АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4032/14-ц 22-ц/774/2/К/17
Справа № 212/4032/14 Головуючий в першій інстанції
Провадження № 22-ц/774/2/К/17 суддя Водопянов С.М.
Категорія 34 ( ІV ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Борщ А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_3,

представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ), третя особа ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 22.07.2013 року о 22.30 год. в м.Кривому Розі на проїжджій частині вулиці Електрозаводська сталося зіткнення автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4

Протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно водія ОСОБА_3 за порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України), однак згідно висновку судової автотехнічної експертизи №58/27-311 від 01.11.2013 року було встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається порушення п. 10.1 ПДР України, тоді як в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність п. 8.7.3. (е) ПДР України, що з технічної точки зору знаходиться у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою.

Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10.12.2013 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.01.2014 року, адміністративна справа щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України була закрита у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким, чином, на думку позивача, винним у дорожньо-транспортній пригоді є водій ОСОБА_4

Оскільки, ОСОБА_4 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у звязку з чим шкода у розмірі 71 903,82 грн., завдана пошкодженням автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, має бути відшкодована МТСБУ в межах розміру страхової суми за вирахуванням франшизи, та ОСОБА_4

Крім того, позивач посилається на завдання йому моральних страждань, які полягають у позбавленні можливості звичайного для нього життя, неможливості використовувати автомобіль та необхідністю пошуку грошей на його ремонт.

Посилаючись на викладене, просив суд: стягнути з МТСБУ на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 49 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 22 903,82 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.; стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати у розмірі 2 962,64 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за завдану майнову шкоду у розмірі 22 903,82 грн., моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_3 компенсацію за завдану майнову шкоду у розмірі 49 000,00 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та МТСБУ на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 962,64 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача МТСБУ просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неврахування того, що винна особа у настанні дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, а тому відсутні підстави для покладення на МТСБУ обовязку з виплати страхового відшкодування. Крім того, водій ОСОБА_4 не надавав до МТСБУ жодних заяв чи повідомлення про настання страхового випадку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у МТСБУ не виникло обовязку виплачувати страхове відшкодування, і шкода має бути відшкодована у загальному порядку.

Також, представник відповідача МТСБУ в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції зупинити виконання оскаржуваного рішення суду до закінчення апеляційного провадження, посилаючись на те, що позивачем вже подано виконавчий лист до органів ДВС, що тягне за собою виконання рішення суду, яке не набрало законної сили.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу (МТСБУ), будучи завчасно (04.04.2017 року) належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи за її апеляційною скаргою (а.с. 199), в судове засідання не з'явилася і про причини своєї неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2013 року о 20 год. 30 хв. на вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року адміністративну справу у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 12).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та виключено з мотивувальної частини постанови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року посилання на висновок автотехнічного експерта про те, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей п. 10.1 ПДР України, а в діях водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Шкода Октавія» вбачається невідповідність п.п. 8.7.3., 12.4., 12.9 (б) ПДР. В іншій частині постанову суду залишено без змін з посилання на те, що вина ОСОБА_3 в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена (т. 1 а.с.13).

Спір виник з приводу відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої пошкодженням автомобілямарки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, за рахунок МТСБУ та водія автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, ОСОБА_4

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з вини відповідача ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди та наявності підстав для покладення відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, на ОСОБА_4, як на винну особу відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, та на МТСБУ, як на страховика, відповідно до вимог п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції свідчить про неповне зясування обставин, що мають значення для справи і про його невідповідність обставинам справи. У звязку з невірним встановленням фактичних обставин справи, суд не застосував норми матеріального права, які повинні бути застосовані до правовідносин сторін.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції не дослідив механізму скоєння ДТП, не встановив фактичних обставин ДТП, та не зясувавши питання правомірності дій обох водіїв у момент ДТП, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову, у звязку з чим ухвалене по справі рішення підлягає скасуванню із постановленням нового рішення, відповідно до положень п.п. 2,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України, факт завдання фізичній особі майнової шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зі змісту положень ч.1 ст. 1188, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року N 1961-IV.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності цей Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Також, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено певний порядок звернення до МТСБУ та визначені умови за яких у МТСБУ виникає обовязок по здійсненню регламентної виплати.

Зокрема, ч.1 п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, єдиною підставою для покладення на МТСБУцивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, є наявність вини власника цього транспортного засобу у завданні такої шкоди.

Наявність або відсутність вини встановлюється на підставі доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема: звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, заявивши вимоги до ОСОБА_4 та МТСБУ про стягнення шкоди, завданої пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, позивач ОСОБА_3 мав довести належними та допустимими доказами вину водія ОСОБА_4 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 липня 2013 року о 20 год. 30 хв. на вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі за участю автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4, та, лише після доведення цих обставин, вимагати відшкодування шкоди, завданої пошкодженню його автомобіля внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з обставин, встановлених постановами Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року, а інші докази позивачем суду не надавалися.

Разом з тим, постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року адміністративну справу у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП дійсно було закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 12).

Однак, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 та виключено з мотивувальної частини постанови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року посилання на висновок автотехнічного експерта про те, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей п. 10.1 ПДР України, а в діях водія ОСОБА_4, який керував автомобілем «Шкода Октавія» вбачається невідповідність п.п. 8.7.3., 12.4., 12.9 (б) ПДР. В іншій частині постанову суду залишено без змін з посилання на те, що вина ОСОБА_3 в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не доведена (т. 1 а.с.13).

Отже, з аналізу зазначених постанов судів першої та апеляційної інстанції слідує, що судами не було встановлено, а ні відповідність дій водія ОСОБА_3 Правилам дорожнього руху України, а ні невідповідність дій водія ОСОБА_4 Правилам дорожнього руху України, тобто, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для покладення відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, саме на водія ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року по справі було призначено судову автотехнічну експертизу та поставлено на вирішення експертів наступні питання: Чи були порушені Правила дорожнього руху України діями водіїв автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.07.2013 року о 22.30 год. на проїжджій частині вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі? У разі наявності порушень із боку вказаних водіїв, чи знаходяться вони у причинно-наслідковому звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 22.07.2013 року о 22.30 год. на проїжджій частині вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі? Як повинні були діяти водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при заданій дорожній обстановці? Чи мав водій автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, технічну можливість відвернути зіткнення з автомобілем марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4? Чи мав водій автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, ОСОБА_4, технічну можливість відвернути зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3?

Проведення судової автотехнічної експертизи було доручено судовим експертам Дніпропетровському науково-дослідницькому інституту судових експертиз, із зазначенням про необхідність проведення експертизи на підставі вихідних даних зазначених у Протоколі про адміністративне правопорушення ІНПП-5854 від 19 серпня 2013 року, Протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2013 року, Схемі до Протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 23.07.2013 року, письмових поясненнях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відібраних старшим слідчім СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції ОСОБА_8, пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, допитаних у рамках адміністративної справи у відношенні ОСОБА_3 по ст. 124 КпАП України, зафіксованих у постанові Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 10 грудня 2013 року, яка залишена у цій частині без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року.

02 листопада 2015 року на адресу суду надійшов висновок №3488-15 судово-автотехнічної експертизи, згідно якого експерти позбавлені можливості відповісти на всі поставлені перед ними питання через недостатність вихідних даних, а саме відомостей про те: на якій відстані від світлофорного обєкту (по напрямку руху автомобіля марки «Шкода») розташовувався автомобіль марки «Шкода» на момент початку відновлення руху водієм ОСОБА_3 вказати в метрах; якою швидкістю здійснював рух автомобіль марки «Шкода» вказати в км/год; який час минув з моменту початку відновлення руху водієм ОСОБА_3 до моменту досягнення місця зіткнення вказати в секундах; чи застосовував водій автомобіля марки «Шкода» гальмування до зіткнення; час переміщення автомобіля марки «Хюндай» від моменту відновлення руху до моменту досягнення місця зіткнення вказати в секундах, або відстань, на якій розташовувався автомобіль марки «Шкода» від місця зіткнення на момент відновлення руху автомобілем марки «Хюндай» вказати в метрах; розташування світлофорного обєкту (або світлофорних обєктів) в межах ділянки місця ДТП вказати в метрах по відношенню до місця зіткнення транспортних засобів; час, який минув з моменту увімкнення забороненого сигналу світлофора до моменту зіткнення автомобілів вказати в секундах.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2015 року доручено Сектору (в складі відділу) (патрульної поліції) Криворізького відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області провести відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 липня 2013 року о 22.30 год. в м.Кривому Розі на проїжджій частині вулиці Електрозаводська за участю автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4

17 травня 2016 року на адресу суду з Сектора (в складі відділу) (патрульної поліції) Криворізького відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області надійшли матеріали відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 липня 2013 року о 22.30 год. в м.Кривому Розі на проїжджій частині вулиці Електрозаводська за участю автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4, а саме: схеми додаткового огляду місця ДТП та протоколи додаткового огляду місця ДТП від 05 травня 2016 року (т. 2 а.с. 137-142).

Згідно наданих суду вихідних даних вбачається, що в поясненнях позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, а також свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, маються суттєві розбіжності, як щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, так і щодо швидкості руху автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525.

При цьому, позивач ОСОБА_3 в своїх первинних поясненнях зазначав про те, що він зупинився перед розміткою 1.7, яка дозволяла маневр повороту ліворуч перед регульованим пішохідним переходом та простояв приблизно 30 секунд, після чого відновив рух, однак, під час проведення відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди Сектором (в складі відділу) (патрульної поліції) Криворізького відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області останній пояснив, що з моменту увімкнення «червоного» сигналу світлофора до початку руху його автомобіля (автомобіль марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1) становить 17 секунд, а зіткнення автомобілів марки «Hyundai Matrix» та марки «Scoda Octavia» відбулося на 20 секунді «червоного» світлофора.

За таких обставин, зважаючи на те, що матеріали справи містять протиріччя у вихідних даних, які суд не має змоги усунути самостійно, оскільки кожна із сторін наполягає на своїх показах, а для вирішення даного спору необхідно встановити відповідність дій водіїв транспортних засобів в даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водіїв технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху України, а також встановлення причинно-наслідкового звязку між діями водіїв та ДТП,тоді як суд не володіє спеціальними знаннями у даній галузі, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року по справі було призначено повторну судову автотехнічну експертизу та поставлено на вирішення експертів наступні питання: Чи були порушені Правила дорожнього руху України діями водіїв автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.07.2013 року о 22.30 год. на проїжджій частині вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі У разі наявності порушень із боку вказаних водіїв, чи знаходяться вони у причинно-наслідковому звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 22.07.2013 року о 22.30 год. на проїжджій частині вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі? Як повинні були діяти водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при заданій дорожній обстановці? Чи мав водій автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, технічну можливість відвернути зіткнення з автомобілем марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4? Чи мав водій автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, ОСОБА_4, технічну можливість відвернути зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3?

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №3327-16 від 05 травня 2017 року судовий експерт теж виявив розбіжності в поясненнях позивачка ОСОБА_3, про які було зазначено вище, та прийшов до висновку, що пояснення ОСОБА_3 свідчать про їх повну технічну неспроможність та не можуть бути використані в якості вихідних даних при проведенні дослідження, адже використання технічно неспроможних вихідних параметрів може привести до хибних висновків.

При цьому, судовим експертом проведено дослідження за трьома варіантами розвитку подій, а саме: пояснення відповідача ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, та встановлено наступне.

Вирішуючи питання про те, як повинні були діяти водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в заданій дорожній обстановці для уникнення зіткнення транспортних засобів, судовим експертом встановлено, що при зміні вихідних даних розвитку дорожньо-транспортної пригоди (в залежності від пояснень відповідача ОСОБА_4, показів ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10О.) змінюється необхідний алгоритм дій водія ОСОБА_4 Зокрема, при механізмі ДТП за поясненнями самого ОСОБА_4, він повинен був діяти у відповідності до п. 12.3 Правил дорожнього руху України, при механізмі ДТП за поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 п. 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху України, а згідно пояснень ОСОБА_11 п. 8.7.3 «е», 12.3 Правил дорожнього руху України. При цьому, при зміні вихідних даних, водій ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху України (у варіанті зазначеному свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10, водія ОСОБА_3 також мав діяти у відповідності з вимогами п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України).

Вирішуючи питання щодо наявної технічної можливості у водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уникнути зіткнення транспортних засобів, судовий експерт встановив, що ОСОБА_3 при всіх варіантах розвитку подій мав технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів при належному виконанні Правил дорожнього руху України, тоді як встановити наявність у водія ОСОБА_4 технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів експерту не вдалося, а згідно вихідних даних за поясненнями самого ОСОБА_4, він взагалі не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів.

При вирішенні питання щодо наявності в діях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору могли знаходитись у причинному звязку з ДТП, судовим експертом встановлено, що в дорожній обстановці згідно пояснень водія ОСОБА_4 в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 та п. 10.4. (ч.2) Правил дорожнього руху України (невідповідність вимогам п. 10.4 (ч.1) Правил дорожнього руху України не встановлена), які з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з ДТП, а в діях водія ОСОБА_12 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з ДТП. При дорожній обстановці згідно пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 встановлено, що в діях водіях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з ДТП, однак висновок щодо невідповідності цим вимогам Правил дорожнього руху України дій водія ОСОБА_4 експертом зроблено під умовою, тобто з припущенням, що останній проїхав на 20 секунду червоного світла світлофора (т. 2 а.с. 164-188).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що проведені експертні дослідження жодним чином не підтверджують наявність у діях водія ОСОБА_4 порушень або ж невиконання Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 23 липня 2013 року о 20 год. 30 хв. на вулиці Електрозаводська в м.Кривому Розі за участю автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля марки «Scoda Octavia», реєстраційний номер ВЕ 8525, під керуванням водія ОСОБА_4, та в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивачем не доведено наявність вини відповідача ОСОБА_4 в пошкодженні автомобіля марки «Hyundai Matrix», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, колегія суддів, приходить до висновку про скасування рішення суду з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у звязку з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, та порушення судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 даної статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача МТСБУ підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 481, 30 грн. (т. 1 а.с. 126, 142, 145).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 2,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 29 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України, третя особа ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України судові витрати по справі у розмірі 481 (чотириста вісімдесят одна) гривня 30 (тридцять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: