11.12.2017 Суддя Шевченко С. В..
Справа № 644/7309/17
Провадження № 2/644/2897/17
У Х В А Л А

11 грудня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Голєніщевої Т.Ю., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності на частку квартири.

Позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчудження 1/6 частини к спірної квартири, право власності на 1/3 частину якої зареєстровано за її батьком ОСОБА_4 померлим 09.01.2015 року.

Розглянувши заяву, суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

В позові ставиться питання про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку трикімнатної квартири №7 по проспекту Індустріальному (Фрунзе), б.17/34, в м.Харкові в порядку спадкування за законом.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст.152 ЦПК Українипередбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно пунктами 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зазначені заявником обставини, які викладені у заяві про забезпечення позову, не обґрунтовують необхідність в застосуванні даного виду забезпечення позову та наведену позивачем причину, як підставу забезпечення позову суд вважає недостатньою.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами від 12.06.2009 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що заявником не наведено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову та не надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, суд, керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України, вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.151, 152 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Шевченко