Справа № 128/1121/17 Провадження № 22-ц/772/3020/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Міхасішина І.В., Якименко М.М.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 24 березня 1999 року народився син ОСОБА_5, який у даний час навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі у Вінницькому технічному коледжі. Батько дитини ніяку допомогу не надає, а позивач, враховуючи її матеріальне становище, не може самостійно забезпечити сина усім необхідним. Вони із сином проживають удвох і вона, окрім інших витрат, самостійно оплачує комунальні послуги. Крім того, через часті хвороби дитини значна частина заробітку позивача витрачається на ліки та його медичне діагностування, син потребує спеціального догляду та харчування.

Пославшись на ці обставини, а також на те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а також пенсію, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на його утриманні немає, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь на утримання повнолітнього сина, який навчається, аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, відповідач через свого представника ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення змінити в частині визначення розміру аліментів з 1/4 до 1/8 частини від всіх видів його заробітку.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно ч. 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України).

Відповідно до положень ст. ст. 181 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як розяснено Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них 24 березня 1999 року народився син ОСОБА_6, який на даний час проживає зі своєю матірю.

Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року (справа № 128/2441/16-ц), зміненим рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17 листопада 2016 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9, 10-13).

Із довідки № 221 від 24 квітня 2017 року, виданої Вінницьким технічним коледжем, вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Вінницькому технічному коледжі на денній формі навчання, за спеціальністю «Обслуговування компютерних систем і мереж», термін навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року, навчається на ІІІ курсі, на бюджетній основі (а.с.14).

Згідно з довідками № 169 від 15 вересня 2017 року та № 199 від 30 жовтня 2017 року, виданих Вінницьким технічним коледжем, ОСОБА_5 за період березень серпень 2017 року отримав дохід у розмірі 3 350 грн. 71 коп., а за період серпень жовтень 2017 року 0 грн. (а.с. 71, 77).

Незадовільний стан здоровя ОСОБА_5 та необхідність у звязку цим проходження відповідного лікування підтверджується випискою із медичної картки та КТ-заключенням (а.с. 15-16).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 191768 відповідач у справі 10 лютого 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, та відповідно до довідки № 561 (а.с. 45), виданої головою квартального комітету, проживає та зареєстрований із нею та її двома синами за адресою: вул. Л. Ратушної, 84, м. Вінниця. Згідно з довідкою № 5949 від 11 липня 2017 року ОСОБА_8 отримує пенсію за віком у щомісячному розмірі 1 236 грн. 40 коп. (а.с. 43).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 1295 від 10 жовтня 2012 року, виданого Центральною Лікарсько-експертною комісією МНС України (а.с.42), ОСОБА_3 має ряд захворювань.

Відповідач працевлаштований, працює на посаді заступника директора Департаменту цивільного захисту Вінницької обласної державної адміністрації, що вбачається з пояснень представника відповідача ОСОБА_4, наданих у суді апеляційної інстанції, постанови державного виконавця від 26 січня 2017 року (а.с. 46) та декларації відповідача за 2016 рік (а.с. 61-65).

Згідно з довідкою № 3804 від 11 липня 2017 року, виданою Головним Управлінням Пенсійного Фонду України, ОСОБА_3 отримує пенсію (за період січень квітень 2017 року в розмірі 2 324 грн. 92 коп. щомісячно, за період травень червень 2017 року в розмірі 2 341 грн. 17 коп. щомісячно) (а.с.51).

Відповідно до довідки № 12/д від 12 липня 2017 року ОСОБА_3 з 2016 року навчається в Одеському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України (а.с.52).

01 березня 2016 року між ПАТ «КредоБанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір на суму 259 818,02 на строк до 2021 року для оплати договору купівлі-продажу автомобіля FORD, модель ECOSPORT (а.с.34-37,38-39).

10 червня 2006 року відповідачем придбано автомобіль «ВАЗ» марки 21070 ГБО на підставі договору купівлі-продажу № 222 від 10 червня 2006 року (а.с.58-60).

Відповідач на підставі вказаного вище рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2016 року сплачував на користь позивача на утримання їх сина аліменти, що підтверджується постановою державного виконавця, від 26 січня 2017 року (а.с. 46), звітом про здійснення відрахувань та виплати Департаменту цивільного захисту облдержадміністрації щодо ОСОБА_3 за період з 23 червня 2016 року по 24 березня 2017 року (а.с. 48), розрахунком заборгованості по сплаті аліментів (а.с. 49-50), наданою ОСОБА_3 письмовою відповіддю Служби у справах дітей № 541 від 27 липня 2017 року (а.с. 70).

Зі звіту про здійснення відрахувань та виплати Департаменту цивільного захисту облдержадміністрації щодо ОСОБА_3 за період з 23 червня 2016 року по 24 березня 2017 року вбачається, що нараховано заробітна плата , інші доходи (без утримання податків та інших платежів) за період з січня по травень 2017 року склала 76 697 грн. 16 коп.

Встановивши вказані обставини, суд, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилань на те, що визначений судом розмір аліментів є значно завищеним і унеможливить нормальний рівень життя позивача, оскільки у звязку з незадовільним станом здоровя він потребує постійного стаціонарного лікування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України відповідач не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, зокрема, того, що він не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Надане ним свідоцтво про хворобу № 1295 від 10 жовтня 2012 року не може бути достатнім доказом того, що станом на час вирішення цього спору він хворіє на виявлені у нього хвороби ще у жовтні 2012 року, і що вони потребують, як він на те вказує, постійного стаціонарного лікування. Фактів такого лікування та своїх витрат на нього відповідач не довів належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до посилань на те, що судом фактично не встановлено обставини, що мають значення для справи, зокрема дохід позивача та сина сторін.

Разом із тим, такі доводи колегія суддів відхиляє, оскільки, як розяснено Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід вважати неправильне визначення предмета доказування чи не з'ясування обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, або інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо), неправильну кваліфікацію правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин тощо.

Фактів допущення таких порушень судом першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а спір вирішено на підставі зясування всіх обставин, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення сторін.

Суд встановив сукупність усіх обовязкових юридичних фактів, необхідних для вирішення цього спору, зокрема: досягнення сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ним навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу відповідачем.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість рішення суду, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4 відхилити, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : І.В. Міхасішин

ОСОБА_9