Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, відділ державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Нідзельська Ірина Євгенівна, про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «БМ Банк», яке діє через представника ОСОБА_7, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «БМ Банк» (далі - ПАТ «БМ Банк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просило визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,0476 га для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що на прилюдних торгах 19 травня 2011 року ним було придбано майно за ціною 477 225,00 грн, яке належало на праві приватної власності боржнику ОСОБА_4, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 і земельна ділянка площею 0,0476 га для будівництва та обслуговування цього жилого будинку.

ПАТ «БМ Банк» звернулося до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Нідзельської І.Є. з актом державного виконавця про проведені прилюдні торги від 01 липня 2015 року для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, однак листом від 04 вересня 2015 року № 393 приватний нотаріус відмовила банку у видачі свідоцтва про право власності, посилаючись на відсутність зареєстрованого права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,0476 га.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не оформив своє право власності на земельну ділянку, позивач вважає, що у позасудовому порядку оформити право власності на будинок і земельну ділянку неможливо, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «БМ Банк»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Крім того, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, способу відновлення порушеного права.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач придбав з публічних торгів житловий будинок по АДРЕСА_1 та у нього відсутні перешкоди в оформленні свого права власності на нього у позасудовому порядку, оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів лише на земельну ділянку.

Також суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання права власності на земельну ділянку, оскільки згідно з актом на право власності на цю ділянку її власником є ОСОБА_5, але позивач позовних вимог до нього як відповідача не пред'являв, а навпаки, змінив його процесуальний статус з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У свою чергу ОСОБА_4 не набув права власності на вказану земельну ділянку, у зв'язку із чим й відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на вказаний об'єкт нерухомого майна.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «БМ Банк» відхилити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня Л.М. Мазур