Справа № 133/2611/16-ц Провадження № 22-ц/772/2577/2017Головуючий в суді першої інстанції Слободяний О. Є.
Категорія 53Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - начальник виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» ОСОБА_3, про оскарження дисциплінарного стягнення (догани),

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом допублічного акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - начальник виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» ОСОБА_3, про оскарження дисциплінарного стягнення (догани). Посилається на те, що наказом начальника ВП «Козятинська дистанція колії» ОСОБА_3 від 09 листопада 2016 року за № 33 йому було оголошено догану. У наказі зазначається, що«19.10.2016 року при проведенні перевірки ПД-10 ст. Бердичів виявлені порушення вимог охорони праці щодо проведення цільових інструктажів. На підставі протокольного рішення від 09.11.2016 року, -Наказую: начальнику 2-ої механізованої дільниці ОСОБА_2 згідно п. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення п. 11 та п. 27 Посадової інструкції начальники 2-ї механізованої дільниці, недостатній контроль за виконанням посадових обов'язків та вимог охорони праці підлеглими працівниками, а також залучення працівників до виконання робіт на залізничних коліях у свій вихідний день, чим грубо порушено ст. 71 Кодексу Законів про працю оголосити догану».

Позивач вважає зазначений наказ незаконним, посилаючись на те, що з посадовою інструкцією він ознайомлений не був, що при винесенні наказу керівництвом було порушено вимоги ст.ст. 43,44 Закону України «Про охорону праці», вимоги ст. 149 КЗпП України, при накладенні стягнення керівник виробничого підрозділу не врахував тяжкість порушення, ступінь вини працівника, завдану ним шкоду, обставини вчинення, а також попередню службу працівника. Позивач вважає, що він не скоював дисциплінарного проступку, не порушував трудову дисципліну та свої трудові обов'язки. Вимоги діючого трудового законодавства при оголошені йому догани керівництвом враховано не було, що призвело до порушення його прав працівника, а тому позивач просив визнати незаконним та скасувати п.2 наказу №33 від 09.11.2016 року начальника виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» регіональної філії «Південно - Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3 про оголошення йому догани.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано п.2 наказу №33 від 09.11.2016 року начальника виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» регіональної філії «Південно - Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» ОСОБА_3, про оголошення догани начальнику 2-ї механізованої дільниці ОСОБА_2 за порушення п.п.11 та 27 Посадової інструкції начальника 2-ї механізованої дільниці, недостатній контроль за виконанням посадових обов'язків та вимог охорони праці підлеглими працівниками, а також залучення працівників до виконання робіт на залізничних коліях у свій вихідний день.

Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, не дотримання норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного рішення, що є підставою для його скасування.

В судовому засіданні представники відповідача ПАТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив рішення залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам Закону повністю відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встанови та виходив з того, що відповідно до наказу №748/ос від 16.10.2013 року позивач ОСОБА_2 працює за безстроковим трудовим договором на посаді начальника 2-ї механізованої дільниці виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» регіональної філії Південно-Західна залізниця ПАТ «Укрзалізниця» (а.с.31-37).

Згідно наказу начальника ВП «Козятинська дистанція колії» ОСОБА_3 від 09 листопада 2016 року за № 33, «19.10.2016 року при проведенні перевірки ПД-10 ст. Бердичів виявлені порушення вимог охорони праці щодо проведення цільових інструктажів. На підставі протокольного рішення від 09.11.2016 року, -Наказую: начальнику 2-ої механізованої дільниці ОСОБА_2 згідно п. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення п. 11 та п. 27 Посадової інструкції начальники 2-ї механізованої дільниці, недостатній контроль за виконанням посадових обов'язків та вимог охорони праці підлеглими працівниками, а також залучення працівників до виконання робіт на залізничних коліях у свій вихідний день, чим грубо порушено ст. 71 Кодексу Законів про працю оголосити догану».

Згідно ст. 71 КЗпП України, робота у вихідні дні забороняється. Залучення працівників до роботи у вихідні дні провадиться за письмовим наказом і розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно п. 11 Посадової інструкції, начальник 2-ї механізованої дільниці забезпечує правильну і безпечну організацію робіт, перевіряє дотримання підлеглими працівниками правил і інструкцій з охорони праці, слідкує за правильністю огородження місця виконання колійних робіт і місць обмеження швидкості руху поїздів на дільниці.

Відповідно п. 27 Посадової інструкції, начальник 2-ї механізованої дільниці контролює виконання посадових обов'язків шляховими майстрами, техніком дільниці та бригадирами колії.

Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог охорони праці начальникам дільниць, цехів, шляховим майстрам при залученні працівників для виконання робіт у вихідні дні та залучення їх на інші околотки навіть в межах дільниці необхідно видавати розпорядження по дистанції колії через відділ кадрів з конкретним вказанням дати, місця виконання робіт, кількості працівників їх прізвищ, та вказувати перелік робіт, що не було зроблено начальником дільниці ОСОБА_2

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно i сумлiнно, своєчасно i точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової i технологічної дисциплiни, вимог нормативних актiв про охорону працi, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договiр.

У відповідності до статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Стаття 147-1 КЗпП України передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Відповідно до статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивача та заперечення відповідача щодо пред'явленого до нього позову, а також у відповідності до статей 60, 212 ЦПК України надав правильну оцінку всім наявним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність виданого відповідачем наказу про оголошення позивачу догани, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, з тексту зазначеного наказу вбачається, що у ньому відсутнє посилання на дату, коли саме було вчинено зазначені порушення ОСОБА_2, не зазначено, в чому саме полягають порушення п.п.11 та 27 Посадової інструкції начальника 2-ї механізованої дільниці, які саме посадові обов'язки та вимоги охорони праці були порушені підлеглими ОСОБА_2, працівниками. Не зазначено також, які саме працівники та коли(відсутня дата) були залучені ОСОБА_2 до виконання робіт на залізничних коліях у свій вихідний день.

З пояснень сторін та свідків судом встановлено, що 19 жовтня 2016 року при проведенні перевірки ПД-10 ст.Бердичів начальником інстанції колії ОСОБА_3 було виявлено, що на 32 колії ст. Бердичів працювали працівники 7-го околотку, а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 по перевезенню портальним краном та диплором 2-х контррейок типу Р-65 1/9, які не знаходяться на обліку в ПД-10, під керівництвом ПЧУ-2 ОСОБА_2 Згідно табелю обліку використання робочого часу по ПД-7 ці працівники знаходились у вихідному дні.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 задіяв працівників ПЧ- 7 ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до роботи у їх вихідний день на залізничних коліях, які не перебувають на балансі Козятинської дистанції колії. Зазначеними особами роботи виконувались у їх вихідний день, за їх добровільною згодою на залізничних коліях іншого підприємства. Будь-які докази того, що роботи виконувались працівники 7-го околотку ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під керівництвом позивача ОСОБА_2 в інтересах та на території ПАТ «Укрзалізниця», в матеріалах справи відсутні. Зазначені роботи виконувались ними у приватному порядку на території іншого підприємства, з власником якого вони не перебували у трудових відносинах. Відтак суд першої інстанції не вбачає в діях позивача порушення ним п.п.11 та 27 Посадової інструкції начальника 2-ї механізованої дільниці виробничого підрозділу «Козятинська дистанція колії» регіональної філії «Південно- Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» або інших вимог трудової дисципліни.

Враховуючи, що працівники 7-го околотку ПЧ-7 ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під керівництвом позивача ОСОБА_2 працювали у приватному порядку на території іншого підприємства, тому місцевий суд не вбачає в тому, що позивачем ОСОБА_2 з ними не був проведений інструктаж з техніки безпеки, дисциплінарного проступку, тобто невиконання чи неналежного виконання працівником ПАТ «Укрзалізниця» з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно вимог ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Установлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані сторонами під час апеляційного розгляду. Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Додаткові обґрунтування апеляційної скарги та додані до неї представниками відповідача ПАТ «Українська залізниця» нові додаткові докази не можуть бути прийняті та досліджені апеляційним судом, оскільки представники відповідача взагалі не зазначили обставин, зумовлених поважними причинами неподання їх до суду першої інстанції, або ж неправомірного відмовлення у їх поданні та досліджені судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України для виходу за межі доводів даної апеляційної скарги, оскільки це є порушенням принципів диспозитивності і змагальності процесу (ст. ст. 10, 11 ЦПК України).

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Виходячи із вимог закону, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем обов'язків працівника, ступінь тяжкості вчиненого проступку, та яку шкоду заподіяно діями позивача як працівником, та погоджується з висновком суду про відсутність доказів про порушення позивачем своїх функціональних обов'язків.

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що доводи апеляційної скарги, що наведені на їх обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим місцевим судом по справі справедливим та законним рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду у даній справі прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невірну правову оцінку обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: