22-ц/775/371/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Доповідач Принцевська В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Принцевської В.П.,

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

секретар Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 квітня 2017 року ,-

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, де зазначила що, він народився 18.02.1999 року, його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які перебували в шлюбі з 1997 року по 2001 року. На теперішній час він навчається в Маріупольському коледжі Донецького Національному університеті економіки і торгівлі ім.. ОСОБА_4 на денній формі навчання на бюджетній основі. Стипендію він не отримує, мешкає разом з матірю. Просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на його користь на період навчання у розмірі 1/4 від усіх видів доходу.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання ОСОБА_1, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 21 лютого 2017 року.

З даним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд не повно з»ясував обставини справи не звернув увагу на всі його заперечення та ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно з 21.02.2017 року на період продовження навчання сина до 30 01.2019 року.

В судовому засіданні відповідач повністю підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що суд не врахував того, що позивач погано навчається в коледжі і тому не отримує стипендію. Відповідач вважає, що позивач буде витрачати отримані від нього грошові кошти не за призначенням на розваги та спиртні напої. Також відповідач пояснив, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що на його утриманні знаходиться не працездатна мати пенсіонерка і що його донька Вікторія ІНФОРМАЦІЯ_1, є повнолітньою і вже закінчила навчання.

Позивач до суду не з»явився, повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З огляду на ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має враховувати:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 18.02.1999 року народився позивач ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5П.(ОСОБА_6П.) На теперішній час ОСОБА_1 мешкає разом з матірю. З 1 вересня 2015 року позивач є студентом денної форми навчання зі спеціальності «Виробництво харчової продукції» в Маріупольському коледжі Донецького національного університету економіки і торгівлі імені ОСОБА_4 з терміном навчання до 30.01.2019 року, що підтверджується довідкою №315 від 21.02.2017 р. Стипендію він не отримує, мешкає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачу не надає.

З матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_6 працює в КП «Маріупольське Трамвайно-тролейбусне Управління» з 20.03.2014 року та її середньомісячна заробітна плата складає 4657,49 грн.

Батько позивача відповідач по справі, працює в ТОВ «Метінвест-Промсервіс» з 29.09.2015 року, займає посаду слюсаря ремонтника, його середньомісячна заробітна плата без відрахувань складає 9036,30 грн., а з всіма відрахуваннями його середньомісячний доход за період з вересня 2016 року по лютий 2017 року складає 4908,43 грн.

На утриманні відповідача знаходиться його непрацездатна мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є пенсіонеркою.

Статтею 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на його утримання в розмірі 1/7 частина з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання ОСОБА_1, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи стягнення з 21 лютого 2017 року. А тому, апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 5 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді