АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4258/17 Справа № 201/1844/17 Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» №307», ОСОБА_6, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Наталія Миколаївна про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Ухвалу суду для виконання направлено до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.41-42).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність ухвали, ставить питання про її скасування (а.с.45-47).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в лютому 2017 року звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив» №307», ОСОБА_6, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Заносієнко Наталія Миколаївна про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Того ж дня позивач подав заяву про забезпечення позову, порушуючи питання про накладення арешту на квартиру № 13, що знаходиться в м. Дніпро по вул.. Космічній, буд. 29.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір про визнання права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та керувався тим, що невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим з боку відповідача виконання рішення суду. Також суд прийшов до висновку про співмірність даних заходів із заявленими позовними вимогами.

Однак колегія суддів погодитись з такими висновками не може з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п.7 вищенаведеної постанови, ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Однак, в порушення вищезазначених вимог процесуального закону, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд першої інстанції не зазначив підстави обрання такого виду забезпечення позову, як і не обґрунтував причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказав обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також залишилося поза увагою суду питання, чи не позбавить такий вид забезпечення позову, яка арешт, можливості користування житловим приміщенням, особам, які мають на це право та використовують його, як місце постійного проживання, тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, як така, що не відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді