АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2254/15-ц 22-ц/774/1595/К/17
Справа № 210/2254/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1595/К/17 суддя Чайкіна О.В.
Категорія - 39 (ІV) Доповідач - Зубакова В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря: Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 від імені та в інтересах яких діє адвокат - ОСОБА_3, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач - ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_5,

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник - ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, яка була її рідною матір'ю та бабою відповідачів. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, про прийняття якої до державного нотаріуса звернулася вона, як спадкоємець першої черги за законом, та відповідачі, як спадкоємці за правом представлення після смерті їх матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яка доводиться померлій рідною донькою.

Вважаючи, що відповідачі не мають права на спадкування частини вказаного майна, оскільки вони, будучи повнолітніми та працездатними, після смерті їх матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року, свідомо ухилялися від обов'язку з утримання ОСОБА_6, про яку мали піклуватися як про свою бабу, яка за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.07.2008 року була визнана недієздатною та з березня 2013 року була інвалідом 1-ї групи через хворобу, й у зв'язку з цим потребувала постійного стороннього догляду та матеріальної допомоги, а навпаки намагалися в судовому порядку позбавити її належного їй житла.

За таких обставин позивач ОСОБА_4 просила суд усунути відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Усунуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на користь ОСОБА_4 з кожного судовий збір у розмірі по 121,80 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для застосування положень ч.5 ст. 1224 ЦК України, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження факту ухилення відповідачів від надання матеріальної допомоги спадкодавцю, зокрема того, що вона, як опікун, зверталася до відповідачів з проханням надання такої допомоги, а вони відмовили в цьому, тоді як вони мали бажання спілкуватися з бабою, а позивач чинила їм в цьому перешкоди. Також зазначив, що поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідачі не були обізнані про стан здоров'я ОСОБА_6 та не мали можливості надавати матеріальну допомогу своїй бабусі у зв'язку з тяжкої хворобою своєї матері, на лікування якої вони брали в борг грошові кошти, які повертають до цього часу.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив апеляційну скаргу відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх представника - ОСОБА_3, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідачів - ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_6, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8, 39 т.1). Заповіту померла не залишила.

Після її смерті спадщину за законом прийняли шляхом подання заяв до нотаріальної контори її донька ОСОБА_4 - позивач та за правам представлення відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - сини рідної сестри позивача - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року раніше за матір. Свідоцтво про право на спадщину нікому із зазначених осіб не видавалось (а.с. 85, 86, 92, 95 т.1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК України, для усунення відповідачів від права на спадкування за законом, оскільки факти обізнаності відповідачів про безпорадний стан здоров'я їх баби ОСОБА_6 та її потребу у сторонньому догляді та матеріальній допомозі, а також умисної їх бездіяльності, спрямованої на уникнення від виконання обов'язку забезпечити підтримку і допомогу спадкодавцеві є доведеними.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу наявності у спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які доводяться онуками померлої, права на спадкування за законом майна, що належало спадкодавцю - ОСОБА_6 за її життя, разом із спадкоємцем ОСОБА_4, яка є її донькою.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Також ч. 1 ст. 264 СК України визначено, що внуки, правнуки зобов'язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда.

Відповідно до ст. 266 СК України повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Відносини спадкування врегульовані діючим ЦК України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їх матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За правилами ч.5 ст. 1224 ЦК України суду надано право усунути особу від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Таким чином, суд, вирішуючи таку справу, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При цьому, під безпорадним станом, як це роз'яснено в абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Разом з тим, під час вирішення спору насамперед підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Довідкою Дзержинської МСЕК серії АВ № 0038133 від 05.04.2013 року підтверджено, що ОСОБА_6 встановлено першу групу інвалідності, починаючи з 29.03.2013 року з загального захворювання безстроково з висновком про потребу постійного стороннього догляду (а.с. 27 т.1).

Крім того, з наявної в матеріалах справи медичної документації вбачається, що в період 2007-2013 років ОСОБА_6 періодично перебувала на стаціонарному лікуванні й стан її здоров'я був зазвичай важким або середньої тяжкості, 09.01.2007 року та 27.08.2013 року ОСОБА_6 перенесла дві операції з мікрохірургії ока (а.с. 53-66 т. 1).

Отже, судом першої інстанції на підставі досліджених доказів встановлено та не заперечувалося представником відповідачів факт перебування спадкодавця ОСОБА_6 в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, у зв'язку з чим вона потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Разом з тим, правильно визначивши стан ОСОБА_6 як безпорадний та дійшовши висновку, що остання потребувала стороннього догляду, суд першої інстанції не встановив факту ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві такого догляду та матеріальної допомоги. У зв'язку з чим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідачів в цій частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2008 року ОСОБА_6 визнано недієздатною та призначено ОСОБА_4 опікуном над матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-7 т.1).

Отже, позивач ОСОБА_4, як донька та опікун ОСОБА_6 надавала їй допомогу та піклування.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що опікун недієздатної ОСОБА_6 - ОСОБА_4 зверталася саме до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з проханням надати догляд або конкретну допомогу ОСОБА_6 й, що останні їй в цьому відмовили, також позивач не надала належних та допустимих доказів в підтвердження того, що догляду з її боку було недостатньо і спадкодавець потребував конкретної допомоги від інших осіб, зокрема від відповідачів, а останні відмовили в цьому, тобто ухилялися від надання допомоги спадкодавцю.

Натомість в матеріалах справи містяться лише докази на підтвердження факту звернення позивача ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради з заявами про надання допомоги на лікування її матері ОСОБА_6 за рахунок коштів міського бюджету (а.с. 47).

Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідачі пояснювали, що позивач перешкоджала їм у спілкуванні з бабусею, що й стало підставою їх звернення у 2014 році до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_4 про надання можливості спілкування та піклування про родича. Також відповідачі підтвердили, що позивач ніколи не зверталася до них за отриманням допомоги для ОСОБА_6 й вони ніколи не відмовлялися від надання такої допомоги у разі потреби.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, на підтвердження того, що відповідачі умисно ухилялися від надання догляду та допомоги ОСОБА_6, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем ані суду першої, ані апеляційної інстанції, жодного доказу не надано.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_4 не надала суду беззаперечних доказів потреби спадкодавця ОСОБА_6 у допомозі відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх умисного ухилення від надання такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для усунення спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті померлої ОСОБА_6

Також колегія суддів враховує й ту обставину, що мати відповідачів - ОСОБА_7, з якою вони проживали, також страждала на тяжке захворювання, що стало причиною її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню на підставі п.2, п.3 ст. 309 ЦПК України через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом.

Виходячи із вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, 3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 від імені та в інтересах яких діє адвокат - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про усунення від права спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 535,92 грн. (п'ятсот тридцять п'ять грн. дев'яносто дві коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: