Справа № 347/1912/16
Провадження № 22-ц/779/1132/2017
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І. М. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Косівського районного суду від 02 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

25.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування.

В заяві зазначив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року його бабусі ОСОБА_3, відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 і відповідач, як дочка померлої, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, останні роки хворіла, а 17.03.2016 року перенесла складну операцію, у зв'язку з чим потребувала постійної сторонньої допомоги, яку їй надавали він та його дружина, проживаючи постійно біля бабусі, а відповідач не допомагала у веденні домашнього господарства, не надавала коштів на придбання ліків та не приймала участі у похованні своєї матері, тобто ухилялась від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, ОСОБА_1 просив задовольнити позов.

Рішенням Косівського районного суду від 02 червня 2017 року позов задоволено.

Постановлено усунути ОСОБА_2 від права на спадкування майна за законом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Косів.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на спадкування за законом майна спадкодавця ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Косів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1102,40 грн. витрат по оплаті судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про те, що вона ухилялась від надання допомоги ОСОБА_3, яка через похилий вік не могла сама себе забезпечити та потребувала сторонньої допомоги.

Судом не було враховано того, що з 1983 року по 1993 рік вона працювала вахтово-експедиційним методом в районах Крайньої Півночі Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області з режимом роботи по 15 робочих днів, а з 25.08.2004 року по 04.02.2013 року працювала молодшою медсестрою Богородчанської ЦРЛ, де відповідально ставилась до виконання своїх посадових обов'язків.

Крім того, під час хвороби її батька ОСОБА_4 у 2013 році вона перебувала постійно з ним у лікарні, доглядала за ним та придбавала ліки.

Не враховано судом і того, що у неї з матір'ю були хороші стосунки, вони спілкувались по мобільному телефону, вона по можливості приїжджала до матері, привозила продукти, ліки, прибирала у будинку і мати могла сама себе обслуговувати.

ОСОБА_2 зазначає, що останній місяць перед смертю матері було важко вставати та ходити, а тому в цей час вона постійно знаходилась біля неї та разом з сином вони похоронили її.

Суд не врахував роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п.6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" про те, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про усунення ОСОБА_2, дочки спадкодавця, від права на спадкування за законом після смерті матері, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем, ухилялася від надання допомоги матері, яка через похилий вік не могла сама себе забезпечити.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_3 року - ОСОБА_3 - батьки відповідачки.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_2, як дочка померлої, відповідно до ст. 1261 ЦК є спадкоємцем першої черги за законом, а ОСОБА_1, як внук померлих, відповідно до ст. 1265 ЦК є спадкоємцем п'ятої черги за законом.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із заявами про прийняття спадщини в установлений ст. 1270 ЦК України строк звернулися ОСОБА_1 - внук померлої, та ОСОБА_2 - дочка померлої.

Встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 проживали з ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, де були зареєстровані, а пізніше з дозволу ОСОБА_3 на належній їй земельній ділянці збудували власний будинок АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Косовської міської ради №129-5 від 26.08.2009 року призначено ОСОБА_5 по догляду за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як за перестарілими.(а.с.13)

Також встановлено, що з 28.11.1983 року по 15.07.1993 року ОСОБА_2 працювала черговою Івано-Франківського управління бурових робіт в Західному Сибірі з режимом роботи вахтово-експедиційним методом 15 робочих днів на місяць і таким же періодом відпочинку по місцю постійного проживання, що підтверджено довідкою Прикарпатського управління бурових робіт ПАТ «Укрнафта» від 16.12.2015 року №10-2048. (а.с.85)

В період з 25.08.2004 року по 04.02.2013 року ОСОБА_2 працювала на посаді молодшої медсестри Богородчанської ЦРЛ.

Позивач не заперечив того, що ОСОБА_2 періодично приїжджала до матері. В засіданні суду апеляційної інстанції на запитання судді чи були факти, що на його звернення до ОСОБА_2 з проханням надати допомогу спадкодавцю відповідач відмовляла, ствердив, що таких випадків не було.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2 періодично приїжджала до батьків, а коли батьки хворіли, то вони дочку бачили постійно. Крім того, свідки підтвердили, що ОСОБА_3 не потребувала сторонньої допомоги, оскільки сама ходила та могла сама себе обслужити.

Свідок ОСОБА_8 також підтвердила, що ОСОБА_2 не проживала з батьками, однак часто навідувалась до них.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що протягом трьох тижнів до дня смерті матері постійно знаходилась біля неї та здійснювала за нею догляд, чого позивач не спростував.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги, оскільки важко хворіла та перенесла складну операцію.

Згідно довідки Косівської ЦРЛ від 24.12.2015 року діагноз ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз, остеоартроз та поліостеоартроз з ураженням суглобів встановлено ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, при медичному огляді.(а.с.16)

Позивач не подав доказів перебування ОСОБА_3 на лікуванні амбулаторно чи в стаціонарі, як і не подав доказів перенесення нею складної операції, а в поясненнях зазначив про проведене амбулаторно оперативне втручання з приводу фурункула.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Усупереч вимогам ст. ст. 213 - 215 ЦПК України суд указаних обставин не встановив і не зазначив у рішенні про доведеність фактів безпорадного стану спадкодавця, його потреби в отриманні допомоги від дочки, яка проживала у іншому місті, за умови надання їй допомоги внуком та його дружиною та ухилення відповідачки від надання допомоги матері, ураховуючи, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

При таких обставинах справи рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 315, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 02 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко