АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 685/793/17
Провадження № 22-ц/792/1764/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,11 га, розташовану на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 05 жовтня 1995 року.

Зазначав, що після смерті матері відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 3,11 га, розташованої на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується архівним Державним актом серії І-ХМ № 008135 від 15 грудня 1999 року. За життя мати заповіт не складала. Він є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. В травні 2017 року позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті матері. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку було відмовлено, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, у звязку з чим просив задовольнити його позов.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3 Категорія: 39

Доповідач: Янчук Т.О.

на земельну ділянку площею 3,11 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відповідач, Великолазучинська сільська рада, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представники апелянта ОСОБА_4, ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню - з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так судом встановлено, що згідно з архівною копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХМ № 008135 від 15 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 139, ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 3,11 га, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великолазучинської сільської ради. План зовнішніх меж земельної ділянки №157 від ДБ складає 113.8, від АВ - 259,4, ВГ - 121,2, від ГД - 259,4. Згідно з описом меж від А до Б - землі ОСОБА_9, від Б до В - землі ОСОБА_10, від В до Г - землі спільної сумісної власності, від Г до Д землі ОСОБА_11, від Д до А землі ОСОБА_12.

Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області від 11 травня 2016 р. № 1165/0/2-16, на імя ОСОБА_2 зареєстровано та видано державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) серії І-ХМ № 008135, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Великолазучинської сільської ради.

Рішенням Теофіпольського районного суду від 22 листопада 2016 року встановлено факт, що ОСОБА_2, яка померла 04 жовтня 1995 року в с. Великий Лазучин Теофіпольського району Хмельницької області, є матірю ОСОБА_1, який народився 10 лютого 1933 року в с. Великий Лазучин Теофіпольського району Хмельницької області.

ОСОБА_2 померла 04 жовтня 1995 р. в с. Великий Лазучин Теофіпольського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Як вбачається із витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі 12 травня 2017 року зареєстровано спадкову справу №60632109, спадкодавець ОСОБА_2, дата смерті 04.10.1995 року.

Постановою від 16 травня 2017 року приватним нотаріусом Теофіпольського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, яка померла 04.10.1995 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що знаходиться на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області та належала спадкодавиці.

Оголошення про втрату державного акту серії І-ХМ № 008135, виданого на імя ОСОБА_2 та визнання даного акту недійсним опубліковано на 7-й сторінці газети «Життя Теофіпольщини» № 39-40 від 18 травня 2017 року.

Проте, згідно з копією державного акту на право власності на землю IV-ХМ №006515 від 15 грудня 1999 року ОСОБА_13 на підставі сесії Великолазучинської сільської ради №2 від 09.12.1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,11 га. Земельна ділянка розташована на території Великолазунської сільської ради, передана для товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю теж за №139. План зовнішніх меж земельної ділянки №157, опис меж повністю співпадають з земельною ділянкою, на яку видавався державний акт 1-ХМ №008135 на імя ОСОБА_2.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст. 26 ЦПК України).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, після смерті своєї матері ОСОБА_2. Земельна ділянка №157, яку передано у приватну власність ОСОБА_2, відповідно до архівної копії державного акту серії І-ХМ № 008135 від 15 грудня 1999 року, та земельна ділянка №157 передана у приватну власність ОСОБА_13 згідно з копією державного акту серія IV-ХМ №006515 від 15 грудня 1999 року є однією й тією ж земельною ділянкою. У цьому випадку справа мала бути розглянута у позовному провадженні, в якому відповідачем повинна бути зазначена і ОСОБА_13.

Суд першої інстанції цих обставин не врахував і розглянув справу тільки щодо Великолазучинської сілької ради. Разом з тим, належний відповідач ОСОБА_13 не була залучена до участі по справі.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції в порушення ч.4 ст.10, ст.33 ЦПК України не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі ОСОБА_13 як співвідповідача, що унеможливлює правильне вирішення спору.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд в силу своїх повноважень, передбачених ст. ст. 303, 307 ЦПК України, вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.

Оскільки позивач ОСОБА_1 пред'явив позов не до усіх учасників спірних правовідносин, а ухвалене рішення у справі може вплинути на їх права та обов'язки, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 23 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, третя особа відділ Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук