Провадження № 22-ц/773/1715/17 Категорія: 59 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, до Приватного акціонерного товариства «Волинська обласна друкарня» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Курти Наталії Володимирівни про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,0218 га, зареєстрованої за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1. На вказаній земельній ділянці він збудував жилий будинок загальною площею 221,7 кв. м. та має намір продати зазначену земельну ділянку та збудований на ній жилий будинок. Проте позивачу стало відомо, що 04 березня 2013 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Куртою Н. В. внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про інше речове право, згідно якого ПрАТ «Волинська обласна друкарня» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» є користувачем земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2 та зареєстрована за кадастровим номером НОМЕР_1, що є аналогічним до його кадастрового номеру, у зв'язку із чим ОСОБА_3 звернувся із запитом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та отримав роз'яснення, із якого убачається, що земельна ділянка, яка належить ПАТ «Волинська обласна друкарня» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» зареєстрована у державному земельному кадастрі за кадастровим номером НОМЕР_2.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати дії приватного нотаріуса неправомірними та зобов'язати приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Курту Н. В. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування реєстраційного запису про інше речове право 271214 від 04.03.2013 р., згідно якого ПрАТ «Волинська обласна друкарня» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» є користувачем земельної ділянки площею 0, 5859 га, яка розташована по пр. Волі, 27 в м. Луцьку з кадастровим номером НОМЕР_1, цільове призначення - для обслуговування виробничих приміщень.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Волинська обласна друкарня» КП ДАК «Укрвидавполіграфія», приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Курти Н.В. про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовлено.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя місцевого суду виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позов заявлено з приводу внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і такі зміни здійснюються приватним нотаріусом, як суб'єктом, що здійснює владні управлінські функції, такі функції відноситься до публічно-правових відносин, а тому розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 Закону № 1952-ІV державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 1952-ІV дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Під такими діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 15 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка була чинна на час постановлення ухвали) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин.

В даному випадку ОСОБА_3 заявлений позов не з приводу захисту його порушених, невизнаних або оспорюваних прав з боку відповідачів, а з приводу вчинення нотаріусом, як державним реєстратором дій як спеціальним суб'єктом, оцінка законності якого не належить до компетенції суду, що вирішує спори за правилами цивільного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України (в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали судом першої інстанції) передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 цього ж Кодексу (в редакції, що діяла на момент постановлення ухвали судом першої інстанції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За таких обставин суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі з підстав того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв'язку з цим не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги позивача про те, що єдиною можливістю внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про скасування реєстраційного запису про інше речове права є вирішення заявленого позову в порядку цивільного судочинства. Розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384, ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - 4 січня 2018 року.

Головуючий

Судді