Справа № 0417/2-2739/2011
Провадження № 2-р/202/16/17
УХВАЛА

11 липня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Зосименко С.Г.

при секретарі Шишлянніков О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розяснення судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року позов ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.01.2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та зобовязано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повернути другій стороні в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року залишено без змін.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення суду, в якій просить розяснити абзац другий резолютивної частини рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2012 року, зазначивши грошову суму, яка підлягає поверненню ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_7 внаслідок визнання договору купівлі-продажу від 25.01.2010 року недійсним.

ОСОБА_1 та її представник у судове засідання зявилися, заяву підтримали та просили задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили.

Ознайомившись із заявою, заслухавши заявника та її представника, вивчивши матеріали вищезазначеної цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснення рішення суду, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Рішенням суду, яке просить розяснити заявник, не стягувалася грошова сума з ОСОБА_4В на користь ОСОБА_1, розмір коштів, сплачених при укладанні договору купівлі-продажу квартири при розгляді даної цивільної справи судом не досліджувався та сплачена сума не була предметом доказування. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 221 ЦПК України заявником та її представником не надано суду доказів того, що рішення суду, яке просить розяснити заявник, ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко