Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1384/14-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н.В.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2014 року,

встановила:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №С99.169.71182 від 17.01.2012 у сумі 43942,73 грн., яка виникла у звязку з неналежним виконанням останнім умов договору, та судові витрати по справі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 43942,73 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог Банку. На думку заявника рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, який визнаний судом недійсним, є незаконним. Також вказав, що всупереч ст. 74 ЦПК України його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, у звязку із чим він був позбавлений можливості довести суду обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Заслухавши доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 січня 2012 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № С99.169.71182, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 11652,00 грн. зі сплатою 20,00% річних, із щомісячним погашенням кредиту та відсотків у строки передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Заборгованість позичальника за договором станом на 08.01.2014 складала 43942,73 грн., з яких: 731,03 грн. основний борг по тілу кредиту, 9926,43 грн. - прострочений борг по тілу кредиту, 7886,05 грн. прострочені проценти, 25399,22 грн. пеня за несвоєчасне погашення платежів (а. с. 4).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із його доведеності та обґрунтованості.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вбачається із витребуваної та оглянутої судом апеляційної інстанції цивільної справи № 296/3230/12-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк», заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23 вересня 2013 року визнано кредитний договір № С99.169.71182 від 17 січня 2012 року недійсним. Зазначене рішення набуло законної сили (а.с. 55-57).

Тому, враховуючи вказані обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягали стягненню грошові кошти одержані на виконання кредитного договору, який визнаний судом недійсним, а саме неповернуте тіло кредиту (основний та прострочений борг) в сумі 10657,46 грн.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 10657,46 грн.

Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у звязку з поданням позовної заяви, в сумі 106,57 грн., а з Банку на користь ОСОБА_1 - судові витрати за подання до суду апеляційної скарги в сумі 117,21 грн.

Заперечення Банку про те, що відповідач, предявляючи позов про визнання кредитного договору недійсним, не просив застосувати правові наслідки недійсності правочину, правового значення для вирішення даної справи не мають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» 10657,46 грн. тіла кредиту за кредитним договором №С99.169.71182 від 17.01.2012.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати в сумі 106,57 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 117,21 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: