САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/6194/16-ц
Провадження № 2/206/222/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., Дубовик Г.Е., Сєдовій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Дніпровська обласна рада про виселення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010 року за НОМЕР_1, будівля та споруди КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради є правом власності територіальних громад, селищ, міст Дніпропетровської області, в особі Дніпровської обласної ради. Будівля пансіонату складається із корпусу «А», «Б», «В». Статутом пансіонату передбачено, що майно закладу закріплюється за ним на правах оперативного управління. Розпорядженням Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №52р від 23.03.1983 року дозволено Дніпропетровському будинку-інтернату для престарілих та інвалідів (сьогодні - КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) проведення тимчасової реєстрації та виділено для тимчасового проживання 20 кімнат на першому поверсі правого крила блоку «Б» з окремим входом. Станом на сьогодні вищевказані кімнати є частиною будівлі пансіонату та будь-якого статусу, як службових приміщень або службового гуртожитку не набули. Отже, ці кімнати є однією будівлею пансіонату та не відокремлені у житловий фонд для населення. З 31 січня 2000 року у кімнаті НОМЕР_2, на першому поверсі, блоку «Б», зареєстровані та постійно проживають відповідачі. Враховуючи те, що вищевказана кімната не є службовим приміщенням або службовою кімнатою або будь-яким житловим приміщенням в якому може проживати особа, 30 вересня 2016 року на адресу відповідачів направлено листа з проханням добровільно виселитися та звільнити дане приміщення, а саме кімнату НОМЕР_2, але лист пансіонату відповідачами проігноровано. У зв'язку з чим, просить суд виселити ОСОБА_4, ОСОБА_3 з кімнати НОМЕР_2, першого поверху, правого крила, блоку «Б», по АДРЕСА_1 - без надання іншого житлового приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав,зокрема зазначив, що відповідачі самоправно зайняли спірне житлове приміщення та безпідставно в ньому проживають, а тому відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України підлягають виселенню з нього, без надання іншого житлового приміщення.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнала, мотивуючи тим, що її донька багато років працювала на різних посадах в КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради. У зв'язку з тим, що вона потребувала житла, то на підставі її заяви, директором пансіонату їй та її сину була виділена кімната. Після вселення за дозволом директора пансіонату, вона і син зареєструвалась в спірному житловому приміщенні. Без дозволу директора пансіонату,паспортний стіл її ніколи б не зареєстрував.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що його матері за місцем роботи було виділено спірне житлове приміщення. Іншого житла, він не має та проживає там, майже від самого народження. Вселились вони в нього на законних підставах.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Комунальний заклад «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради діє на підставі Статуту (нова редакція), що затверджений Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 426-18/VІ від 15.03.2013р., і є правонаступником Дніпропетровського будинку-інтернату (а.с.8-21).

Відповідно п.4.2 Статуту майно закладу є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та закріплюється за ним на правах оперативного управління. Здійснюючи право оперативного управління, заклад володіє, користується зазначеним майном, вчиняючи щодо нього дії, які не суперечать чинному законодавству України та Статутові.

Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2010 року за НОМЕР_1, будівлі та споруди КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради за адресою: АДРЕСА_1 є комунальною власності територіальних громад, селищ, міст Дніпропетровської області, в особі Дніпровської обласної ради (а.с.5,6).

Зокрема, відповідно до вищезазначеного свідоцтва будівля КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради складається із корпусу «А», «Б», «В».

Розпорядженням Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська №52р від 23.03.1983 року було дозволено проведення тимчасової реєстрації та виділено для тимчасового проживання 20 кімнат Дніпропетровського будинку-інтернату для престарілих та інвалідів (сьогодні - КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради) на першому поверсі правого крила блоку «Б» з окремим входом.

Як вбачається з копій паспортів (а.с.50-52,77), з 31.01.2000 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1. До того ж, в паспорті відповідача ОСОБА_6 на штампі про реєстрацію зазначено, що місце де вона зареєстрована є гуртожитком.

Також, як встановлено судом, вищезазначене житлове приміщення було надано відповідачу ОСОБА_6 та її сину ОСОБА_7 у зв'язку з трудовими відносинами ОСОБА_6 з КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради , де вона працювала санітаркою більше десяти років, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.64-70).

Позивач КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради пред'явив позовні вимоги про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України.

Проте на підставі ч.3 ст. 116 ЖК України з жилого приміщення може бути виселена лише особа, яка самоправно зайняла його.

Враховуючи, що відповідачі у 2000р. вселились в кімнату АДРЕСА_1 в порядку, встановленому на той час законом, кімната їм була надана в зв'язку з трудовими відносинами відповідача ОСОБА_2 з КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради, вважати їх особами, які самоправно вселилась у жиле приміщення неможливо за будь-яких підстав.

Що стосується доводів позивача, що відповідачі підлягають виселенню із спірного житлового приміщення, оскільки воно не має статусу службового приміщення або службового гуртожитку, судом до уваги прийняті бути не можуть, так як, таких підстав для виселення ст. 116 ЖК не містить та і на момент вселення відповідачів та їх реєстрації у спірному житловому приміщенні, воно також не мало тих статусів про які зазначає позивач, однак це не завадило в ньому вселити та зареєструвати відповідачів.

Отже, позовні вимоги КЗ «Дніпропетровський геріатричний пансіонат» Дніпропетровської обласної ради не є обґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Комунального закладу "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" Дніпропетровської обласної ради - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко