Справа № 489/1031/17
Номер провадження 2/489/1181/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 липня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він надав у позику останній грошові кошти в сумі 19 400 грн. 00 коп. Поручителем за договором позики виступили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак оскільки позичальник не виконувала свої зобовязання перед позикодавцем належним чином та не повертала борг, згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.11.2015 р. з відповідачів в солідарному порядку стягнуто борг за договором позики в сумі 19 400 грн. 00 коп., індекс інфляції 14 550 грн. 00 коп., три відсотки річних 896 грн. 12 коп. Проте після постановлення рішення суду позичальник та поручителі за договором позики продовжують ухилятись від виконання зобовязань з погашення грошових коштів позичених у позивача, в звязку з чим вони мають сплатити позивачу індекс інфляції та три відсотки річних за користування позичковими коштами.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за договором позики від 18.11.2013 р. в розмірі 951 грн. 93 коп. три відсотки річних; 3 045 грн. 80 коп. індекс інфляції, що разом складає 3 997 грн. 73 коп.

Позивач в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

18.11.2013 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 19 400 грн. 00 коп.

Поручителями за вказаним договором виступили відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зобовязувались нести відповідальність перед позивачем за невиконання до ОСОБА_2 своїх зобовязань за Договором позики в межах суми боргу в розмірі 18 400 грн. 00 коп.

На підтвердження укладеного Договору позики 18.11.2013 р. відповідачами були складені розписки, відповідно до яких вони зобовязувались повернути суму боргу відповідно до умов визначених Договором позики та складеними розписками.

Проте відповідачі суму отриману за договором позики та проценти за користування грошовими коштами позивача не повернули, в звязку з чим в них виникла заборгованість перед позивачем.

Так, згідно 12.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва буо постановлено Рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якого стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача борг за договором позики в сумі 19 400 грн. 00 коп., індекс інфляції 14 550 грн. 00 коп., три відсотки річних 896 грн. 12 коп.

Вказане Рішення набрало законної сили 24.11.2015 р.

Однак, позичальником ОСОБА_2 та поручителями за договором позики ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязання щодо повернення суми боргу не виконані, в звязку з чим на теперішній час вони мають заборгованість перед позивачем.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 07.07.2015 р. по 22.02.2017 р. заборгованість відповідачів за договором позики складає 951 грн. 93 коп. три відсотки річних; 3 045 грн. 80 коп. індекс інфляції, що разом складає 3 997 грн. 73 коп.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічна правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-50цс16.

Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526,599,611 ЦК України, змісту договору позики слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 р. по справі № 6-1206 цс 15.

Крім того у постанові від 02 вересня 2015 р. по справі № 6-369 цс15 Верховним Судом також зазначено, що згідно із частиною першої ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачів індексу інфляції та відсотків за користування позикою обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 34, 60, 62, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в солідарному порядку , на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, заборгованість за договором позики від 18.11.2013 р. в розмірі 951 грн. 93 коп. три відсотки річних; 3 045 грн. 80 коп. індекс інфляції, що разом складає 3 997 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, в солідарному порядку, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, заборгованість за договором позики від 18.11.2013 р. в розмірі 951 грн. 93 коп. три відсотки річних; 3 045 грн. 80 коп. індекс інфляції, що разом складає 3 997 грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., по 213 грн. 30 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова