АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/7681/17 Головуючий у 1 інстанції: Астахова О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Духоти Марини Сергіївни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Київського міського центру зайнятості, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року в справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні позову Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В апеляційній скарзі представник Київського міського центру зайнятості просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що ОСОБА_2 з 03 квітня 2014 року Київським міським центром зайнятості було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час постановки на облік відповідачка зазначала, що вона не є суб'єктом підприємницької діяльності. Внаслідок перевірки було встановлено, що дані щодо припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 були внесені до ЄДР лише 11 серпня 2015 року, а тому ОСОБА_2 було безпідставно надано статус безробітного та виплачено допомогу по безробіття в сумі 9609,70 грн. та вартість навчання в сумі 2644,64 грн. Вказані кошти підлягають поверненню.

В апеляційній інстанції представник Київського міського центру зайнятості підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві із заявою, в якій просила зареєструвати її як безробітну відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». У вказаній заяві ОСОБА_2 зазначила, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років вона не отримує, не є суб'єктом підприємницької діяльності, не отримує заробітку або інших передбачених законодавством доходів, компенсації, не є фермером чи членом фермерського господарства, не навчається на денній формі навчання. (а.с. 3).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 10 квітня 2014 року №НТ140410 ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю з 10.04.2014 року. (а.с. 4).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 20 листопада 2014 року №НТ141120, ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю з 11 листопада 2014 року у зв'язку з працевлаштуванням та припинено реєстрацію як безробітної (а.с. 4).

Відповідно до довідки-розрахунку від 19 серпня 2015 року №4164-05/24 Дніпровського районного центру зайнятості, ОСОБА_2 за період з 10 квітня 2014 року по 02 листопада 2014 року отримала допомогу по безробіттю в сумі 9609,70 грн. (а.с. 7).

Відповідно до листа Київського міського центру зайнятості від 13 серпня 2015 року №07-8279, вартість навчання ОСОБА_2 у Вищому комерційному училищі КНТЕУ за професією «Кухар» згідно додаткового договору №290 від 23 квітня 2014 року за період з 12 травня 2014 року по 24 жовтня 2014 року складає 2644,6

Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення позивачем було встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 11 серпня 2015 року №21005198, підприємницька діяльність ОСОБА_2 припинена 11 серпня 2015 року за власним рішенням (а.с. 5-6).

Наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 11 серпня 2015 року №408 прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_2 (а.с. 9).

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не повернула вказані кошти, 23 травня 2017 року Київський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про їх стягнення.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог Київського міського центру зайнятості. За висновком суду у діях ОСОБА_2 при зверненні із заявою про надання статусу безробітного від 03 квітня 2014 року був відсутній умисел приховати свій статус суб'єкта підприємницької діяльності, наявність якого є обов'язковою умовою для застосування наслідків передбачених ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» щодо стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг. 06 червня 2003 року з метою припинення своєї підприємницької діяльності ОСОБА_2 подала до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва відповідну заяву та з того часу жодних повідомлень відносно підприємницької діяльності не отримувала. ОСОБА_2 вважала, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, а тому вказала у заяві про надання статусу безробітного від 03 квітня 2014 року відомості, що не є суб'єктом підприємницької діяльності та ніякого доходу не має. Відповідно до податкових декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_2 за 2013-2015 роки доходи отримані нею у звітний період відсутні.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наказу Дніпровського районного центру зайнятості в м.Києві від 10 квітня 2014 року №НТ140410 ОСОБА_2 було призначено допомогу по безробіттю у відповідно до п.п. 2,4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 2.7., 2.9. «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» у розмірі, установленому законодавством.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

В заяві до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 03 квітня 2014 року ОСОБА_2 зазначила недостовірні дані, що вона не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

При зверненні до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві з заявою про надання статусу безробітного ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте зазначила, що не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 12 грудня 2015 року відомості про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2 були внесені на підставі її рішення 11 серпня 2015 року (а. с. 6).

Заперечуючи проти позову Київського міського центру зайнятості, ОСОБА_2 посилалася на те, що 06 червня 2003 року подала до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі м. Києва заяву про припинення підприємницької діяльності. Разом з тим, до компетенції податкових органів не віднесене питання державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Статус підприємця ОСОБА_2 мала до 11 серпня 2015 року.

Приховування ОСОБА_2 інформації, що вона зареєстрована як фізична особа-підприємець призвело до безпідставного надання їй статусу безробітного та отримання відповідної допомоги. Наявність або відсутність у відповідачки умислу приховати свій статус суб'єкта підприємницької діяльності не має правового значення для вирішення спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Київського міського центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_2 9609,70 грн., виплачених їй як допомога по безробіттю, та 2644,64 грн. витрат на її навчання є законним та обґрунтованими.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Київського міського центру зайнятості.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Духоти Марини Сергіївни, яка діє на підставі довіреності від імені та в інтересах Київського міського центру зайнятості, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості 9609,70 грн., виплачених їй як допомога по безробіттю, та 2644,64 грн. витрат на її навчання, а всього 12 254,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді