Справа № 502/476/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Тюміна О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» /надалі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»/ звернулося 22.03.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгунтування своїх вимог, в позовній заяві представник позивача зазначив, що між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3276-011/08Р від 03.09.2008 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 74 000,00 дол. США строком до 03.09.2024 року зі сплатою 12,49 % річних, а відповідач зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та повернути кредит в повному обсязі у строк, визначений Кредитним договором. Зазначає, що за період користування кредитом Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором в повному обсязі непогашена.

Також, вказує, що станом на 26.04.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 52015,37 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 1 318 013,35 грн., з яких:: кредит - 47 436,71 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 1 201 995,05 грн., проценти - 4 578,66 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.04.2016 року становить 116 018,30 грн.

Станом на день подання позову відповідачем зобов'язання не виконано.

На дату розгляду справи представником ПАТ КБ «Правекс-Банк» було подано клопотання, відповідно до якого він просить задовольнити позов та розглянути справу за його відсутності.

Відповідач, ОСОБА_1, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за її відсутності, суду не надала. На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 03 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3276-011/08Р, згідно умов якого банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 74 000,00 дол. США, а остання зобов'язується повернути наданий кредит в повному обсязі не пізніше 03.09.2024 року зі сплатою 12,49 % річних. /а.с. 6-11/

Разом з тим, докази видачі Банком та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів суду не надано.

Позивачем надано копію розрахунку заборгованості за кредитним договором №3276-011/08Р від 03.09.2008 відповідно до якого: сума кредиту 74 000 дол. США, термін дії договору з 03.08.2008 по 03.09.2024, термін сплати - 10 число щомісячно, рік умовно приймається рівним 360 днів, історія зміни %% ставок - 03.08.2008 - 12,49%. Також, вказано, що розрахунок проводиться на 26.04.2016 року - загальна заборгованість 52016,37, а саме: кредит 47436,71, відсотки - 4578,66. /а.с. 14/

Оскільки, зазначена копія розрахунку не містить повного розрахунку заборгованості, а лише загальну суму заборгованості, валюту заборгованості не визначено та не надано оригінал розрахунку заборгованості суд не приймає його належним доказом по справі,

Інші докази, що свідчать про порушення відповідачем кредитного зобов'язання суду, також, не надані.

Відповідно до договору про надання послуг №ВР-403/00/6 укладеного 15 жовтня 2015 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» (Замовник) та ТОВ «Вердикт Консалтинг» (Виконавець), останній зобов'язується, на замовлення та в інтересах Замовника, надати Замовнику послуги зі стягнення заборгованості, а Замовник зобов'язується оплатити Виконавцеві зазначені послуги.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

В правовій позиції Верховного Суду України, прийнятій у цивільні справі №6-190цс15, вказано, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

В порушення вищевказаних вимог, позивачем не надано докази того, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» має право здійснювати операцій з валютними цінностями.

Згідно зі ч. 1 ст. 10 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши обставини справи та беручи до уваги, що позивачем не надано докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, не надано повний розрахунок заборгованості, інші докази, що свідчать про порушення відповідачем кредитного зобов'язання та докази того, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» має право здійснювати операцій з валютними цінностями, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 533, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку оскарження.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд.

Заочне рішення може бути скасовано судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. Г. Тюмін