У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеник Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», ОСОБА_8, ОСОБА_9, комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Фонд державного майна України в особі Харківського регіонального управління, приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Чуєва Олена Дмитрівна та Лазарєв Віталій Миколайович, про визнання правочину недійсним, визнання права власності на підвальні приміщення, витребування майна із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що частина нежитлового приміщення, площею 16,4 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1 є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку та перебуває у співвласності мешканців багатоквартирного будинку, у якому вони проживають. Відкрите акціонерне товариство «Теплоенергомонтаж» (далі - ВАТ «Теплоенергомонтаж»)

у 1999 році набуло прававласності на указане приміщення та здійснило його відчуження. Крім того, позивачі зазначали, що вони безперешкодно користуються спірним приміщенням протягом 14 років, отже набули на нього право власності в порядку набувальної давності, у зв'язку із чим просили визнати недійсним акт від 12 січня 1999 року про передачу

ВАТ «Теплоенергомонтаж» частини нежитлового приміщення, площею

16,4 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення

від 28 січня 2010 року, укладений між ВАТ «Теплоенергомонтаж» та ОСОБА_8, визнати недійсним договір дарування від 1 лютого

2010 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, визнати за позивачами право власності на спірне нежитлове приміщення, витребувати спірне нежитлове приміщення із чужого незаконного володіння, зобов'язати відповідачів усунути їм перешкоди у користуванні вказаними приміщеннями, зобов'язати відповідачів надати безперешкодний доступ до нежитлових приміщень.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2013 року позов задоволено частково. Скасовано державну реєстрацію права власності за ВАТ «Теплоенергомонтаж» на нежитлові приміщення підвалу № XXV, XXVI, XXVII. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28 січня 2010 року, укладений між ВАТ «Теплоенергомонтаж» та ОСОБА_8, а також акт прийому-передачі цих нежитлових приміщень в частині передачі у власність ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на нежитлові приміщення підвалу

№ XXV, XXVI, XXVII, в частині передачі на праві власності ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Визнано недійсним договір дарування нежитлових приміщень від 1 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в частині передачі права власності на ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на нежитлові приміщення підвалу № XXV, XXVI, XXVII, в частині передачі на праві власності на ј частини нежитлового приміщення підвалу

№ XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташоване по

АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право власності на ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Витребувано із чужого незаконного володіння ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1. Зобов'язано ВАТ «Теплоенергомонтаж», ОСОБА_8 та

ОСОБА_9 усунути позивачам перешкоди у користуванні вказаним нежитловим приміщеннямшляхом надання позивачам ключів від усіх вхідних дверей до приміщень підвалу XXV, XXVI, XXVII; надання вільного проходу через приміщення відповідачів до входу до приміщень підвалу

№ XXV, № XXVI, № XXVII. Зобов'язано відповідачів надавати постійний та безперешкодний доступ позивачам до указаного приміщення, в тому числі (але не обмежуючись) шляхом надання вільного проходу через належні відповідачам приміщення до входу до приміщень підвалу

№ № XXV, XXVI, XXVII. Зобов'язано відповідачів не здійснювати жодних дій, спрямованих на створення будь-яких перешкод у вільному доступі позивачам до ј частини нежитлового приміщення підвалу

№ XXVI. Вирішено питання про сплату судового збору. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2013 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 квітня 2013 року скасовано йухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2013 року у відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ВАТ «Теплоенергомонтаж», ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Харківська міська рада, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про визнання недійсним акта, правочину та визнання права власності на підвальні приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2013 року відмовлено.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Харківської області від 22 липня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

В обґрунтування зазначеної заяви ОСОБА_4 зазначав, що після ухвалення апеляційним судом рішення, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі йому під час розгляду даної справи. Так, на початку жовтня 2016 року ОСОБА_4 через свого представника отримав повний текст постанови Харківського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2016 року у справі за його позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Харківській області, треті особи: ПАТ «Теплоенергомонтаж», Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, про скасування рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України в Харківській області від 24 листопада 1997 року, про завершення приватизації

ВАТ «Теплоенергомонтаж» № 1939-П в частині, що стосується ј частини нежитлового приміщення підвалу № XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказана постанова набрала законної сили 5 жовтня 2016 року. Відповідно до змісту вказаної

постанови, на підставі дослідження документальних доказів, витребуваних у учасників судового процесу, Харківським окружним адміністративним судом було встановлено, що ј частина нежитлового приміщення підвалу

№ XXVI, загальною площею 16,4 кв. м, була передана на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7; було обґрунтовано цільове призначення ј частини спірного нежитлового приміщення, а саме - допоміжне приміщення багатоквартирного житлового будинку. Крім того, вище зазначеною постановою було визначено момент, з якого ј частина нежитлового приміщення була передана на праві власності

ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а саме - 6 березня 1995 року. Також Харківським окружним адміністративним судом було встановлено факт грубого порушення процедури корпоратизації Українського державного монтажного тресту «Теплоенергомонтаж» у ВАТ «Теплоенергомонтаж» в частині, яка стосується визначення переліку майна, яке передавалось із державної власності у власність ВАТ «Теплоенергомонтаж».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, заявник просить скасувати ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року.

Відповідно до п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувану ухвалу апеляційним судом постановлено із додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 361 - 364 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 3, 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин

(ч. 2 ст. 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених

ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в

ст. ст. 362, 364 ЦПК України. Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені

ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Апеляційний суд, обґрунтовуючи відмову в задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення від 22 липня

2013 року, правильно вказав, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Харківській області про скасування рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України в Харківській області від 24 листопада 1997 року № 1939-П про завершення приватизації ВАТ «Теплоенергомонтаж» в частині, що стосується ј частини нежитлового приміщення підвалу № ХХVI загальною площею 16,4 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, Регіональне відділення Фонду державного майна України в Харківській області залучалось у якості третьої особи до участі у справі, за результатами розгляду якої апеляційним судом Харківської області й було ухвалено рішення від 22 липня 2013 року, а відтак - обставини, на які

ОСОБА_4 посилається як на нововиявлені, могли бути встановлені під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та

ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним, визнання права власності на підвальні приміщення, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Отже, обставини, про які йдеться у постанові Харківського окружного адміністративного суду від 5 серпня 2016 року, на які посилається

ОСОБА_4 як на підставу перегляду рішення апеляційного суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, не може бути визнано нововоявленими обставинами в розумінні ст. 361 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик