтва на право власності на нерухомість були видані попереднім власникам: ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_7, по 1/2 частині кожному. ОСОБА_7 у новому будинку не проживала, ІНФОРМАЦІЯ_11 вона померла; спадщину після смерті ОСОБА_7 у вигляді грошового внеску прийняли її чоловік ОСОБА_8, сини ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що між спадкоємцями відбулась домовленість, за якою ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, зареєстровану на ОСОБА_7, отримує в порядку спадкування тільки її син, чоловік позивачки ОСОБА_6, як його фактичний забудовник. Позивач зазначає, що спадкоємці ОСОБА_7 та їхні нащадки не порушували сімейної домовленості, ніхто не претендував на будинок по АДРЕСА_1; зі свого боку ОСОБА_6, не претендував на спадщину після батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10, у вигляді іншого житлового будинку подружжя, яку прийняв його брат ОСОБА_9, а після смерті останнього його спадкоємці першої черги. Після смерті чоловіка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 позивач прийняла спадщину, як особа, що проживала із чоловіком однією сім'єю, від спадщини не відмовилась. Дочка спадкодавцю ОСОБА_2 та його онука ОСОБА_3, за правом представлення, спадщину не приймали, на неї не претендують. Позивач посилається на те, що підставою її звернення до суду із відповідним позовом, є відмова державного нотаріуса у видачі їй свідоцтва на спадкову нерухомість у цілому. Оскільки спадкоємці ОСОБА_10 , які прийняли після неї спадщину на грошовий внесок, у подальшому під час свого життя не звертались за отриманням свідоцтва на спадкову нерухомість, у її володіння не вступали, у будинку ніколи не мешкали, після смерті цього не зробили їхні спадкоємці, виконуючи сімейну домовленість, позивач вважає, що вона має право звернутись до суду з дійсним позовом. Позивач вважає себе власником ? частини житлового будинку, як дружина забудовнику ОСОБА_6, після його смерті вона продовжує виконувати всі обов'язки власнику, проживає у будинку, іншого житла не має.

У своїй заяві до суду від 02.11.2017 ОСОБА_1 просила слухати справу у її відсутності, свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали судові письмові заяви, у яких просили слухати справу та ухвалити рішення по справі у їхньої відсутності, проти позову не заперечували, підтвердили всі обставини, викладені позивачем у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 до судового засідання не прибули, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Заяв щодо слухання справи у їхньої відсутності не надавали.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить за правом власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - по ? частині кожному, відповідно Свідоцтвам на право особистої власності на жилий будинок на ім'я кожного, виданим 19.07.1983 року ЖЕО Червонозаводського району, на підставі рішення виконкому Червонозаводської районної Ради народних депутатів №270/43 від 08.06.1983 про оформлення правовстановлюючого документу на будинок, побудований замість старого непридатного до житла. Право власності належним чином зареєстроване КП «ХМБТІ» 09.08.1984, за р. №535/4.

Як вбачається з Будинкової книги, у будинку постійно зареєстровані з 1964 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 та члени їхньої сім'ї; ОСОБА_7, її син ОСОБА_9 та її чоловік ОСОБА_11 у будинку зареєстровані не були.

ІНФОРМАЦІЯ_8 року у місті Харкові, у віці 64 років померла ОСОБА_12, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову ХМУЮ зроблений актовий запис за №3464.

Заповіту ОСОБА_7 не залишила. Спадкування після неї відбулось на підставі діючого на той час закону, а саме ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 р.). Спадкоємцями ОСОБА_7 за законом, першої черги були: чоловік ОСОБА_8, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_19,ІНФОРМАЦІЯ_5 Згідно інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву від 22.02.2016 за №417/01-20, наданого на запит Першої ХДНК після померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7, що постійно мешкала в м.Харкові по вулиці Ванди Василевської, 16, 29.10.1984 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_6; заяву було прийнято, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №846 та заведено спадкову справу №503/84.

Чоловік спадкодавцю - ОСОБА_8 та її сини ОСОБА_9, ОСОБА_6 сумісно звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину та 15.03.1985 отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий рахунок спадкодавцю, що вбачається з повідомлення Харківського обласного державного нотаріального архіву за №417/01-20 від 22.02.2016. Дочка ОСОБА_4 спадщину після смерті матері не прийняла, на неї ніколи не претендувала.

На спадкове майно у вигляді ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1 свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Як повідомила позивач між спадкоємцями ОСОБА_10 відбулась домовленість, згідно якої зазначене спадкове майно прийняв тільки її старший син ОСОБА_6, який разом із дружиною побудував будинок, здійснював відносно нього всі права та обов'язки його власнику, постійно проживав у ньому разом зі своєю сім'єю. Свої спадкові права на зазначену спадкову частину будинку ОСОБА_6 своєчасно не оформив.

Відповідно до вимог ст. 562 ЦК України ( в редакції 1963 року), розподіл спадкового майна відбувається за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину.

Факт того, що між спадкоємцями існувала домовленість щодо розподілу спадщини та вона ніколи спадкоємцями не порушувалась, свідчать такі обставини: чоловік спадкодавцю ОСОБА_8 та її молодший син ОСОБА_9 за свідоцтвом на спадщину у вигляді частини будинку по АДРЕСА_1 при житті не звертались, у будинку не проживали, зареєстровані у ньому не були. Останні разом із матір'ю ОСОБА_7 постійно проживали та були зареєстровані у подружньому будинку АДРЕСА_1 При цьому ОСОБА_6 на спадкові частки матері, а у подальшому й батька, у цьому будинку не претендував.

25.06.1996 у місті Харкові помер ОСОБА_8. Спадщину після його смерті у вигляді житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, прийняв та нотаріально оформив на нього право власності тільки молодший син спадкодавцю ОСОБА_9, що вбачається з Інформації Харківського обласного державного нотаріального архіву від 10.03.2016 за №604/01-20, наданого на запит Першої ХДНК.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 13.10.2016 р. за № 0, 04 грудня 2000 р. у місті Харкові помер ОСОБА_20. Спадщину після його смерті прийняв його син ОСОБА_15 та оформив свої спадкові права на батьківський будинок по АДРЕСА_1. ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 р. Ніхто зі спадкоємців ОСОБА_9 на частину будинку по АДРЕСА_1 ніколи не претендував.

ІНФОРМАЦІЯ_9 у місті Харкові у віці 71 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову ХМУЮ зроблений відповідний актовий запис за №1022. Заповіту ОСОБА_6 не залишив. Його спадкоємцями за законом першої черги є: дружина ОСОБА_1, з якою він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1964, актовий запис за №6082, зроблений у Харківському Палаці одруження, дочка ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_6, за правом представлення після померлого ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_17 онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Спадщину після ОСОБА_6 прийняла дружина, позивачка ОСОБА_1, шляхом звернення із відповідною заявою до Першої ХДНК 29.06.2011, про що нотаріусом до Спадкового реєстру внесено реєстровий запис за №51353545 та заведена спадкова справа за №467/2011.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач не подавала заяви про відмову від спадщини, продовжує проживати у спадковому будинку, здійснює відносно нього всі права та обов'язки власнику.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за прийняттям спадщини після батька та діда до нотаріусу не звертались, в судовому порядку на частину спадщини на нерухомість не претендують.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 надходить ? частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, належні йому, як забудовнику за Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 19.07.1983 р. та отримані в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7

Позивачка звернулась до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину після чоловіка ОСОБА_6.

Державним нотаріусом Першої ХДНК ОСОБА_18 25.11.2016 відповідною Постановою було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із тим, що її чоловік своєчасно не оформив свої спадкові права на нерухомість після смерті своєї матері, а тому документально встановити об'єм спадкового майна неможливо. Зазначена обставина є перепоною для оформлення позивачкою своїх спадкових прав у нотаріальному порядку після смерті ОСОБА_6, що й вимусило її звернутись до суду із позовом.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права.

Відповідно до п.3 Роз'яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, якому на час смерті належав, але не був частково оформлений житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 у м.Харкові. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивачка обґрунтовано звернулась з позовом до суду за захистом свого спадкового права шляхом визнання за нею права власності.

Аналізуючи зазначені вище обставини переходу спадщини, суд надходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 на законних підставах претендує на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, як на частку спільного майна подружжя в порядку забудови та на ? частини будинку в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, який у свою чергу прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_7 у встановленому законом порядку шляхом подання заяви у державну нотаріальну контору та вступив в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку по АДРЕСА_1. Інші спадкоємці ОСОБА_7, хоча й прийняли спадщину в частині отримання грошового внеску, до часу своєї смерті самі не звертались до нотаріуса за отриманням свідоцтв на нерухоме майно спадкодавця, у володіння спадщиною не вступали, у будинку не мешкали; цього не зробили до теперішнього часу їхні спадкоємці. Між спадкоємцями подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_22 існувала та виконувалась домовленість щодо розподілу спадщини після смерті батьків, яка підтверджується належними доказами.

За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, відповідно до ст.1297 ЦК України.

Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування позивачкою спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, які містяться у матеріалах справи, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, статтями 3,11, 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, статтями 529, 549, 562 ЦК УРСР, статтями 60, 61 СК України, п.3 роз'яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІІН НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, в порядку забудови.

Визнати за ОСОБА_1, ІІН НОМЕР_1, право власності на 3/4 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6, що помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року у місті Харкові та який, у свою чергу, успадкував ? частину зазначеного житлового будинку після смерті своєї матері ОСОБА_7, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року у місті Харкові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.А.Єжов