№ 207/1737/17
№ 2/207/1171/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року року м. Камянське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді САВЧЕНКА В.О.,

при секретарі МОСПАН С.Б.,

за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, та визнання спадкоємцем пятої черги та визнання права власності на спадкове майно, поділ спільного майна та зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на частку у спільному майні

В С Т А Н О В И В:

Позивачка за первинним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, зазначаючи, що 12 березня 2000 року померла її двоюрідна бабуся по маминій лінії ОСОБА_6 (ОСОБА_7 дівоче прізвище) ОСОБА_8. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 3/20 частини будинку за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Кунцевська, буд. 10. Спадок був прийнятий, оскільки вона була зареєстрована на момент смерті з померлою, однак до нотаріуса звернулась лише в 2017 році, отримати спадок не змогла, оскільки не виділені частки майна в спільній сумісній власності та не вдалось отримати з архіву підтвердження ступеню споріднення на підставі того, що документи в архіві відсутні. Просила виділити частки у спільній сумісній власності між всіма власниками, встановити факт родинних відносин між померлою 12.03.2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2, визнати спадкоємцем пятої черги та визнати право власності в порядку спадкування на належні померлій ОСОБА_6 3/20 частин домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся із зустрічною позовною заявою про визнання за ним права власності на належні йому 3/20 частини домоволодіння, мотивуючи свої позовні вимоги, що в первісному позові не визначено його право власності на частку у спільному майні, а вимагати визнати право власності в суді має тільки позивач.

У судове засідання зявилась позивачка ОСОБА_2, адвокат позивача ОСОБА_1, надали суду пояснення про обставини викладені в позові посилаючись на надані письмові докази в матеріалах справи, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Зустрічний позов визнали, просили задовольнити.

Відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3, до судового засідання не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, первісний позовом визнав просив задовольнити, та одночасно просив задовольнити зустрічну позовну заяву оскільки просити визнати право власності на 3/20 частини домоволодіння має право лише особа за якою таке право може бути визнано судом.

Третя особа ОСОБА_4 до суду зявилась надала пояснення що являється співвласницею домоволодіння за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Кунцевська, буд. 10 в частині 11/20 та може підтвердити, що дійсно померла особа фактично проживала та володіла разом з позивачкою ОСОБА_9 та ОСОБА_3 іншою частиною домоволодіння, вони являються родичами якого ступеню споріднення їй не відомо, однак вони доглядали свою бабусю, ховали її та фактично прийняли за нею спадок. Проти задоволення позову не заперечувала, просила задовольнити. Проти зустрічної позовної заяви не заперечувала просила задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до зали суду не зявилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно листа, який є в матеріалах справи просить розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

12 березня 2000 року померла ОСОБА_6 (ОСОБА_7 дівоче прізвище) ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 295044. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 3/20 частини домоволодіння у спільній сумісній власності за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Кунцевська будинок 10. На момент смерті разом з нею були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що являються її родичами. Цей факт підтверджується наступним: померла ОСОБА_6 (ОСОБА_7 дівоче прізвище) ОСОБА_8 мала рідного брата ОСОБА_7, який являвся родичем другого ступеню споріднення, він помер 23.10.1987 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 757459. У нього була рідна донька (мати позивачки) Чоботько (ОСОБА_7 дівоче прізвище) ОСОБА_10, що є родичем пятого ступеня споріднення, вона померла 04.05.2011 року про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 407828, у неї є донька ОСОБА_2 (ОСОБА_3 прізвище від першого шлюбу, Чоботько - дівоче прізвище) ОСОБА_11, яка являється також родичем пятого ступеня споріднення відносно померлої ОСОБА_6. Вона фактично була зареєстрована разом з померлою на момент смерті про що свідчить довідка про склад сімї зареєстрованих у житловому будинку осіб на момент смерті №204 від 11.06.2007 року. Разом з померлою, також був зареєстрований син ОСОБА_2 ОСОБА_3. Протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини інших спадкоємців які б бажали отримати спадок, до нотаріуса не заявлено, про що свідчить пояснення приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Судом встановлено, що відповідно до діючого законодавства, позивач як спадкоємець звернулись до приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_6, яким було відкрито спадкову справу № 5/2017. Однак після всіх необхідних процесуальних дій з боку нотаріуса (запитів у відповідні органи) позивач не змогла документально підтвердити факт родинних відносин, оскільки архівні установи не надали відомостей, які були витребувані, по причині відсутності таких давніх даних. ОСОБА_3 не претендує на спадок тому не подавав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надала відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.02.2017 року, якою розяснила, що з наданих нею документів неможливо підтвердити ступінь споріднення з померлою ОСОБА_6, таким чином рекомендовано звернутись до суду для вирішення цього питання по суті.

на підставі наданих суду доказів та пояснень сторін, встановлено, що ОСОБА_2, являється двоюрідною онукою померлої спадкодавиці ОСОБА_6, спадкоємцем пятої черги, проживала з нею на момент смерті, фактично прийняла належне їй майно у повне господарське управління та інших спадкоємців меншої черги не має.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК від 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, при розгляді цього спору підлягає застосуванню законодавство чинне на момент смерті ОСОБА_6.

Згідно статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно не відоме, -- місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК УРСР. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ч.2 ст. 112 Цивільного кодексу України (1963 р.), розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України (2003 р.), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки співвласників у праві спільної сумісної власності

є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що домоволодіння за адресою Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Кунцевська будинок 10, має за старою класифікацією поділ на два окремі приміщення квартири №1, та №2, власниками кв. 2 є ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в розмірі ідеальної частки 9/20 частині домоволодіння на праві спільної сумісної власності без виділу часток, що дорівнює 45/100 частин домоволодіння, а інший співвласник квартири №1 ОСОБА_4 володіє 55/100 частин цього домоволодіння про що свідчать надані до матеріалів справи правовстановлюючи документи.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, яке знаходиться в спільній сумісній власності двох та більше осіб без виділення часток кожного з них в праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, при виділенні частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між власниками, законом або рішенням суду.

При цьому, співвласник ОСОБА_4 набула право власності на 31/100 частин згідно нотаріального договору дарування та 24/100 (6/25) частин на підставі рішення Баглійського районного суду у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області у справі № 207/3377/16-ц від 03.01.2017 року. За рішенням суду усунуто недолік в технічних інвентаризаційних даних на обєкт нерухомого майна, оскільки некоректно виділяти квартири коли є розподіл на ідеальні частки, які визначаються в кількісному вигляді, тому в прохальній позову вказано на поділ саме домоволодіння на ідеальні частки з врахуванням розподілу часток між співвласниками в спільній сумісній власності.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав встановлення факту родинних відносин позивачки з померлою ОСОБА_6 та для виділу часток з спільної сумісної власності домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Одночасно з виділом часток у спільному сумісному майні, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом.

Також, враховуючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про визнання права власності на свою частку після виділу її із спільної сумісної власності, суд вважає за можливе задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 368, 370 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, та визнання спадкоємцем пятої черги, визнання права власності на спадкове майно, поділ спільного майна та зустрічну позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання права власності на частку у спільному майні задовольнити в повному обсязі.

2.Встановити факт родинних відносин між померлою 12.03.2000 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем пятої черги за померлою 12.03.2000 року ОСОБА_6.

3.Визначити частки у праві спільної сумісної власності на 9/20 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в рівних долях, що дорівнює по 3/20 частин за кожним.

4.Визнати за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування за законом за померлою 12.03.2000 року ОСОБА_6 на 3/20 частин домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Кунцевська будинок 10, загальною площею 158,5 кв. м., в тому числі житловою площею 96,9 кв. м., що складається з А-1 житловий будинок, Б-1 сарай; В-1 гараж ; Г-1- гараж; № 1 огорожа; № 2 ворота з хвірткою; № 3 огорожа; № 4 ворота з хвірткою; № 5 огорожа; № 6 водопровід; № 7 зливна яма; № 8 огорожа; № 9- огорожа.

5.Визнати за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 3/20 частин домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Кунцевська будинок 10, загальною площею 158,5 кв. м., в тому числі житловою площею 96,9 кв. м., що складається з А-1 житловий будинок, Б-1 сарай; В-1 гараж ; Г-1- гараж; № 1 огорожа; № 2 ворота з хвірткою; № 3 огорожа; № 4 ворота з хвірткою; № 5 огорожа; № 6 водопровід; № 7 зливна яма; № 8 огорожа; № 9- огорожа.

6.Визнати за ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 3/20 частин домоволодіння, за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вулиця Кунцевська будинок 10, загальною площею 158,5 кв. м., в тому числі житловою площею 96,9 кв. м., що складається з А-1 житловий будинок, Б-1 сарай; В-1 гараж ; Г-1- гараж; № 1 огорожа; № 2 ворота з хвірткою; № 3 огорожа; № 4 ворота з хвірткою; № 5 огорожа; № 6 водопровід; № 7 зливна яма; № 8 огорожа; № 9- огорожа.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я : ОСОБА_12