Справа №484/1655/17 22.11.2017
Провадження №22-ц/784/2190/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 484/1655/17 Головуючий І інстанції Фортуна Т.Ю.
Провадження № 22-ц/784/2190/17 Доповідач Темнікова В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Шагай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що з 25.08.2001 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 З початку вересня 2016 року вони припинили шлюбні відносини і 12.04.2017 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. За час шлюбу, на сумісні кошти, ними був придбаний автомобіль марки TOYOTA, модель Land Cruiser Prado, державний номер НОМЕР_1, вартістю 550 000 грн., який був зареєстрований на її ім'я, на підставі свідоцтва про реєстрацію СХТ № 160924 від 02.07.2015 року. Згоди щодо розподілу майна в добровільному порядку вони з ОСОБА_1 не дійшли. В подальшому із повідомлення територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру Миколаївської області їй стало відомо, що автомобіль TOYOTA Land Cruiser Prado, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований за громадянкою ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 25.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію СХО № 707061 від 25.10.2016 року. Відчуження автомобіля ОСОБА_1 відбулося на підставі довіреності, посвідченої 30.09.2016 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу, наданої від її імені на право розпорядження транспортним засобом. Однак, ніякої довіреності на розпорядження автомобілем вона не видавала, підпис на довіреності був виконаний не нею, а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, проведеної в межах кримінального провадження. Також позивачка зазначила, що ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_1 від першого шлюбу. Отже, знала, що відчуження спірного автомобіля від її імені відбулося відповідачем, який не мав повноважень на вчинення дій щодо відчуження спільного майна. На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля TOYOTA, модель Land Cruiser Prado, державний номер НОМЕР_1, укладений 25.10.2016 року ОСОБА_3, в інтересах якої діяв за довіреністю ОСОБА_1, та ОСОБА_2 недійсним та повернути сторони в первісний стан.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 вересня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Судом визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Lаnd Cruiser Prado, державний номер НОМЕР_1, укладений 25.10.2016 р. між ОСОБА_3, в інтересах якої діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.09.2016 р. ОСОБА_1, та ОСОБА_2, а також прийнято рішення про приведення сторін у первісний стан, в якому вони перебували до укладення оспорюваного договору. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивачка та її представник не визнали доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Під час розгляду справи апеляційним судом від відповідача ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання про те, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 та рукописний запис «Боровик Оксана Вікторівна» в графі «Підпис» у довіреності НВА 655630 від 30.09.2016 р. власноручно ОСОБА_3.

Позивачка та її представник заперечували проти призначення експертизи, пояснивши, що представник відповідача в суді першої інстанції не заперечував проти долучення до матеріалів справи копії висновку експерта № 32 від 31.01.2017 р., зробленого за результатами проведеної в межах кримінального провадження почеркознавчої експертизи. Не оспорював даний висновок, не заявляв клопотання про призначення експертизи, хоча суд зясовував його думку з приводу наявності у нього будь-яких клопотань з підстав долучення до матеріалів справи копії висновку експерта. На даний час в межах кримінального провадження призначена ще одна почеркознавча експертиза для встановлення того, чи виконаний підпис від імені позивачки ОСОБА_3 та рукописний запис «Боровик Оксана Вікторівна» в графі «Підпис» у довіреності НВА 655630 від 30.09.2016 р. відповідачем ОСОБА_1, а тому оригінал довіреності знову направлений слідчим в експертну установу для проведення почеркознавчої експертизи. Відповідачі під час розгляду справи в суді першої інстанції не посилалися на те, що підпис в довіреності виконаний позивачкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши наведені в клопотанні доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються,зокрема, на підставі висновків експертів. Тобто, висновок експертів є самостійним доказом по справі.

За змістом ст. ст. 66,143 ЦПК України експертиза призначається судом за клопотанням однією із сторін для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо. Висновок експерта як доказ підлягає судовій оцінці поряд з іншими доказами, які є у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а частина третя статті 27 ЦПК України встановлює зобовязання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обовязки.

Згідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Відповідно до розяснень, які містяться в п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з обєктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, зявилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Як убачається з тексту клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, відповідач не посилається в ній на те, що йому було неправомірно відмовлено судом в призначенні експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції. Не посилається він також на те, що підпис та рукописний запис «Боровик Оксана Вікторівна» в графі «Підпис» у довіреності НВА 655630 від 30.09.2016 р. були виконані позивачкою. Матеріали справи також не містять даних про те, що він стверджував те, що вони виконані позивачкою, так як його не згода з позовом обгрунтована іншими доводами. Не посилалися відповідачі на ці обставини і в апеляційній скарзі та не просили призначили почеркознавчу експертизу.

Апеляційний суд згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,304,143-150, 314 УПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи відмовити.

Головуючий

Судді