Справа № 298/84/17
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Кондора Р.Ю.

за участі секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Великоберезнянського районного суду від 03 квітня 2017 року по справі за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року Перечинська районна кредитна спілка «Туря» (далі: КС «Туря») звернулася до суду із даним позовом, у якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту-поруки у розмірі 26 171,12 грн.

Посилалася на те, що 30.10.2007 між КС «Туря» та позичальником ОСОБА_2, поручителем ОСОБА_3, поручителем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту-поруки № 214/2, за умовами якого позичальник отримав позику у розмірі 11 000,00 грн. та зобовязався сплатити 45 % річних з кінцевим терміном повернення до 28.10.2009, а поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором солідарно із боржником за виконання зобовязання у повному обсязі.

Зазначала, що відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконували, у звязку із чим станом на 17.01.2017 утворилась заборгованість у розмірі 26 171,12 грн., з якої 5659,04 грн. за кредитом та 20512,08 грн. за відсотками.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.06.2017 позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь КС «Туря» заборгованість у розмірі 26 171,12 грн., з яких: 5 659,04 грн. заборгованість по кредиту; 20 512,08 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь держави судовий збір по 533 грн. з кожного.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Туря» судове рішення не оскаржували.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду від 03 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині вимог про солідарне стягнення заборгованості із поручителя ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Зокрема вказує, що кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя ОСОБА_1, у звязку з чим порука припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України; при цьому позов предявлено у січні 2017 року, а строк виконання основного зобов'язання закінчився 28.10.2009.

У запереченнях на апеляційну скаргу голова правління КС «Туря» просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та голови правління КС «Туря» ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Таким чином апеляційний суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги поручителя ОСОБА_1 у частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з неї заборгованості за договором кредиту-поруки.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2007 між КС «Туря» та позичальником ОСОБА_2, поручителем ОСОБА_3, поручителем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту-поруки № 214/2, за умовами якого позичальник отримав позику у розмірі 11 000,00 грн. та зобовязався сплатити 45 % річних з кінцевим терміном повернення до 28.10.2009, а поручителі зобовязалися відповідати перед кредитором солідарно із боржником за виконання зобовязання у повному обсязі.

Оскільки позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, станом на 17.01.2017 у нього перед КС «Туря» утворилась заборгованість у розмірі 26 171,12 грн., з якої 5 659,04 грн. за кредитом та 20 512,08 грн. за відсотками.

Відповідачами у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; ними не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу, у більшому розмірі ніж зазначено позивачем. Відтак, відповідачами не наведено доводів і не подано належних і допустимих доказів на спростовання розрахунку заборгованості КС «Туря».

До того ж визначений розмір заборгованості поручитель ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не оспорює.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Пунктом 5.1 договору кредиту-поруки від 30.10.2007 встановлено, що поручитель поручається перед Спілкою за виконання позичальником обовязків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобовязань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) солідарно терміном на десять років з дня укладення договору.

Таким чином, оскільки договором кредиту-поруки від 30.10.2007 чітко встановлено строк, після якого порука припиняється - десять років з дня укладення договору, а отже, початок відрахування такого строку передбачено з дня укладення договору, тобто, з 30.10.2007, тому, звернувшись до суду з позовом 19.01.2017, позивач предявив вимогу до поручителя в межах строку дії поруки.

Відтак доводи скаржника про припинення поруки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України у звязку з тим, що кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання/щомісячного зобов'язання з погашення кредитної заборгованості не пред'явив вимоги до поручителя, є безпідставними.

Крім цього, у п.8.1 договору кредиту-поруки від 30.10.2007 сторони домовилися, що строк позовної давності становить десять років.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України, є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Великоберезнянського районного суду від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: