АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3816/17 Доповідач: Сащенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 13.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник якого ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ML700/991/2007, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 86427,46 швейцарських франків строком до 14.12.2037 року, зі сплатою процентів за користування кредитом. 29.06.2016 року ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В результаті неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, стосовно повернення коштів, станом на 19.03.2015 року виникла заборгованість у розмірі 11409773,55 грн., яка складає: за тілом кредиту - 2001566,29 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 452148,38 грн., заборгованість по пені - складає 8956058,88 грн., які просив стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.03.2017 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 02.10.2010 року банком було направлено на адресу ОСОБА_1 заяву про відкликання досудової вимоги, проте суд першої інстанції не прийняв до уваги зазначені докази.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з тих обставин, що звернувшись з досудовими вимогами у 2008 році, банк використав право дострокового стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором та змінив строк виконання основного зобов'язання. Суд вважав, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 13.12.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (який є правонаступником ПАТ«ОТП Банк») та ОСОБА_1, був укладений Кредитний договір №ML700/991/2007, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 86 427,46 швейцарських франків, строком до 14.12.2037 року.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Через порушення відповідачем умов кредитного договору, виникла заборгованість за тілом кредиту 86 117,95 швейцарських франків, що за курсом НБУ склала 2 001 566,29 грн., по процентам за користування кредитом - 19453,81 швейцарських франків, що за курсом НБУ складає 452148,38 грн., заборгованість по пені склала 8 956 058,88 грн., а всього 11409 773,55 грн.

На підставі п. 1.9.1 кредитного договору кредитору надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно встановлених п. 2.3.7 та ст. 3 цього договору) та/або умов договору іпотеки та/або іпотеки (майнової поруки), та/або умов договору поруки. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги ( а.с. 4 - 8 ).

У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань 02 жовтня 2008 року ПАТ «ОТП БАНК» направив на адресу ОСОБА_6 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором на підставі п. 1.9. кредитного договору протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги ( а.с. 66 ).

29.06.2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором ПАТ "ОТП Банк" продало (переуступило) ТОВ"ОТП Факторинг Україна" права на Кредитний портфель, який включає в себе, в тому числі кредитний договір №ML700/991/2007 року від 13.12.2007 року.

Представник відповідача у суді першої інстанції просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 83 - 84 ).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Вирішуючи питання про застосування позовної давності у справі, суд першої інстанції виходив із того, що, пред'явивши 02 жовтня 2008 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитами та пені у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання, кредитор відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору та ч. 2 ст. 1054 ЦК України змінив спосіб та строк виконання основного зобов'язання, що відповідно змінює і порядок обрахування строку позовної давності у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Встановлено, що кредитор вперше скористався передбаченим п. 1.9.1. кредитного договору правом 02 жовтня 2008 року та пред'явив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредиту й платежів за ним у повному обсязі.

Таким чином, судом правильно визначено, що у спірних правовідносинах змінився строк виконання основного зобов'язання шляхом встановлення дати дострокового повернення всього кредиту.

Згідно п. 1.9.2. кредитного договору, в будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником, банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовилися про інше.

Банком 02.10.2014 року направлялася на адресу відповідача заява про відкликання досудової вимоги, проте датованої не 02.10.2008 року, а від 02.10.2010 року (а.с. 169 ).

Враховуючи те, що матеріалами справи станом на час ухвалення оспорюваного рішення суду не підтверджується відкликання вимоги від 02 жовтня 2008 року, саме вказаний у ній кінцевий строк дострокового повернення кредиту є початковим моментом перебігу строку позовної давності для звернення ТОВ «ОТП Факторинг» до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-249цс15 від 02 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, підстав для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді