Провадження №2/748/773/17
Єдиний унікальний № 748/1987/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами, третя особа: Садівниче товариство «Венеція», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, діючи на підставі довіреності від 29.05.2017 р. та в інтересах ОСОБА_1, 03.08.2017 року звернувся до суду з позовом про визнання за позивачкою права власності на садовий будинок №49 з господарськими будівлями та спорудам, який розташований у садівничому товаристві «Венеція» на території Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрованого Чернігівською Універсальною Товарною біржею «Джи-Ай-Пи» 10.09.1998 року за №98/225.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.09.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір №98/225 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме садового будинку №49 з господарськими будівлями та спорудам, який розташований у садівничому товаристві «Венеція». Даний договір було зареєстровано на Чернігівській універсальній товарній біржі «Джі-Ай-Пи», в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю з реєстраційним номером 98/225 від 10.09.1998 року. Продаж вчинено за 2167 грн. На підставі вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 зареєструвала у КП «Чернігівське РБТІ» 16.09.1998 року право власності за собою на садовий будинок №49 з надвірними будівлями та спорудами в садівничому товаристві «Венеція» про що здійснено запис в реєстрову книгу №1 за реєстровим №17. Також КП «Чернігівське РБТІ» були внесені відповідні зміни в технічний паспорт на садовий будинок №49 в садівничому товаристві «Венеція» та зазначено новим власником саме ОСОБА_1 Проте на даний час позивачка не може здійснити відчуження вищезазначеного майна, оскільки укладена біржова угода не була нотаріально посвідчена.

У судове засідання позивачка не зявилась, завчасно через канцелярію суду представник позивачки та вона особисто подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, просить заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. /а.с.36, 37/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, завчасно через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити./а.с.38/

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце засідання Садівниче товариство «Венеція» повідомлялось належним чином. /а.с.34/

Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Такий спосіб захисту цивільних прав був передбачений і ст.6 ЦК УРСР 1963 р.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, 10.09.1998 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: садового будинку №49 з надвірними будівлями, що розташований у садівничому товаристві «Венеція», м. Чернігів, який зареєстрований на Чернігівській універсальній товарній біржі «Джи-Ай-Пи», в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» з реєстраційним №98/225 від 10.09.1998 року. Продаж вчинено за 2167 грн. /а.с.13-14/

Свої права на зазначений садівничий будинок у садівничому товаристві «Венеція» позивачка зареєструвала у КП «Чернігівське РБТІ» 16.09.1998 року, що підтверджується записом у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 17 та отримала відповідне реєстраційне посвідчення. Дані про нового власника садівничого будинку були внесені в технічний паспорт. /а.с.14 - зворотна сторона, а.с.20/

Відповідно до ст.ст.57, 58 Конституції України, ст.5 чинного ЦК України та ст.3 ЦК УРСР, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у вересні 1998 року, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

За змістом ст.ст.128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що між продавцем та покупцем було досягнуто згоди з усіх істотних умов, що підтверджується змістом біржового договору №98/225 від 10.09.1998 року, в якому зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу.

При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам, які сторони виконали.

З матеріалів справи встановлено, що покупець повністю сплатив продавцю (п.6 угоди) вартість садового будинку, обумовлену у договорі та зареєстрував 16.09.1998 р. право власності у БТІ.

Як вбачається з інформації Чернігівського РБТІ за №889 від 16.05.2017 року, право власності на садовий будинок з надвірними будівлями. Який знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, садове товариство «Венеція» Киїнської сільської ради, буд.№49 зареєстровано за ОСОБА_1 в цілому, згідно договору купівлі-продажу за №98/225 від 10.09.1998 р. Чернігівської універсальної товарної біржі ДЖИ-АЙ-ПІ. /а.с.21/

Довідка садівничого товариства «Венеція» від 22.05.2017 року та Книжка члена садівничого товариства «Венеція» свідчать, що ОСОБА_1 з 10.09.1998 року прийнята в члени СТ «Венеція» та є власником садової ділянки №49 площею 0,0454 га на якій розташований садовий будинок. Матеріальної заборгованості перед товариством не має. /а.с.22, 23/

З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння вказаним садовим будинком у повному обсязі.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Правила державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, були затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13 грудня 1995 р., зареєстровані у Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Проте, на даний час позивачка не може здійснити відчуження вищезазначеного садового будинку, оскільки укладена 10.09.1998 року біржова угода потребує обовязкового нотаріального посвідчення.

Згідно п.1.1, п.1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який діє з 07 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується.

Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Оскільки покупець ОСОБА_1 повністю виконала умови договору купівлі-продажу садового будинку, сплатила за придбане майно 2167 грн, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР зареєстрований в Чернігівському РБТІ, у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, ОСОБА_1 на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірну ? частину житлового будинку і правомірно володіє нею.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону.

Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-11, 74, 77, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 392 ЦК України, ст.ст.3, 6, 47, 128, 153, 224, 227 ЦК УРСР, ст.15 Закону України «Про товарні біржі» , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІН НОМЕР_1 право власності на садовий будинок №49 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у садівничому товаристві «Венеція» на території Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Чернігівській універсальній товарній біржі «Джи-Ай-Пи», у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» з реєстраційним №98/225 від 10.09.1998 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4