Провадження №2/748/1083/17
Єдиний унікальний №748/2965/17
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2017 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Меженнікова С.П., перевіривши відповідність позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимогам ст. ст. 107- 120 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем ОСОБА_2.

Відповідно до роз"яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК.

Згідно п.п. 5,6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повина містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Проте, позивачем не дотримані вказані вище вимоги закону, оскільки в позовній заяві не зазначено при кому з батьків перебуває дитина, а в разі проживання дитини з матір"ю, повині бути зазначені докази на підтвердження факту проживання дитини з позивачем ( довідка з місця проживання дитини).

До того ж, позивачем зазначено, що позов подається до Чернігівського районного суду, у відповідності до ч.2 ст.110 ЦПК України, за домовленністю подружжя, але в позовній заяві не зазначено жодного доказу на підтвердження існування домовленості подружжя про розгляд справи за місцем проживання позивача.

Крім того, частиною 5 статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Як вбачається з доданого до вказаного позову дублікату квитанції № 0.0.888196065.1 від 08.11.2017, як доказу сплати судового збору за подачу позову ОСОБА_1, він зазначеним вище вимогам закону не відповідає так як не підписаний відповідальним виконавцем банку і не скріплений печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення.

Відповідно до довідки консультанта суду від 13.11.2017, кошти в сумі 640 грн. по даному платіжному документу на рахунок Чернігівського районного суду не надходили.

За таких підстав позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись частиною 1 статті 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: С.П. Меженнікова