Справа №473/2636/17 16.11.2017 16.11.2017
Справа № 473/2636/17 Головуючий суддя І інстанції Висоцька Г.А.
Провадження № 22-ц/784/2275/17 Суддя доповідач Бондаренком Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання -Богуславською О.М.

за участю: відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

4 жовтня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву, в якій зазначено про задоволення відповідачем позовних вимог, у зв'язку з чим просив стягнути судові витрати з останнього .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на п. 3 ч. 1 ст. 205, ч.1 ст.89 ЦПК України відповідно до якої в разі якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Вважає, що зазначену норму суд не врахував, у зв'язку із чим прийшов до неправильного висновку про незадоволення клопотання позивача в частині стягнення судових витрат з відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідачки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно після смерті 27 жовтня 2007 року матері ОСОБА_3 посилаючись на відсутність правовстановлюючих документів та відсутності інформації щодо їх місця знаходження, що дає підстави вважати їх втраченими.

Представник позивача ОСОБА_4 4 жовтня 2017 року звернувся до суду з письмовою заявою про стягнення з відповідача всіх понесених у справі витрат пов'язаних з розглядом справи у зв'язку з задоволенням відповідачем вимог позивача після пред'явлення позову (а.с. 42).

В судовому засіданні представник позивача усно заявив про відмову від позову через задоволення вимог відповідачем та також наполягав на розподілі понесених ним витрат у даній судовій справі на користь ОСОБА_2 за рахунок ОСОБА_1

Відповідно до положень ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи, поміж іншим, відмовитися від позову.

Порядок відмови позивача від позову встановлено положеннями ст. 174 ЦПК України, відповідно до якого за усною чи письмовою заявою позивача про таке суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі попередньо роз'яснивши наслідки такої процесуальної дії.

В той же час положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено порядок розподілу понесених у справі позивачем витрат, відповідно до загальної норми, якої понесені позивачем витрати не відшкодовуються, проте в разі непідтримання позовних вимог з причин задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

В оскаржуваній ухвалі, приймаючи відмову від позову, районний суд посилається на те, що сторони підтвердили передачу нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів, в зв'язку з чим відсутні перешкоди в оформленні спадкових прав у позасудовому порядку.

В той же час, наведена судом мотивація не містить конкретизації наявності чи відсутності підстав, з якими наведена процесуальна норма ч. 1 ст. 89 ЦПК України, пов'язує повернення витрат у справі за рахунок відповідача, на чому наполягав позивач в своїй письмовій та в усній заявах.

А саме, в оскаржуваній ухвалі суд не визначив в чому полягає зміст позовних вимог, що є предметом позову, чи мало місце виконання цих вимог саме з боку відповідача, та в який саме спосіб.

Так, із наведених вище мотивів судом не вбачається, хто саме конкретно передав нотаріусу оригінали документів, чи є такі документи предметом спору, якщо документи передані відповідачем, то з яких підстав, а саме в зв'язку з виконанням пред'явлених вимог чи в зв'язку з визнанням позову відповідачем в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України.

Без встановлення наведених обставин, висновок суду щодо відсутності підстав для розподілу судових витрат за рахунок відповідача є передчасним.

Враховуючи, що порядок розгляду питання щодо відмови від позову та розподілу судових витрат порушено, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею цього питання на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого слід звернути увагу на викладене, та в залежності від встановлених обставин застосувати відповідні правові наслідки.

Керуючись ст.ст. 303,397, 312, 313, 315 судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 жовтня 2017 року - скасувати, вирішення питання щодо відмови від позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Т.З. Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова