Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за заявою Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, заінтересована особа: Узинська міська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась Узинська міська рада із заявою про визнання спадщини відумерлою, мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_1, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді буд.АДРЕСА_1, яка ніким не прийнята в установленому законом порядку. Заявник просив суд визнати спадщину відумерлою та передати буд.АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області у власність територіальної громади міста Узин.

Представник заявника Сем»янівський К.А. подав заяву про розгляд справи без участі представника заявника, а саму заяву підтримав.

Заінтересована особа про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, свого представника до суду не направили, ставлення до заяви не висловили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст..ст. 277, 278 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть. Відповідно до довідки №02-14-497 від 10 листопада 2017 року виданої Узиснкьою міською радою Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_1, 23.11.11941 року народження, дійсно була зареєстрована в АДРЕСА_1, інших осіб за вказаною адерсою зареєстровано не було.

ОСОБА_1 на праві власності належав буд.АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №1-50 від 08.01.1988 року, виданого Білоцерківською державною районною нотаріальною конторою, що підтверджується відповідним свідоцтвом та довідкою КП КОР «ПБТІ» №817 від 25.04.2017 року.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 ніхто не звертався, спадщину не прийняв, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Судом встановлено, що територіальна громада м. Узин в особі Узинської міської рада Білоцерківського району Київської області звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1, тобто у строки встановлені законом, при відсутності спадкоємців за заповітом і за законом.

Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви Узинської міської ради про визнання спадщини відумерлою та передачі територіальній громаді м. Узин Білоцерківського району Київської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1277 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 277,278 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати відумерлою спадщиною будинок АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1.

Передати будинок АДРЕСА_1 як відумерлу спадщину у власність територіальної громади мУзин Білоцерківського району Київської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Кошель