Справа № 352/862/16-ц
Провадження № 2/352/78/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Кожуховської О.І., Пилипів М.В., Кукули О.С.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання незаконним і скасування рішення сільської ради, -

в с т а н о в и в:

Позивач 13.06.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_4, у якому просив визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок, гараж та майстерню, які знаходяться по вул. Незалежності, 203-А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

08.12.2016 р. позивач предявив позов до Угринівської сільської ради, ОСОБА_4, у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Угринівської сільської ради від 24.12.1998 р. (п.п. 1, 2, 3), яким відмінено рішення виконкому Угринівської сільської ради від 23.10.1993 р. № 27 про визнання за ОСОБА_4 права власності на будинковолодіння по вул. Незалежності, 203-А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, визнано право власності спірне будинковолодіння за ОСОБА_5, дозволено КП «Івано-Франківське ОБТІ» видати останній свідоцтво про право власності.

Ухвалою суду від 28.02.2017 р. цивільні справи за двома позовами ОСОБА_3 обєднані в одне провадження.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 13.07.1983 р. до 17.10.2013 р. перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4 Після одруження він з дружиною до 1998 р. проживали у будинку її матері по вул. Незалежності, 203 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. На подвірї тещі знаходилась незакінчена літня кухня, яку він та дружина спільно добудували та переобладнали у житловий будинок, провели газ, воду та каналізацію, поштукатурили стіни, облаштували підлогу. На даний час цей житловий будинок зданий та готовий до експлуатації. У 1999 р. його теща подарувала дружині цей житловий будинок. Після цього вони за спільні кошти спорудили гараж та майстерню, викопали криницю. За час тридцятирічного перебування у шлюбі він з дружиною постійно проводили роботи по покращенню технічного стану та зовнішнього вигляду будинку, заасфальтували подвіря. Внаслідок таких робіт вартість будинку значно зросла, що є підставою згідно ч.1 ст.62 СК України для визнання вказаного нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У ході розгляду даної справи йому стало відомо, що відповідачка 22.11.1993 р. отримала свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок, яке було видано на підставі рішення виконкому Угринівської сільської ради № 27 від 28.10.1993 р. Оскільки відповідачка під час шлюбу набула права власності на спірне будинковолодіння, то в силу закону воно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскаржуваним рішенням Угринівської сільської ради від 24.12.1998 р. відмінено рішення виконкому Угринівської сільської ради від 23.10.1993 р. № 27 про визнання за ОСОБА_4 права власності на будинковолодіння по вул. Незалежності, 203-А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, визнано право власності спірне будинковолодіння за ОСОБА_5 (матірю відповідачки), дозволено КП «Івано-Франківське ОБТІ» видати останній свідоцтво про право власності. Оскаржуване рішення є незаконним, оскільки порушує його право на частку в спільному майні подружжя як співвласника спірного будинковолодіння, суперечить Рішенню Конституційного Суду України № 7-рп/2009, згідно якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що спірний житловий будинок загальною площею 111,0 кв.м житловою площею 66,6 кв.м належить відповідачці особисто на праві приватної власності відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 25.03.1999 р., право власності на отримане у дар будинковолодіння № 203-А по вул. Незалежності в с. Угринів зареєстроване за нею Івано-Франківським ОБТІ 13.10.2000 р. Забудовником будинку була матір відповідачки ОСОБА_5, на час одруження з позивачем це була літня кухня з однією кімнатою, кухнею, ванною і коридором; після їхнього одруження мама на підставі рішення виконкому Тисменицької районної ради від 16.06.1988 р. переобладнала літню кухню під житловий будинок, добудувала ще дві кімнати. Вона і позивач лише допомагали матері у будівництві. Після розлучення позивач, знаючи, що не може претендувати на будинок, забрав з будинку свої речі, у тому числі три килими, два автомобіля Газель і ОСОБА_2, два телевізори, відеомагнітофон, музичний центр, подушки, ковдри, покривала, посуду. Господарські споруди, на які посилається позивач, а саме гараж та майстерня є самочинним будівництвом, побудовані без відповідного дозволу, тому не може бути мови за визнання їх обєктом права власності; крім того, позивач має вільний доступ до цих господарських будівель, на які відповідачка не претендує. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності по другій вимозі про скасування рішення сільської ради. Просили у позові відмовити.

Представник відповідача Угринівської сільської ради у судове засідання не зявився, у поданій суду заяві відповідач просив справу розглядати у відсутності свого представника.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що предметом спору у даній справі є право власності на будинковолодіння № 203-А по вул. Незалежності в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області.

Забудовником спірного житлового будинку була теща позивача ОСОБА_5, яка, являючись забудовником і власником будинковолодіння № 203 по вул. Незалежності (колишні вул. Радянська, 550-річчя Угринова) в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, що складалося з житлового будинку та літньої кухні, відповідно до рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів від 16.06.1988 р. № 104 отримала дозвіл на переобладнання господарської будівлі (літньої кухні) під житловий будинок (а.с.28). У жовтні 1988 р. ОСОБА_5 оформила типовий договір на ремонт і будівництво житлових будинків, господарських будівель і споруд (а.с.29-30), тоді ж у 1988 р. на її замовлення розроблено проект індивідуального житлового будинку по вул. Радянська, 203 в с. Угринів, відповідно до якого здійснено переобладнання літньої кухні, що належала до старого будинку № 203, у новий будинок № 203-А (а.с.33-35).

Судом встановлено, що необхідні для будівництва спірного житлового будинку будівельні матеріали ОСОБА_5 придбавала за власні кошти, оплачувала будівельні роботи, що підтверджується оглянутими у судовому засіданні оригіналами накладних, квитанцій, рахунків, виписаних на її імя, копії яких підшиті на а.с.36-48. Вказані обставини щодо будівництва ОСОБА_5 разом з чоловіком після одруження сторін спірного житлового будинку, а саме добудови двох кімнат до колишньої літньої кухні, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 Останній свідок, зокрема, пояснила, що подружжя ОСОБА_4 працювали на будівництві, допомагаючи матері і батькові відповідачки, які організовували будівництво і керували ним.

Жодної відповідної законодавству угоди про створення спільної власності між ОСОБА_5, з одного боку, та подружжям ОСОБА_4, з другого боку, не було; відсутні будь-які рішення виконкому чи сільської ради про визнання останніх співзабудівниками спірного будинковолодіння.

Оскільки участь позивача у будівництві спірного будинку, яку підтвердили у судовому засіданні свідки зі сторони позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, мала місце не на підставі угоди про створення спільної власності, він не вправі претендувати на частку в будинку, а може лише вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику він надавав не безоплатно.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Угринівської сільської ради 28.10.1993 р. розглядалась заява забудовника спірного житлового будинку ОСОБА_5 про визнання права власності на створене нерухоме майно, що підтверджується архівною копією рішення від 28.10.1993 р. № 27 (а.с.141-143). Вказаним рішенням помилково визнано право власності на спірний будинок № 203-А по вул. 550-річчя Угринова не за ОСОБА_5, а за її дочкою ОСОБА_4, якій 22.11.1993 р. видано свідоцтво про право власності (а.с.84).

Оскаржуваним у рамках даної цивільної справи рішенням Угринівської сільської ради від 24.12.1998 р. № 27 (а.с.83) допущену помилку виправлено, а саме відмінено рішення виконкому Угринівської сільської ради від 23.10.1993 р. № 27 про визнання за ОСОБА_4 права власності на будинковолодіння по вул. Незалежності, 203-А в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, визнано право власності на спірне будинковолодіння за забудовником ОСОБА_5

На підставі вказаного рішення сільської ради забудовник ОСОБА_12 21.01.1999 р. отримала свідоцтво про право власності на спірне будинковолодіння (а.с.85), яке 25.03.1999 р. подарувала своїй дочці ОСОБА_4 згідно нотаріально посвідченого договору дарування (а.с.88). Право власності на отримане у дар будинковолодіння зареєстроване за відповідачкою Івано-Франківським ОБТІ 13.10.2000 р. за реєстровим номером 577 (а.с.49, зв.ст.).

З урахуванням викладених обставин суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що спірне будинковолодіння є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4.

Позивач у порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин щодо наявності підстави, передбаченої ч.1 ст.62 СК України, для визнання вказаного нерухомого майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що відповідачка у 1999 р. отримала у дар будинковолодіння, яке складалось з житлового будинку загальною площею 111,0 кв.м житловою площею 66,6 кв.м, яким володіє до цього часу. Жодних доказів щодо істотного збільшення вартості будинковолодіння внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя за період з 1999 р. до 29.10.2013 р., коли шлюб між сторонами припинено, позивач суду не надав. При цьому суд враховує, що самочинно побудовані господарські будівлі (майстерня, гараж), які до цього часу належно не введені у склад будинковолодіння, жодним чином не збільшують його вартість.

Заявлена позивачем вимога про визнання незаконним та скасування рішення Угринівської сільської ради від 24.12.1998 р. є необґрунтованою з огляду на викладені вище обставини прийняття вказаного рішення, з урахуванням того, що це рішення прийнято відповідачем у відповідності з вимогами ст.19 Конституції України, у межах повноважень, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», воно не суперечить Рішенню Конституційного Суду України № 7-рп/2009.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 60, 61, 62 СК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання незаконним і скасування рішення сільської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець