Номер провадження 2/243/3515/2017
Номер справи 243/6786/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«19» серпня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Жильцова Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 13 червня 2009 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 281.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З грудня 2014 року вони припинили шлюбні відносини. Вважає, що збереження сімї неможливо, так як між ними немає взаємоповаги. Вони перестали розуміти один одного, а замість цього зявилися відчуження і психологічна несумісність.

Вважає, що примирення між ними неможливо і шлюб повинен бути розірваний.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно приписів ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Оскільки, ОСОБА_2 зареєстрований у Центрально-Міському районі м. Горлівки, а згідно Розпорядження ВССУ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року, Центрально-Міському суду м. Горлівки визначено територіальну підсудність до Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Просить суд, шлюб, зареєстрований 13 червня 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 281, між нею та відповідачем, розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 15 серпня 2017 року надіслала на адресу суду Заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.15).

У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:

- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;

- фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку».

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.»

У відповідності до п.1 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме».

Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження.

При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача.

Також необхідно зважати на те, що норми ч.9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.»

Оголошення на сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача ОСОБА_2 було опубліковано на сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області від 14 серпня 2017 року (а.с.17,19), і тому з 14 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 червня 2009 року, який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 281 (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

Сторони у теперішній час шлюбні стосунки не підтримують з грудня 2014, спільне господарство ними не ведеться. Тобто, зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. І таке спільне життя стало для сторін неприйнятним і неможливим.

Таким чином, їх сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення позивач вважає недоцільним, так як всі можливості зберегти сімю вичерпані.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у звязку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 не просить суд відновити дошлюбне прізвище і бажає надалі іменуватися прізвищем «Кривогуз».

Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сімї неможливе.

Позивач ОСОБА_1 не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 10-15, 74, 77, 82, 88, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13 червня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 281, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та КРИВОГУЗ (до шлюбу - Топчій) ОСОБА_6, 04 б ерезня ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «КРИВОГУЗ».

До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення постановлено та підписано у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_7