Провадження № 2/712/2921/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого/судді Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу частини житлового блоку (секції) від 15.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3, належить 3/25 частини жилого блоку № 97-104 будинку № 14/2 по вулиці Хоменка, що у місті Черкаси. Секція складає 204,4 кв.м. загальної площі, з яких 92,8 кв.м. житлової. Згідно технічного паспорта обєкта секція складається з 4-х кімнат.

Вона зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 проживає в кімнаті № 98 площею 109 кв.м.

Співвласниками іншої частини секції являються ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В спільному користуванні вона та вказані особи мають спільну кухню площею 9,2 кв.м.; вбиральні, площами 1,1 кв.м., 1,3 кв.м, 1,1 кв.м.; ванну кімнату площею 1,6 та 11 кв.м. (два душа); коридори площами 5,1 кв.м., 6,0 кв.м., 9,7 кв.м.; передпокої площею 29,1 кв.м. та 28,1 кв.м.; вбудовані шафи площею 0,9 кв.м., 0,5 кв.м., 0,5 кв.м.

Власниця кімнати № 100 ОСОБА_2 в належній їй кімнати не проживає. Без згоди інших співвласників вона здає житло в оренду. Тривалий час в кімнати № 100 мешкають сторонні люди, одні періодично виселяються, інші всиляються в житлове приміщення.

Деякі постояльці роблять проживання інших співвласників неможливим. Декілька разів пропадали її речі, які вона залишала в спільних приміщеннях, її заважають періодичне неадекватне поводження постояльців квартири № 100, гучне спілкування у вечірній час, коли вона відпочиває, крики та скандали цих осіб. Вона навіть була змушена звернутись до органів нацполіції, щоб їх втихомирити. Таким чином передача відповідачкою в користування іншим стороннім особам помешкання, що перебуває в спільній частковій власності, без згоди інших співвласників, порушує її права та створює неможливі умови для проживання самих співвласників.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою 98, розташованою по вул. Хоменка, 14/2 в м. Черкаси, шляхом заборони громадянці ОСОБА_2 всиляти в квартиру № 100 цього ж будинку сторонніх осіб, які не являються співвласниками цієї квартири, без згоди інших співвласників жилого блоку (секції) № 97-104, що знаходиться у будинку № 14/2 по вулиці Хоменка в місті Черкаси. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримал в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

До судового засідання відповідачка надала суду заперечення, в яких просила суд, відмовити в позові та розглянути справу у її відсутність.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 статті 60, ч. 1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобовязані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового блоку (секції) від 15.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_3, належить 3/25 частини жилого блоку № 97-104 будинку № 14/2 по вулиці Хоменка, що у місті Черкаси. Секція складає 204,4 кв.м. загальної площі, з яких 92,8 кв.м. житлової. Згідно технічного паспорта обєкта секція складається з 4-х кімнат.

ОСОБА_1 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4 проживає в кімнаті № 98 площею 109 кв.м.

Співвласниками іншої частини секції являються ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

В спільному користуванні позивач та відповідач мають спільну кухню площею 9,2 кв.м.; вбиральні, площами 1,1 кв.м., 1,3 кв.м, 1,1 кв.м.; ванну кімнату площею 1,6 та 11 кв.м. (два душа); коридори площами 5,1 кв.м., 6,0 кв.м., 9,7 кв.м.; передпокої площею 29,1 кв.м. та 28,1 кв.м.; вбудовані шафи площею 0,9 кв.м., 0,5 кв.м., 0,5 кв.м.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у праві власності квартиру, користуються нею для особистого проживання, а власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

Згідно до положень ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності будинок, квартиру, користуються ними для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закласти, укладати інші не заборонені законом договори.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - роз'яснити судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що власниця кімнати № 100 ОСОБА_2 в належній їй кімнати не проживає. Без згоди інших співвласників здає житло в оренду. Тривалий час в кімнаті № 100 мешкають сторонні люди, одні періодично виселяються, інші всиляються в житлове приміщення.

Деякі постояльці роблять проживання інших співвласників неможливим. Декілька разів пропадали її речі, які вона залишала в спільних приміщеннях, її заважають періодичне неадекватне поводження постояльців квартири № 100, гучне спілкування у вечірній час, коли вона відпочиває, крики та скандали цих осіб. Таким чином передача відповідачкою в користування іншим стороннім особам помешкання, що перебуває в спільній частковій власності, без згоди інших співвласників, порушує її права та створює неможливі умови для проживання самих співвласників.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

З урахуванням даної норми правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні і суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права. Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1, як співвласник частини жилого блоку (секції), з метою захисту своїх прав обрала спосіб, який не передбачений ст. 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням вищезазначених положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

З аналізу зазначеного випливає, що спосіб захисту порушеного права має бути обраний такий, що реально може його захистити.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом просила усунути перешкоди в користуванні квартирою 98, розташованою по вул. Хоменка, 14/2 в м. Черкаси, шляхом заборони громадянці ОСОБА_2 всиляти в квартиру № 100 цього ж будинку сторонніх осіб, які не являються співвласниками цієї квартири, без згоди інших співвласників жилого блоку (секції) № 97-104, що знаходиться у будинку № 14/2 по вулиці Хоменка в місті Черкаси.

Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права не може в повній мірі захистити її право власності на частину жилого блоку (секції).

Керуючись засадами справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод в користуванні квартирою 98, розташованою по вул. Хоменка, 14/2 в м. Черкаси, шляхом заборони громадянці ОСОБА_2 всиляти в квартиру № 100 цього ж будинку сторонніх осіб, які не являються співвласниками цієї квартири, без згоди інших співвласників жилого блоку (секції) № 97-104, що знаходиться у будинку № 14/2 по вулиці Хоменка в місті Черкаси не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не вказано які саме перешкоди вчинялися даним відповідачем та в чому вони виражалися, не надано доказів, які б підтверджували чинення перешкод зі сторони відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не позбавлено права користування своєю власністю, та ніхто їй в цьому не перешкоджає.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 10, 11, 131, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 9, 58, 64, 65 Житлового Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: