Провадження № 2/752/2134/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
20 березня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Мирошниченко О.В.
при секретарі Мархотко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 180 308,50 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 1 803,09 грн. судового збору.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила про те, що 15.07.2016 року о 10 год. 30 хв. на проспекті Голосіївському, 15 в м. Києві, з вини водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб марки «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні вимог Правил дорожнього руху. Відповідно до звіту, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 від 29.07.2016 року, вартість матеріального збитку складає 269 608 грн. 50 коп. У зв'язку зі проведення вказаної оцінки позивачем понесено витрати, а саме - 1 700 грн. за складення звіту.
У відповідності до полісу НОМЕР_4 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ Страхова компанія «Галицька». Позивач ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ Страхова компанія «Галицька» з заявою про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування в результаті ДТП та отримала страхове відшкодування в розмірі 91 000 гривень, що підтверджується довідкою з банку про перерахування грошових коштів.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 15.07.2016 року о 10 год. 30 хв. на пр.Голосіївському,15 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Део», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля «Ваз», д.н.з.НОМЕР_3 та автомобілем «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1
Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1.
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу № 421 від 29.07.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, складає 269 608 грн. 50 коп.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.08.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у порушенні вимог п.п. 11.5, 2.5 ПДР України, та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу.
За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Преюдиційні факти - це факти,встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
На підтвердження розміру завданої позивачу шкоди, останньою надано суду звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу № 421 від 29.07.2016 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, складає 269 608 грн. 50 коп.
У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).
Згідно висновку експертного дослідження № 421 від 29.07.2016 р. матеріальний збиток, завданий автомобілю «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 269 608 гривень 50 копійок (а.с. 8-13).
Крім того, суд враховує, що ремонтна калькуляція від 29.07.2016 року проводилась за допомогою системи «AUDATEX».
Використання програмного продукту «Audatex» для визначення вартості ремонту рекомендовано п. 59 Додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «Галицька», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
ПрАТ «Галицька» здійснено виплату суми страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 91 000 гривень, що підтверджується довідкою з банку про перерахунок грошових коштів (а.с. 29).
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого
Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи, що 15.07.2016 року з вини відповідача ОСОБА_2 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу транспортний засіб зазнав пошкоджень, а позивачу завдано матеріальний збиток у розмірі 269 608 грн. 50 коп., а також приймаючи до уваги те, що ПрАТ «Галицька» виплачено позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 91 000 гривень, суд надходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 180 308 грн. 50 коп.
Відповідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі №6-2808цс15 в постанові від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовляти в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Вартість робіт зі складення висновку експертного дослідження № 421 від 29.07.2016 року становить 1 700 грн. та сплачена згідно квитанції від 29.07.2016 року у зв'язку із чим вказана сума також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 23, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213, 223-226 ЦПК України, суд -
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 180 308 гривень 50 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 803 гривні 09 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя