Справа № 686/3941/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення боргу по заробітній платі, компенсації за несвоєчасну її виплату, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди,

встановив :

24 лютого 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду до колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» про стягнення боргу по заробітній платі в сумі 10 468, 31 грн., компенсації за несвоєчасну її виплату в сумі 10 049, 57 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 60 350, 16 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом директора КП «Хмельницький обласний інформаційно- обчислювальний центр» ОСОБА_4 №8 від 18 травня 2012 року, його було звільнено з 21 травня 2012 року з посади техніка-програміста на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників, однак на час звільнення йому не було виплачено борг по заробітній платі в сумі 10 468, 31 грн., а тому просить стягнути дану заборгованість по заробітній платі, компенсацію за несвоєчасну її виплату з січня 2013 р. по жовтень 2016 р., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з червня 2012 р. по листопад 2016 р., та моральну шкоду.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, вказавши, що заборгованість відсутня.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що наказом директора КП «Хмельницький обласний інформаційно- обчислювальний центр» ОСОБА_4 №8 від 18 травня 2012 року, позивача ОСОБА_3 було звільнено з 21 травня 2012 року з посади техніка-програміста на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників

За наслідками проведеної відділом трудових відносин та зайнятості населення управління праці, соціального захисту населення і охорони здоровя Хмельницької міської ради перевірки додержання законодавства про працю у Комунальному підприємстві «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр», яка була проведена 22.11.2011 року, встановлено, що підприємством було допущено порушення ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» щодо своєчасності виплати заробітної плати, інформація щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати та документи, які б підтверджували розрахунок зі звільненими працівниками, керівником підприємства надані не були.

За повідомленням управління праці, соціального захисту населення і охорони здоровя Хмельницької міської ради, заборгованість КП «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» перед ОСОБА_3 за період з березня 2010 року по серпень 2011 року становить 10 468, 31 грн.

Згідно з індивідуальними відомостями ПФУ, заробітна плата ОСОБА_3 становила за 2010 рік: січень 776,25 грн., лютий - 955,90 грн., березень 869,00 грн., квітень 884,00 грн., травень 884,00 грн., червень 884,00 грн., липень 888,00 грн., серпень 1184,00 грн., вересень 831,49 грн., жовтень 557,16 грн., листопад 453,46 грн., грудень 774,62 грн.; за 2011 рік: січень 658,08 грн., лютий 564,60 грн., березень 473,18 грн., квітень 528 грн., травень 480 грн., червень 480 грн., липень 480 грн., всього 19 005,74 грн.

Згідно з ст. 55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що роботодавець зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно ст. 31 цього ж Закону, відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідачем в підтвердження заперечень щодо відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем під час розгляду справи належних та допустимих доказів надано не було.

За змістом положень норм чинного трудового законодавства обовязок ведення кадрової та бухгалтерської документації покладено саме на роботодавця і саме він, у розумінні ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України, може надати такі документи в якості доказів у справі.

Довідка КП «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» від 03.11.2017 року не є допустимим доказом відсутності заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

Таким чином, з огляду на те, що при вирішені трудового спору обовязок доведення факту виплати заробітної плати, відсутності заборгованості по ній покладається саме на роботодавця, а відповідач таких не надав, а будь-які сумніви з цього питання повинні тлумачитися на користь працівника, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 10 468, 31 грн. в межах заявлених позивачем позовних вимог.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи, організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (надалі компенсація), у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

З урахуванням положень вказаного Закону та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ №159 від 21.02.2001 року, в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача та користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 10049 грн. 57 коп. На спростування відповідач належних та допустимих доказів не надав.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом ст. 24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати здійснюється за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100У, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

З даних звітів до ПФУ, індивідуальних відомостей ПФУ вбачається, що, позивач в останні місяці не працював повний робочий день та в місяць його заробіток становив половину посадового окладу в розмірі 480 грн.

А тому, період, за який підлягає оплаті середній заробіток за час затримки розрахунку, в межах заявлених позивачем позовних вимог, становить 1131 день - з червня 2012 року по листопад 2016 року включно. При цьому, одноденний заробіток становить 21 грн. 82 коп. (480:22). Відповідно, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача, складає 24 678 грн. 42 коп. (21,82 Х 1131). Таким чином в цій частині позовні вимоги слід задовольнити частково.

Крім того, згідно зі ст. 237-1 КЗпП, у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником або уповноваженим ним органом провадиться відшкодування йому моральної шкоди.

Враховуючи, що відповідачем тривалий час не виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн. При цьому суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, тяжкість, вину відповідача, вимогу розумності та справедливості.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61,88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 44, 117, 237-1 КЗпП України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1991року №13, ст. 23 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Законом України «Про оплату праці», суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 10 468, 31 грн., 10049 грн. 57 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, 24 678 грн. 42 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 5000грн. моральної шкоди.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з Колективного підприємства «Хмельницький обласний інформаційно-обчислювальний центр» на користь держави судовий збір в розмірі 695, 68 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя