Справа № 192/257/17
Провадження № 2-п/192/4/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне заяву відповідача у справі товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про перегляд заочного рішення у справі №192/257/17 провадження 2/192//209/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 березея 2017 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано недійсним договір №1652 фінансового лізингу від 24 листопада 2016 року укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ», стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 сплачену за договором №1652 фінансового лізингу від 24 листопада 2016 року комісію за організацію договору в розмірі 50500 гривень 00 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 280 гривень 00 копійок. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На обґрунтування заяви про перегляд залочного рішення товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» посилається на те, що представник відповідача не прибув в судове засдання 31 березня 2017 року у звязку з тим, що приймпв участь в іншому судовому засіданні, а також на те, що судом під час вирішення спору помилково та невірно застосовані норми Законів України «Про захист прав споживачів», «Про фінансовий лізинг», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми ЦК України та постанови ВСУ.

В судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення повідомлений належним чином (а.с.51 зворот), а відповідно до ч.1 ст. 231 ЦПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду заяву. У звязку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд заяви без участі представника відовідача.

Предстаник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 12 січня 2017 року (а.с.25) в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки вважав, що посилання відповідача в заяві зводяться лише до переоцінки норм права, які були застосовані судом під час розгляду спору.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши подану заяву про перегляд заочного рішення та надані до неї докази, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.3 ст.231, ст.228, 229 ЦПК України суд за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення може своєю ухвалою залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку, а заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. При цьому в заяві про скасування заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Судом встановлено, що представник відповідача про час та місце проведення судового засідання 31 березня 2017 року був повідомлений належним чином (а.с.23), в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим судом за письмовою згодою представника позивача було ухвалено заочне рішення.

В заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача посилається на поважність причини неявки в судове засідання, оскільки представник позивача 31 березня 2017 року був зайнятий в іншому судовому процесі у справі №182/7346/16, проте належних доказів участі у даній справі суду не надав. Крім того, суд зазначає, що відповідач є юридичною особою, а тому має можливість забезпечити явку своїх представників в декілька судових процесів одночасно. Таким чином відповідач не надав суду доказів поважності причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, що передбачено п. 3 ч. 2 ст. 229 ЦПК України.

Стосовно посилань відповідача на неправильне застосування судом норм Законів України «Про захист прав споживачів», «Про фінансовий лізинг», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЦК України та постанов ВСУ, то суд вважає, що такі посилання зводяться лише до переоцінки відповідачем норм права у звязку з незгодою з ухваленим рішенням, а інших доказів, крім письмових пояснень, відповідачем суду надано не будо.

Тому суд вважає, що відповідач не надав суду доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України заява відповідача про скасування заочного рішення по справі підлягає залишенню без задоволення, а ухвалене судом заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

У звязку з тим, що ухвалою від 26 червня 2017 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі за заявою про перегляд заочного рішення (а.с.50), яка підлягає залишенню без задоволення, то відповідно до ст.ст. 82, 88, 229 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати за розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.82,88, 208-210,229-232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про перегляд заочного рішення у справі №192/257/17 провадження 2/192//209/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» на користь держави судові витрати за перегляд заочного рішення в розмірі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина