РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 03 жовтня 2017 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 02 листопада 2017 року в ході розгляду справи позовні вимоги змінила.

Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з липня 1997 року. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 травня 2006 року шлюб між ними розірвано.

За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча спроможний надавати таку допомогу. Враховуючи важке матеріальне становище, із врахуванням зміни позовних вимог, просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 . свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, пославшись на те, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу у виді аліментів в розмірі 3000 грн. на кожну дитину, так як займається підприємницькою діяльністю, має активи у кількох підприємствах, від яких отримує великі доходи, спільно з позивачем побудував індивідуальний житловий будинок, яким на даний час не зданий в експлуатацію, однак відповідач проживає в ньому самостійно, має в користуванні автомобіль та інше майно, є матеріально забезпеченою людиною, однак не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 14 грудня 2017 року ствердив, що він надавав та надає посильну допомогу на утримання своїх дітей, ніколи не був байдужим до їх особистих та фінансових потреб. Не документував свої витрати на користь дітей, оскільки раніше спорів щодо спільного з ОСОБА_1 утримання дітей в нього не виникало, а він добровільно намагався допомагати в утриманні дітей по мірі своїх можливостей. Крім того, відповідач вказав, що він дійсно займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує зовсім невелику заробітну плату, яка фактично відповідає мінімально встановленому у державі розміру. В той же час відповідач позов визнав частково та погодився сплачувати позивачу аліменти, однак в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину.

22 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надіславши суду письмові заперечення, в яких частково визнав позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення у його відсутності. Згідно поданих заперечень відповідач визнає позов ОСОБА_1 частково, в межах стягнення аліментів в розмірі по 2000 гривень на місяць на кожну дитину, оскільки він вважає, що даний позов не ґрунтується на доказах та фактичних обставинах, які б свідчили про необхідність його задоволення в тому обсязі, в якому заявлено.

Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, з урахуванням того, що в матеріалах справи є письмові заперечення відповідача від 22 грудня 2017 року, з яких вбачається, що відповідач згідний щодо розгляду справи у його відсутності, фактично не заперечує проти стягнення аліментів, проте не згідний з розміром, отже позиція відповідача та його аргументи будуть враховані при винесенні рішення суду поряд з іншими доказами по справі, суд вважає за можливе винести рішення на підставі загальних засад цивільного судочинства.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 1997 року.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 травня 2006 року шлюб між ними розірвано.

Від спільного проживання у позивача та відповідача народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Доказів про те, що відповідач надає добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей в жодному із судових засідань ним подано не було. Під час слухання справи відповідач зазначив, що розуміє свій обов'язок допомагати дітям та надавати їй матеріальну допомогу, згідний сплачувати 2000 грн. витрат на кожну дитину.

В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Отже, батьки зобов'язані, постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач має різний заробіток, який залежить від результатів здійснення його підприємницької діяльності.

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем.

За клопотанням позивача судом були витребувані з Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області відомості про всі доходи (заробіток) ОСОБА_2

Як вбачається з відповіді Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 15.12.2017 року за № 746/9/03-16-13 ОСОБА_2 перебуває на обліку Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області та за період з 01.01.2016 року по 30.09.2017 року отримував доходи, а саме:

- згідно декларації про майновий стан і доходи та розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік поданих в електронному вигляді до Володимир-Волинської ОДПІ за № НОМЕР_1 від 07.12.2017 року ОСОБА_2 задекларовано дохід від підприємницької діяльності в сумі 2 456 582.39 грн.;

- згідно даних Державного реєстру фізичних осіб та відомостей ф.№1-ДФ ( даних про суми виплачених доходів фізичних особам ОСОБА_2 ) в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року отримував доходи з таких джерел: заробітна плата за ознакою 101 в сумі 23 686.15 грн.

- згідно даних Державного реєстру фізичних осіб та відомостей ф. № 1-ДФ (даних про суми виплачених доходів фізичних особам ОСОБА_2.) в період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року отримував доходи з таких джерел :

- заробітна плата за ознакою 101 в сумі 28915.25 грн.;

- доходи від підприємницької діяльності за ознакою 157 в сумі 1 680 496.27 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2017 рік для дітей віком від шести до вісімнадцяти років прожитковий мінімум складає з 01 січня 2017 року 1689 гривень; з 01.05.2017 року 1777 гривень; з 01 грудня 1860 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», для забезпечення найкращих інтересів дитини та підставі встановлених фактів, оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, що надасть можливість забезпечувати дитині нормальний життєвий рівень.

Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, достатньо великий рівень матеріального забезпечення платника аліментів, відсутність у нього аліментних обов'язків щодо інших дітей, а також наявність стабільного доходу від підприємницької діяльності, який значно перевищує розмір аліментів згідно позовних вимог, виходячи з наданих суду доказів, суд вважає можливим визначити суму аліментів в твердій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно з дня звернення до суду та до повноліття дітей, чи зміни матеріального стану платника аліментів.

В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., і керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 206, 263- 265, 268, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, уродженця села Охнівка, Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000 (три тисячі гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2017 року.

Суддя: /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер