АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9487/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Уляновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача МТСБУ Патрик Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Моторного (транспортне) страхового бюро України - Патрик Ганни Григорівни на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року

по цивільній справі за позовом Моторного (транспортне) страхового бюро України до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у порядку регресу.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в серпні 2016 року до суду з позовом ставив питання про стягнення з відповідача коштів у розмірі 6815,38 гривень в порядку регресу. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.11.2014 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 сталася дорожньо - транспортна пригода. У результаті якої був пошкоджений автомобіль «Нісан», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5. Оскільки на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу ОСОБА_5 звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди, що і була їй сплачена 02 березня 2015 року в сумі 6815, 38 гривень. Враховуючи, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, просили суд задовольнити заявлені вимоги з урахуванням також понесених витрат за послуги аварійного комісара - 722 гривни та сплаченого судового збору.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішення суду представник позивача подала апеляційну скаргу де ставила питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначаючи також, що відповідно до п. 3.4.4 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відомості про укладені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виданий до них спеціальний знак надають страховики - члени МТСБУ у строк не більше ніж 2 робочі дні з моменту укладання цих договорів. Тобто інформація про укладені договори обов'язкового страхування може бути підтверджена, якщо вона внесена до ЄЦБД МТСБУ страховиком. Ця інформація є у вільному доступі, тобто загальновідомою. Крім того, вона може бути підтверджена безпосередньо особою, яка уклала такий договір із страховиком на користь третьої особи. Такою особою є відповідач по справі. Відтак, суд першої інстанції не мав права перекладати на МТСБУ обов'язок доказування, факт якого може бути підтверджений в загальновідомий спосіб та який є правом самого відповідача, щодо наявності чи відсутності у нього полісу цивільної відповідальності.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.

Відповідач про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку за адресою визначеною матеріалами справи. Повторно не з'явився в судове засідання. Відділ поштової кореспонденції повертаючи судові повістки вказував про неточність зазначення адреси проживання відповідача ( а.с 72, 79).

Згідно до матеріалів справи, адреса місця перебування відповідача була повідомлена ним особисто при розгляді питання щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності ( а. с. 10)

Колегія суддів з урахуванням положень ст. 77 ЦПК України ( обов'язок осіб, які беруть участь у справі, повідомляти суд про зміну свого місця перебування, проживання, знаходження та про причини неявки в судове засідання) та вимог ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 23.11.2014 о 12 годині 30 хвилин по пр. Голосіївському у м. Києві, ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Мерседес», номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення із транспортним засобом «Нісан», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 (а.с. 19).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.12.2014 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 20).

За результатами звіту № 928 про оцінку автомобіля «Нісан», номерний знак НОМЕР_2 Моторно ( транспортним) страховим бюро України ОСОБА_5 02 березня 2015 року було виплачено регламентну виплату 6815, 38 гривень згідно платіжного доручення №1/25566 від 27.02.2015 року враховуючи положення п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та недоведеності, оскільки позивачем не було надано суду доказів відсутності у відповідача на момент вчинення ДТП полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою звернення позивача до відповідача МТСБУ була відсутність в водія ОСОБА_4, як особи з вини якого як власника транспортного засобу, що не застраховував свою цивільно - правову відповідальність сталася дорожньо - транспортна пригода.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 55 вказаного Закону, з метою організації обміну інформацією про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності та контролю за його здійсненням створюється єдина централізована база даних, яка містить відомості про чинні та припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страхові випадки, що мали місце, транспортні засоби та їх власників.

Оператором єдиної централізованої бази даних є МТСБУ. Користування інформаційними ресурсами єдиної централізованої бази даних є вільним і загальнодоступним, за винятком інформації, яка відповідно до законодавства є інформацією обмеженого доступу.

Статтею 11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Порядок внесення інформації до централізованої бази визначений Положенням про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженим розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010.

Так, відповідно до п. 3.4.4 вказаного Положення відомості про укладені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та виданий до них спеціальний знак надають страховики - члени МТСБУ у строк не більше ніж два робочі дні з моменту укладення цих договорів.

Таким чином, інформація про укладені договори обов'язкового страхування є у вільному доступі, тобто загальновідомою. Крім того, така інформація може бути підтверджена безпосередньо особою, яка уклала такий договір із страховиком на користь третьої особи, тобто відповідачем.

Згідно ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс є єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

З витягу (даних) Централізованої бази даних МТСБУ, вбачається, що визначити статус полісу та страховика, що видав поліс за транспортним засобом за параметрами: державний номер транспортного засобу: АІ1234СН, дата: 23.11.2017 не виявилося можливим, оскільки пошук не дав результатів, тобто інформація щодо наявності полісу у відповідача відсутня ( а.с . 58).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, свідчать про неправильність застосування норм матеріального права, відтак постановлене судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення вимог позивача виходячи з наступного.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

02 березня 2015 року МТСБУ здійснило страхову виплату ОСОБА_5 в розмірі 6815, 38 гривень у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.4.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням того, що відповідач, як винна особа, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність на момент вчинення ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, відповідно до вищевказаних вимог закону після виплати страхового відшкодування МТСБУ має право зворотньої вимоги (регресу) до особи, відповідальної за завдану шкоду.

У той же час, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з ОСОБА_4 на користь МТСБУ витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 722, 00 гривень.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з положеннями ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв'язку із встановленням розміру збитків та збору документів, у зв'язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судових витрат сплачених позивачем при подачі позову до суду першої інстанції та подачі апеляційної скарги на рішення суду на загальну суму 2893, 80 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Моторного (транспортне) страхового бюро України Патрик Ганни Григорівни задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року - скасувати та постановити нове за яким:

позовні вимоги Моторного (транспортне) страхового бюро України - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Горлівка Донецької області на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України ( 02154, м. Київ бульвар Русанівський р/р 871 в Укрексімбанк м. Києва, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131) 6815, 38 гривень ( шість тисяч вісімсот п'ятнадцять гривень тридцять вісім копійок) сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу та судовий збір в розмірі 2893, 80 гривень ( дві тисячі вісімсот дев'яносто три гривні вісімдесят копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: