Справа № 591/4401/17
Провадження № 2/591/2308/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з відповідачем, якій було роізрвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після припинення подружніх стосунків з відповідачем, залишилася проживати з ним. Просить визначити місце проживання доньки з ним, оскільки вважає, що це відповідатиме інтересам дитини.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що з серпня 2016 року вони з відповідачем мешкають окремо: відповідач забрала речі, залишила доньку на нього та перейшла жити до іншого чоловіка. Поки відповідач мешкала у м. Суми вона зустрічалася з донькою, а в даний час, за його відомостями, відповідач виїхала за кордон. Пояснив, що шлюб з відповідачем розірвано 31.08.2017 року.

Відповідач до суду не з'явилася. Подала нотаріальну посвідчену заяву про визнання позову (а.с.25).

Представник Служби в справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання дитини з батьком.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника 3-ї особи, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитини доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У звязку з погіршенням відносин між сторонами, сторони припинили подружні стосунки та стали проживати окремо. Після припинення стороами подружніх стосунків донька залишилася проживати разом із батьком. Наведені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про шлюб, народження дитини та поясненнями позивача у судовому засіданні, які не були спростовані відповідачем.

Відповідно до ст. Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров'ю дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У судовому засіданні встановлено, що позивач створив належні матеріально-побутові умови для проживання з ним доньки, батько доброзичливо ставиться до дитини та належним чином ставиться до виконання своїх батьківських обовязків. Позивач має житло.

Судом не встановлені обставини, які б виключали можливість передання дитини для проживання з позивачем.

Служба в справах дітей Сумської міської ради вважає, що необхідні умови для проживання дитини створені за місцем проживання батька та вважає за можливе визначити місце проживання дитини батьком .

Відповідно до положень ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності до того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи ітереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач подала суду нотаріально посвідчену заяву про визнання позову, яка не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи інтереси дитини та те, що сторони мешкають окремо, матір неповнолітньої дитини визнала позов, дитина тривалий час мешкає разом із батьком, знаходиться на його утриманні та вихованні та те, що між дитиною і батьком склалися добрі відносини, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини задовольнити та встановити місце проживання дитини з батьком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя