Справа № 306/2000/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

при секретарі: Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Свалявського районного суду від 24 жовтня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Свалявського районного суду від 24 жовтня 2016 р. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі - Банк) відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що відсутність у спадковій справі заяви ОСОБА_1 (сина померлої) про його відмову від спадщини говорить про те, що фактично він її прийняв. Зазначає, що суд першої інстанції повинен був установити, хто ще на момент смерті позичальника проживав із нею, встановити чи житловий будинок, де мешкала померла, є її власним майном, і чи може цей будинок входити до складу спадщини.

У письмових запереченнях ОСОБА_1 не визнав апеляційної скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що позивачем не було надано доказів про склад спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину, та кола спадкоємців померлої.

Апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення - залишити без змін, із таких мотивів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції через його відповідність повно з'ясованим обставинам справи, нормам матеріального права та належним чином оціненим доказам.

Установлено, що 21.01.20008 р. між Банком і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н згідно, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.7), а позичальник у свою чергу зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом згідно відповідно до умов кредитного договору (а.с.8-13).

Унаслідок не виконання узятих на себе зобов'язань у позичальника станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 р. утворилась заборгованість у розмірі 11 824,88 грн., яка складається із 11 412,63 грн. - заборгованості за кредитом, і 412,25 грн. - заборгованості по відсотках (а.с.4-6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 (позичальник) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.17).

15.01.2016 р. Банк направив Свалявській державній нотаріальній конторі претензію кредитора (а.с.26), в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа за померлою ОСОБА_3, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника та про осіб, які вже прийняли спадщину.

Із відповіді Свалявської державної нотаріальної контори від 03.02.2016 р. № 76/02-14 (а.с.27) видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена.

04.07.2016 р. Банк надіслав ОСОБА_1 (спадкоємець позичальника, відповідач) лист-претензію (а.с.28-31) про обов'язок сплатити заборгованість перед Банком у повному обсязі відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України.

За приписами ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як видно з матеріалів справи, в будинку, в якому проживала позичальник (який, можливо, є об'єктом спадкування) за адресою: Свалявський район, с. Березники, буд. 207, окрім ОСОБА_1 (відповідача) прописані ОСОБА_4 - дружина відповідача, сини: ОСОБА_5, 2002 р. н.; ОСОБА_6, 2004 р. н.; ОСОБА_7, 2007 р. н., і ОСОБА_6 - батько відповідача, та ОСОБА_8 - баба (а.с.47).

Спадкоємці несуть відповідальність за зобов'язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього.

За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Якщо до спадкоємців перейшли не ідеальні (у дробах) частки у спадщині, а реальні - чітко визначене у заповідальному розпорядженні майно, потрібна пропорція вираховується шляхом встановлення того співвідношення, у якому вартість цієї речі знаходиться із вартістю спадкової маси.

Таким чином, відповідальність спадкоємців за борги спадкодавця носить частковий характер і обмежується вартістю майна, успадкованого цією особою.

Із довідки, виданої Березниківською сільською радою № 1468 від 24.10.2016 р. (а.с.47) видно, що окрім відповідача за адресою: Свалявський район, с. Березники, буд. 207, зареєстровані (прописані) інші особи, які можливо проживали на день смерті позичальника разом із нею і також можуть нести відповідальність, передбачену ст.1282 ЦК України, та погасити заборгованість перед Банком у рівних частинах відповідно до вартості майна, отриманого в спадок.

Банк у своїй апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції повинен був у ході розгляду справи залучити тих осіб, які проживали разом із позичальником, а також встановити чи був житловий будинок, де мешкала померла її власним майном і чи може він входити до складу спадкового майна.

Відповідно до ст.ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст. 213 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд лише сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, а сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості ( ч.2 ст.10 ЦПК України).

Банк не був позбавлений можливості заявити клопотання про залучення до участі в справі в якості відповідачів осіб, які були прописані в одному будинку разом із померлою і потенційно могли бути спадкоємцями та нести в зв'язку з цим майнову відповідальність за борги померлої. Однак, Банк подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.36), чим переклав тягар доказування (як видно зі змісту апеляційної скарги) на суд.

Оскільки Банк пред'явив вимоги лише до ОСОБА_1 (сина померлої), то за наявності інших осіб, які прописані в тому самому будинку, в якому була прописана позичальник, така вимога є некоректною і суперечною нормам матеріального та процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

2.Рішення Свалявського районного суду від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: