Провадження № 2/344/3913/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

01 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вказаним позовом до відповідача, який був уточнений, в обґрунтування якого зазначила, що, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, в даний час до Івано-Франківського міського суду позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу.

У шлюбі у стрін народилась дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 06.12.2008р. відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, у якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини - ОСОБА_3

Тривалий час позивач з ОСОБА_2 не проживають спільно. Дочка ОСОБА_3 проживає з позивачем. Пзивач вживаю всіх можливих заходів для повноцінного забезпечення дитини та гармонійного розвитку особистості, піклується про її здоров'я.

З метою забезпечення оздоровлення дитини, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного та інтелектуального розвитку, позивач має бажання здійснювати поїздки за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання. Вважає, що це буде відповідати інтересам її неповнолітньої дитини.

Однак, ОСОБА_2, який є батьком дитини, не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, на даний час ОСОБА_2 відбуває міру покарання за вчинення кримінального правопорушення у Личаківській виправній колонії. Оскільки відповідач добровільної згоди на виїзд дитини за кордон не надає, тому просила суд надати дозвіл ОСОБА_1 оформляти проїзні документи на неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для виїзду за кордон за межі України до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, відкриття віз, до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини ОСОБА_2. Надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за кордон - до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, до досягнення 16-річного віку, в супроводі матері ОСОБА_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2.

01.12.2017 року позивач уточнила позовні вимоги, а саме просила суд надати дозвіл ОСОБА_1 оформляти проїзні документи на неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, для виїзду за кордон за межі України до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, відкриття віз, до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини ОСОБА_2. Надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за кордон - до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, до досягнення 16-річного віку, в супроводі матері ОСОБА_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2 у літній період 2018 року.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, уточнені позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в заявах обставини, просила позов задовольнити, та не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заперечень на позов не надав.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи думку представника позивача, яка викладена в її письмовій заяві, суд розглянув справу за її та відповідача відсутності та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, дослідивши які вважає наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1. народилася дочка ОСОБА_3, яка проживає з позивачем ОСОБА_1.

Як вбачається з листа № 2.9/118.1 від 20.09.2017р. Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, ОСОБА_2, 1983 року народження, станом на 20.09.2017р. відбуває покарання в Личаківській виправній колонії № 30 (а.с.8)

В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України «Про охорону дитинства»). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу).

Відповідно до принципу 1 Декларації з прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (надалі - «Декларація»), дитині повинні належати всі зазначені в цій Декларації права. Ці права мають визнаватися за всіма дітьми без будь-яких винятків і без відмінностей чи дискримінацій за ознакою раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження або іншої обставини, що стосується самої дитини чи її сім'ї.

Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включно з належним допологовим і післяпологовим доглядом. Дитині має належати право на відповідне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування (принцип 4 Декларації).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 313 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Частиною статті 3 вищевказаного Закону передбачено, що Перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України ( 57-95-п ) встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В силу вимог частин 1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом встановлено, що відповідач не надав добровільної згоди позивачу на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон, на даний час відповідач відбуває покарання, що перешкоджає позивачу отримати згоду батька та порушує права дитини на вільне пересування.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, діючи з метою якнайкращого забезпечення охоронюваних законом прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 155 СК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів- задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на оформлення документів для виїзду неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до держав Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, відкриття віз, до досягнення дитиною 16-річного віку, без згоди батька дитини ОСОБА_2.

Надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на тимчасовий виїзд за кордон - до країн Шенгенської угоди, Єгипту, Туреччини, в супроводі матері ОСОБА_1, без згоди батька дитини ОСОБА_2 у період з 1 червня 2018 року до 31 серпня 2018 року.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Татарінова О.А.