Справа №483/2128/16-ц 13.07.2017 13.07.2017 13.07.2017
Провадження №22-ц/784/1501/17
Справа № 483/2128/16-ц Головуючий першої інстанції: Куцаров В.І.,
Провадження № 22-ц/784/1501/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Корчемаха Світлана Станіславівна, Очаківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки.

Як зазначила позивачка, під час вчинення виконавчих дій щодо стягнення з ОСОБА_4 на її користь коштів, 22 жовтня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_4 Проте, 05 липня 2016 року приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Корчемахою С.М. були посвідчені договори дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок за цією ж адресою, згідно якого ОСОБА_7 прийняв у дар вищевказане майно від свого батька - ОСОБА_6, за згодою дружини ОСОБА_4 на дарування її частки у спільній сумісній власності подружжя.

На думку позивачки, подружжя ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_7 вчинили фіктивний правочин з метою приховання майна від примусової реалізації з електронних торгів, оскільки після укладення вказаного договору дарування, подружжя будинок не звільнили, проживають у ньому й надалі.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила визнати недійсними вказані договори дарування та скасувати їх державну реєстрацію.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 березня 2017 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_11. - просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено підстав для визнання недійсним спірного договору.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення авансового платежу 431766 грн. та судові витрати в розмірі 3654грн., на підставі чого Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист, який пред'явлено позивачкою до виконання. В ході проведення виконавчих дій постановою старшого державного виконавця Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області від 22 жовтня 2015 року в межах суми боргу накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4, та заборонено здійснювати відчуження цього майна (а.с. 8).

05 липня 2016 року приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу Корчемахою С.М. за реєстровими № № 205, 206 були посвідчені договори дарування житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, згідно яким ОСОБА_7 прийняв у дар зазначене майно від свого батька - ОСОБА_6. Вказане майно належало на праві власності дарувальнику ОСОБА_6: будинок - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Кам'янської сільської ради Очаківського району від 28 грудня 2004 року, земельна ділянка - на підставі Державних актів на право власності серії НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданих Кам'янською сільською радою Очаківського району 4 грудня 2007 року (а.с. 70-75).

Оскільки арешт державного виконавця був застосований тільки до майна боржника ОСОБА_4, то при посвідченні спірного договору заборона на відчуження вищевказаного майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна була відсутня.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 та її пояснень у суді апеляційної інстанції, метою звернення її до суду з даним позовом є забезпечення можливості в подальшому звернути стягнення на частку боржниці ОСОБА_4 у спільному майні подружжя на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року.

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 371 ЦК України передбачено право кредитора співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

Отже, обовязковою підставою для реалізації такого права кредитора є недостатність у боржника іншого майна, на яке може бути звернене стягнення.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржниці ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с. 65). Відповідно до Акту опису та арешту майна від 11 травня 2016 року вказаний будинок був описаний державним виконавцем при вчиненні виконавчих дій з примусового виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 вересня 2015 року (а.с. 61-62). З інформації про дане виконавче провадження вбачається, що згідно висновку оцінювача від 01.07.2016 року вартість цього арештованого майна складає 212500грн. 8 серпня 2016 року у зв'язку з надходженням заперечень від боржника ОСОБА_4 щодо результатів оцінки було призначено рецензування звіту про оцінку вартості будинку (а.с. 164-168). Як пояснили сторони в апеляційному суді, на теперішній час планується передача даного майна на електронні торги для реалізації.

За такого, колегія суддів вважає, що позивачкою не доведена недостатність у боржника ОСОБА_4 іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, окрім будинку та земельних ділянок, які є предметом спірних договорів.

Посилання позивачки на те, що коштів, отриманих від реалізації будинку АДРЕСА_2 буде недостатньо для повного виконання рішення суду, не можна прийняти до уваги, оскільки за результатами проведених торгів реальна продажна ціна будинку може бути вищою, ніж початкова, до того ж ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2016 року дозволено примусове проникнення державного виконавця до будинку, де фактично проживає ОСОБА_4, для проведення опису її особистого майна, на яке можна звернути стягнення (а.с. 6).

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний позов заявлено ОСОБА_2 передчасно, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Разом із тим, враховуючи, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з інших підстав, то відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Приватний нотаріус Очаківського районного нотаріального округу Корчемаха Світлана Станіславівна, Очаківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про визнання недійсним договору дарування будинку та земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Судді: І.В. Лівінський

Н.О. Шаманська