АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1939/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1935/17Головуючий у 1-й інстанції Путря О. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні2016 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_5 уточнила позовні вимоги вдруге та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці заробітку (доходу) відповідача. Одночасно просила стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6 500 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 441,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів піддано негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5,яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі.

Позивач та її представник до суду апеляційної інстанції не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник позивача подала заяву про перенесення слуханням справи із-за зайнятості в іншому процесі, проте доказів на підтвердження вказаної обставини не надала, тому колегія суддів на підставі вимог ст. 305 ЦПК України визнає вказану обставину неповажною, отже відсутні перешкоди для розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії I КЕ № 016265 від 07 червня 2006 року сторони по справі з 07.06.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полтавського районного суду від 05.09.2016 р. (а.с. 4,176).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 070107 від 11 квітня 2008 року (а.с. 5). Софія проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідач від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є студенткою денного відділення Харківського національного економічного університету ім. Семена Кузнеця, що підтверджується довідкою вказаного учбового закладу, та на утримання якої відповідач надає матеріальну допомогу (а.с. 47,73).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, стан здоров»я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, стан здоров»я, матеріальний, сімейний стан відповідача, факт перебування у нього на утриманні доньки, яка навчається у вищому навчальному закладі, відповідач взмозі сплачувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів свого заробітку (доходу).

Частково стягуючи з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3 441,54 грн., місцевий суд виходив з того, що спочатку позивач заявила вимогу про стягнення на її користь судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 3 000 грн., потім в ході розгляду справи їх розмір був збільшений до 6 500 грн., на підтвердження чого надано квитанцію № 284 від 01.12.2016 р. та розрахунок вартості правої допомоги (а.с. 168, 169), проте, враховуючи характер спірних правовідносин, їх складність, той факт, що дана категорія цивільних справ не є складною, не потребує значного часу для вивчення нормативно-правових документів, а також для роз»яснення, консультацій та складання позову, прийшов до висновку про обгрунтованість заявленого клопотання щодо витраченого часу на пошук та вивчення нормативних документів, судової практики 1 год.30 хв., складання позову 2 години, участь у судових засіданнях 2 год. 35 хв., усні консультації, роз»яснення, узгодження позиції по справі 2 год., отже загальний витрачений час у зв»язку з розглядом справи становить 8 год.05 хв. та відповідно понесені витрати на правову допомогу 5 152 грн. (40% становить 640 грн. з розрахунку мінімальної заробітної плати 1 600 грн.), а з урахуванням часткового задоволення вимог, що у відсотковому відношенні становить 66,8%, то згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3 441,54 грн. (5 152 грн. х 66,8%=3 441,54 грн.).

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є правильними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та обєктивного зясування фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що пред»являючи до суду позов 27.04.2016 р., позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу).

03.08.2016 р. позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1000 грн. (а.с. 35-37).

14.09.2016 р. позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила прийняти до провадження уточнену позовну заяву, ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у формі відрахування частки заробітку (доходу), до досягнення повноліття дитиною (а.с .61-63). Ні мотивувальна частина уточненої позовної заяви, ні її прохальна частина не містить даних про те, яку саме частку заробітку просить стягнути позивач з відповідача в якості аліментів, тобто вимоги є неконкретизованими, місцевий суд виходив із припущень, що за змістом першої позовної заяви ця частка становить ? частину.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Згідно довідки від 07.11.2016 року № ПО-00000011 ОСОБА_2 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Українська Професійна Оцінка» з 04.05.2016 р. та займає посаду фахівець з питань моніторингу, його дохід за період з травня 2016 по жовтень 2016 р. за вирахуванням ПДФО складає 3 251,00 грн. (а.с. 90).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно виконавчого листа від 09 липня 2004 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка 06.01.2017 року досягла повноліття, у зв»язку з чим стягнення аліментів припинено, проте, як встановив місцевий суд, ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу доньці ОСОБА_3, яка навчається на першому курсі на денному відділенні Харківського національного економічного університету, у добровільному порядку, тобто надає утримання дочці, яка продовжує навчання.

Обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжую навчання, передбачений спеціальними нормами СК України, а саме стаття 199 СК визначає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У даному випадку дочка відповідача ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денного відділення вищого навчального закладу, потребує матеріальної допомоги, її батько ОСОБА_2 добровільно надає доньці матеріальну допомогу у розмірі 600 грн., що підтвердили колегії суддів як відповідач, так і третя особа ОСОБА_3, як пояснили ці особи, між ними спору в цій частині немає, батько добровільно під час навчання доньки надає їй матеріальну допомогу, як передбачено законом, тому немає необхідності стягувати аліменти на час навчання примусово.

Колегія суддів, з урахуванням викладеного, приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно враховано ту обставину, що відповідач добровільно на виконання свого батьківського обов»язку, передбаченого нормами СК України, утримує доньку ОСОБА_3, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, тобто несе матеріальні витрати із загального розміру заробітку (доходу), що підлягає врахуванню при ухваленні судового рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий суд безпідставно залучив у якості третьої особи доньку відповідача від першого шлюбу, оскільки на момент слухання справи їй виповнилося 18 років, аліменти на її утримання були стягнуті тільки до 18 років, на час ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні дані про стягнення аліментів на її користь, не заслуговують на увагу, т.я. місцевий суд на виконання вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів повинен врахувати матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, зокрема непрацездатних дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи, отже місцевий суд діяв з дотриманням вимог діючого законодавства, правомірно встановив наявність у відповідача повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та на користь якої відповідач за законом надає добровільне матеріальне утримання. Виконання вимог закону може мати місце як у добровільному порядку, так і у примусовому шляхом звернення до суду з відповідним позовом на захист порушеного права, оскільки батько та дочка досягли згоди, тобто між ними відсутній спір, то звернення до суду у даному випадку не є необхідним.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що місцевий суд визнав належним доказом заяву третьої особи ОСОБА_3 про те, що вона навчається на першому курсі денного відділення вищого учбового закладу, що перебуває на утриманні батька, який надає їй матеріальну допомогу у розмірі 1/6 частини від доходу, оскільки вказані обставини не заперечуються стороною позивача, не спростовані нею, відповідають фактичним обставинам. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт надання батьком утримання повнолітній дитині у добровільному порядку правомірно враховано місцевим судом при ухваленні рішення, оскільки дана обставина впливає на вирішення спору.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо розміру стягнутих місцевим судом витрат на правову допомогу, оскільки при ухвалення судового рішення в цій частині місцевий суд достатньо повно мотивував свої висновки щодо стягнення витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. По справі вбачається, що позивач із-за невизначенності своєї правової позиції двічі уточнювала позовні вимоги, подаючи окремі уточнені позовні заяви до суду. Доводи щодо написання адвокатом ОСОБА_5 двох апеляційних скарг по справі та не врахування цього місцевим судом, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини мали місце на стадії апеляційного оскарження, при ухваленні судового рішення в частині стягнення судових витрат місцевий суд виходив із їх розміру на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, місцевий суд не вправі вирішувати питання щодо стадії апеляційного розгляду, ці витрати не зазначені у наданому адвокатом розрахунку вартості правової допомоги (а.с. 169). Місцевий суд дав правову оцінку наданому розрахунку вартості правової допомоги та прийшов до законного висновку в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не вбачається підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 06 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І: