Номер провадження: 22-ц/785/7817/17
Номер справи місцевого суду: 495/4566/16-ц
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, територіальний сервісний центр №5149 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання правочинів недійними, про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності та про витребування майна, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 11 серпня 2017 року,

встановила:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив суд визнати недійсною довіреність, посвідчену 06 березня 2013 року нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, Стрільчук М.М., зареєстровану в реєстрі за №1918, згідно якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати недійсною довіреність, посвідчену 13 березня 2013 року приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю., згідно якої ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої 06.03.2013 року Стрільчук М.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 1918, попередньо уклавши в усній формі безкоштовний договір з повіреним, уповноважує ОСОБА_4 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 307; визнати недійсним договір купівлі - продажу зазначеного транспортного засобу, укладений на підставі довідки - рахунку серії ААА №057653 від 30 березня 2013 року, відповідно до якого автомобіль придбав ОСОБА_5; визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на спірний транспортний засіб; витребувати транспортний засіб із володіння ОСОБА_5 та повернути йому.

Зазначив, що ОСОБА_8 був власником транспортного засобу марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

07 квітня 2011 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Плужник Г.О. посвідчив довіреність, згідно якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАІ та продати за умови сплати податків з доходів, отриманих від продажу, здавати в найм (оренду), в позичку (безоплатне користування), користуватися транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком на десять років та дійсна до 07 квітня 2021 року. Довіреність зареєстровано в реєстрі за № 906.

В подальшому, внаслідок протиправних дій відповідачів, він був незаконно позбавлений права користування та розпорядження вище зазначеним автомобілем, у зв'язку з чим був змушений звернутися до правоохоронних органів - 12.06.2013 року.

13 червня 2013 року Котовським МВ ГУМВС України в Одеській області було внесено до ЕРДР відповідні відомості про скоєний злочин, що підтверджується Витягом з кримінального провадження.

Під час здійснення досудового розслідування йому стало відомо про те, що 06 березня 2013 року нотаріус Рівненського міського нотаріального округу, Стрільчук М.М. посвідчив Довіреність, згідно якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1918.

Вищезазначена довіреність від 06 березня 2013 року є підробкою, що є доведеним висновком №4137/02 судово - почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження.

Та обставина, що ОСОБА_13 не видавав довіреність від 06 березня 2013 року на ім'я ОСОБА_3 також підтверджується його поясненнями як свідка по кримінальній справі.

13 березня 2013 року приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю. було посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої 06.03.2013 року Стрільчук М.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 1918, попередньо уклавши в усній формі безкоштовний договір з повіреним, уповноважує ОСОБА_4 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначена довіреність видана на підставі підробної довіреності.

В подальшому з застосуванням довіреності від 13 березня 2013 року, виданої на ім'я ОСОБА_4, було укладено договір купівлі - продажу вищевказаного транспортного засобу.

27.04.2013 року за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на спірний транспортний засіб.

Вважає, що його права як власника автомобілю були порушені, укладання вище вказаних довіреностей та договору купівлі - продажу не відповідало внутрішній волі законного власника автомобіля ОСОБА_8 чи його внутрішній волі, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 11 серпня 2017 року задоволені позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_9 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_8 був власником транспортного засобу марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

07 квітня 2011 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, Плужник Г.О. посвідчив довіреність, згідно якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 розпоряджатися (зняти з обліку в органах ДАІ та продати за умови сплати податків з доходів, отриманих від продажу, здавати в найм (оренду), в позичку (безоплатне користування), користуватися транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до наданого доручення, ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 також бути його представником в усіх державних та інших установах, підприємствах, організаціях, в тому числі у страхових органах, в органах ДАІ з усіх питань, пов'язаних з користуванням та розпорядженням зазначеним транспортним засобом, застрахувати його, з правом зміни вузлів та агрегатів, кольору, реєстраційного номеру, проходити техогляд, бути його представником та вести справи, пов'язані з ДТП за участю зазначеного транспортного засобу, в усіх судових закладах з усіма правами, наданими законом сторонам цивільного процесу; бути його представником у державній виконавчій службі з усіма правами, наданими законом учаснику виконавчого провадження.

Для цього представникові надається право одержувати необхідні довідки та інші документи, в тому числі дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, подавати від його імені заяви, розписуватися за нього, експлуатувати, керувати зазначеним транспортним засобом, з правом тимчасового виїзду за кордон, укладати та підписувати всі дозволені законом договори по розпорядженню зазначеним транспортним засобом за умови сплати податків з доходів, отриманих за результатами укладання договорів, зборів та інших необхідних платежів, самостійно визначати ціну та інші умови цих договорів, одержувати належні йому гроші за результатами укладених договорів, одержувати страхові відшкодування, пов'язані з ДТП за участю зазначеного транспортного засобу, одержувати належні йому гроші у випадку спричинення транспортному засобу пошкодження іншими особами в результаті ДТП, а також виконувати всі інші дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності. Довіреність видана строком на десять років та дійсна до 07 квітня 2021 року. Довіреність зареєстровано в реєстрі за № 906.

13 червня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області про те, що шляхом обману його автомобіль знаходиться у м. Котовську Одеської області та вказані відомості за його заявою були внесені до ЕРДР відомості про скоєний злочин, що підтверджується Витягом з кримінального провадження.

Під час здійснення досудового розслідування стало відомо про те, що 06 березня 2013 року нотаріус Рівненського міського нотаріального округу, Стрільчук М.М. посвідчив довіреність, згідно якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі /кузов, рама/ НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1918.

Відповідно до висновку №4137/02 судово - почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження, рукописний текст «ОСОБА_8», розташований в середній частині довіреності від 06.03.2013 року, посвідчений нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 1918 в графі «Підпис», виконаний не самим ОСОБА_8, а іншою особою.

13 березня 2013 року приватним нотаріусом Білгород - Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю. було посвідчено довіреність, згідно якої ОСОБА_3, діючий від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, посвідченої 06.03.2013 року Стрільчук М.М., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 1918, попередньо уклавши в усній формі безкоштовний договір з повіреним, уповноважує ОСОБА_4 розпоряджатися (керувати, продати, обміняти, здати в оренду, тощо) належним ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого 17.02.2010 року РВ № 2 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області транспортним засобом марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В подальшому з застосуванням довіреності від 13 березня 2013 року, виданої на ім'я ОСОБА_4, було укладено договір купівлі - продажу вищевказаного транспортного засобу, відповідно до якого вищевказаний автомобіль придбав ОСОБА_5 27.04.2013 року за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності.

Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом пред'явлення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення вiндикацiйного позову у разі, якщо існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, що дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

У відповідності до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав i не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно вiд набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, який він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як правило, у подібних правовідносинах майно за ланцюгом перепродається декілька разів за правочинами, сторонами яких реальний власник не виступає, а також враховуючи презумпцію добросовiсностi набуття права власності, яку майже неможливо спростувати, титульний власник спірного майна на момент вирішення аналогічної категорії cпopiв майже завжди є добросовісним набувачем.

Отже, реальний власник майна, права якого порушені у подібних ситуаціях, має право пред'явити до добросовісного набувача виключно вимоги віндикацiйного характеру, оскільки застосування реституції є неможливим по відношенню до особи, яка не є стороною правочину.

Істотною обставиною, яка має значення для правильного вирішення аналогiчнux cпopiв є встановлення факту відсутності у первісного продавця в ланцюгу договорів купівлі - продажу майна. Наслідком встановлення такого факту є визнання недійсним першого iз договорів купівлі-продажу за позовом дійсного (реального) власника, права якого порушені, що цілком кореспондується iз його правомочностями та повноваженнями, визначеними ч. 3 ст. 215 ЦК України.

Лише за результатами встановлення цього факту, виходячи iз правової конструкції ст. 388 ЦК України, суд вправі задовольняти позовні вимоги про витребування майна вiд остаточного набувача за наявності на це визначених законом підстав.

Оскільки позивач не був власником спірного автомобіля, тому позовні вимоги про визнання недійсними правочинів у спосіб обраний ОСОБА_2, всупереч доводів апеляційної скарги, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

У п. 25, 26 постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що згідно положень ч.1 ст. 388 ЦК, власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права.

Відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно та те що спірний автомобіль вибув з його володіння не з його волі.

Оскільки позивачем не надано доказів того, що вказаний автомобіль вибув з його володіння не з його волі та з його пояснень та матеріалів справи не можливо встановити яким чином транспортний засіб марки TOYOTA модель CAMRY, 1997 року випуску, об'єм двигуна 2164, шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, тип ТЗ легковий седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 вибув з його користування, позовні вимоги ОСОБА_2 про витребування майна у відповідача ОСОБА_5 та повернення спірного автомобілю, також не підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областівід 11 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець