__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9343/16-ц
Провадження № 2/520/6132/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ«УкрСиббанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом доОСОБА_1, ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором №0 від 05.10.2006року в сумі 40880,94 швейцарських франків та 27602 гривні 76 копійок пені, яка складається з: 37990,00 швейцарських франків заборгованість за кредитом; 2890,94 швейцарських франків заборгованість по процентам; 15969 гривень 63 копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 11633 гривні 13 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, а також просив суд стягнути з відповідачів в рівних частинах витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006року, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 64822 швейцарських франків. Строк кредитування з 05 жовтня 2006 року по 05 жовтня 2027 року. За користування кредитними коштами позичальник зобовязався з 01 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти у розмірі та порядку, встановленому п. 1.3 кредитного договору. За умовами кредитного договору може бути вставлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, як вказує представник позивача, 05.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки №47411, згідно з якими, поручитель - ОСОБА_2 зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Невиконання відповідачами зобовязань по укладеним договорам зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.08.2016 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено попереднє судове засідання.

Надалі в попередньому судовому засіданні стало відомо, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 41 років, помер 21 травня 2015 року, актовий запис №5639 від 22.05.2015 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 07.02.2017 року з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі, витребувано з Третьої Одеської державної нотаріальної контори інформацію, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого у віці 41 років 21 травня 2015 року, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, якщо заводилась, то ухвалено надати до суду належним чином завірену копію спадкової справи.

06 березня 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява від представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в якій представник просить суд залишити позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, без розгляду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2017року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2006 року було залишено без розгляду.

Продовжено розгляд справи в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2006 року.

У судове засідання 14.11.2017року представник позивача не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце судового засідання повідомлений належним, що підтверджується присутністю його представника у судовому засіданні 04.10.2017року та підписом представника на довідковому листі від 04.10.2017року (а.с. 218-220), у судове засідання 14.11.2017року не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи або клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи у відкритому судовому засіданні за відсутності сторін по справі.

Крім того, суд зазначає, що 04.10.2017року представник відповідача надав до канцелярії суду письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі.

В обґрунтування наданих заперечень представник відповідача посилається на те, що довідка-розрахунок заборгованості від 28.07.2016 року не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взята судом до уваги. Вказана довідка не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. В ній не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків по кредиту ОСОБА_1 з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди, за які нараховані відсотки. Цей документ не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, строки виникнення заборгованості за кожним платежем - для застосування строків позовної давності.

Також представник відповідача вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем повідомлення від банку про повне дострокове повернення споживчого кредиту, у звязку з чим, задоволення передчасних вимог позивача, який не мав права на звернення до суду із зазначеною позовною заявою до закінчення шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення споживачем про вимогу повного дострокового повернення кредиту від кредитодавця є порушення прав відповідача.

Крім того, представник відповідача зазначає, що при розгляді судової справи позивачем не було надано доказів, що підтверджували отримання останнім індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. В матеріалах справи міститься копія додатку до ліцензії, однак від 21.09.2009року, а кредит в іноземній валюті виданий 05.10.2016року, тобто відсутні докази того, що банк має право вимагати оплату кредиту в валюті.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ПАТ«УкрСиббанк» у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 05.10.2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 64822 швейцарських франків. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 261337 гривень 00 копійок за курсом НБУ на день укладання цього договору. Строк кредитування з 05.10.2006 року по 05.10.2027 року. Позичальник у будь якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 05.10.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору.

Згідно до п.п. 1.3.1., 1.3.5., 1.4. кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. Кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: на придбання квартири. Кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника у банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Пунктом 2.1. зазначеного договору передбачено, що у забезпечення виконання зобовязань позичальника за даним договором банком приймається застава нерухомості однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.6. договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006року, позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Позичальник зобовязується достроково повернути суми кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках встановлених п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, передбаченому розділом 11 цього договору.

Пунктом 7.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006 року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

З метою забезпечення виконання зобовязань по договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006 року, 05.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_1 було укладено договір поруки №47411, згідно з якими, поручитель - ОСОБА_2 зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. договору поруки №47411 від 05.10.2006 року поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в вищеназваному кредитному договорі. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Згідно п. 2.2. договору поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання на 5-й день з моменту невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору.

ПАТ «УкрСиббанк» виконав прийняті на себе зобовязання в повному обсязі, надав кредитні кошти ОСОБА_1 у відповідності до умов кредитного договору, що підтверджується випискою за особовим рахунком за 05.10.2006 року.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VІ від 17.09.2008 року були внесені зміни у статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (скорочена назва - АТ «УкрСиббанк»).

Враховуючи порушення ОСОБА_1 строків повернення кредиту, 21.01.2016року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось на адресу відповідачів з вимогами №30-11/32112 та №30-11/32113 про погашення простроченої заборгованості, які були надіслані на адресу відповідачів, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 39-41).

Відсутність відповіді на надіслані вимоги, а також невиконання відповідачами своїх зобовязань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом.

Разом з тим, як було зазначено вище, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у віці 41 років, помер 21 травня 2015 року, актовий запис №5639 від 22.05.2015 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2017року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2006 року було залишено без розгляду, на підставі ст. 207 ч.1 п.5 ЦПК України. Продовжено розгляд справи в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 05.10.2006 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Як вбачається із наданих представником позивача довідки розрахунку заборгованості за кредитом, довідки розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, довідки розрахунку пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентами за користування кредитом станом на 28.07.2016року (а.с. 49-65), у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006року , яка дорівнює40880 швейцарських франків 94 сантимів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2016 року складає 1020323 гривні 30 копійок та пеня у розмірі 27602 гривні 76 копійок, та складається з: 37990,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 948170 гривень 03 копійки заборгованість за кредитом; 2890 швейцарських франків 94 сантимів, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 72153 гривні 27 копійок заборгованість за процентами; 15969 гривень 63 копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 11633 гривні 13 копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Доказів сплати зазначених сум відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Пунктом 7.1. договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006 року передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Не приймаються судом до уваги посилання представника відповідача на те, що довідка-розрахунок заборгованості від 28.07.2016року не є належним доказом у справі і тому не може бути взята судом до уваги, оскільки ніяких доказів в обґрунтування вказаних обставин, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду надано не було.

Крім того, суд зазначає, що протягом розгляду справи з письмовою заявою про призначення у справі судової економічної експертизи відповідач та його представник не звертались.

Також не приймаються судом до уваги посилання представника відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем повідомлення від банку про повне дострокове повернення споживчого кредиту, у звязку з чим, задоволення передчасних вимог позивача, який не мав права на звернення до суду із зазначеною позовною заявою до закінчення шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення споживачем про вимогу повного дострокового повернення кредиту від кредитодавця є порушення прав відповідача.

Відповідно до п.п. 11.1., 11.2. договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006року, відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Зазначене у п. 11.1. договору повідомлення (вимога) банку направляється листом (цінний з описом та повідомлення про вручення) або доставляється курєром на адресу позичальника, що вказана у розділі 12 цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2016року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось на адресу відповідача ОСОБА_1 з вимогою за №30-11/32112 про погашення простроченої заборгованості (а.с. 37).

Дана вимога була направлена на дві адреси відповідача та отримана відповідачем - ОСОБА_1 28.01.2016року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39).

З позовом до суду ПАТ «УкрСиббанк» звернулося 04.08.2016року.

Таким чином, твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем повідомлення від банку про повне дострокове повернення споживчого кредиту, у звязку з чим, задоволення передчасних вимог позивача, який не мав права на звернення до суду із зазначеною позовною заявою до закінчення шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення споживачем про вимогу повного дострокового повернення кредиту від кредитодавця є порушення прав відповідача, є помилковими.

Посилання представника відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ПАТ «УкрСиббанк» має право вимагати оплату кредиту в валюті, є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Згідно з ліцензією № 75, виданою Національним банком України 24.12.2001року ПАТ «УкрСиббанк» на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ПАТ «УкрСиббанк» мав право на момент укладення кредитного договору та має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті (а.с. 13).

З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом у розмірі 37990,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 948170 гривень 03 копійки, заборгованості за процентами у розмірі 2890 швейцарських франків 94 сантими, що в еквіваленті по курсу НБУ дорівнює 72153 гривні 27 копійок, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 15969 гривень 63 копійки та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами у розмірі 11633 гривні 13 копійок, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 15718 гривень 89 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (31.03.1982року народження, ідентифікаційний номер №, паспорт серії АА №919864, виданий 01.02.1999р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) загальну суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.10.2006 року в розмірі 40880 (сорок тисяч вісімсот вісімдесят) швейцарських франків 94 (девяносто чотири) сантима, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2016 року дорівнює 1020323 (один мільйон двадцять тисяч триста двадцять три) гривні 30 (тридцять) копійок та пеню у розмірі 27602 (двадцять сім тисяч шістсот дві) гривні 76 (сімдесят шість) коп., яка складається з: 37990 (тридцять сім тисяч девятсот девяноста) швейцарських франків 00 сантимів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2016 року дорівнює 948170 (девятсот сорок вісім тисяч сто сімдесят) гривень 03 (три) копійки заборгованість за кредитом; 2890 (дві тисячі вісімсот девяносто) швейцарських франків 94 (девяносто чотири) сантими, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 28.07.2016 року дорівнює 72153 (сімдесят дві тисячі сто пятдесят три) гривні 27 (двадцять сім) копійок заборгованість по процентам; 15969 (п'ятнадцять тисяч девятсот шістдесят девять) гривень 63 (шістдесят три) копійки пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 11.08.2015 року по 28.07.2016 року; 11633 (одинадцять тисяч шістсот тридцять три) гривні 13 (тринадцять) копійок пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11.08.2015 року по 28.07.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (31.03.1982року народження, ідентифікаційний номер №, паспорт серії АА №919864, виданий 01.02.1999р. Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 15718 (п'ятнадцять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 89 (вісімдесят девять) копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.