Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Маляренка А.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року комунальне підприємство«Жовтоводськтепломережа» (далі - КП «Жовтоводськтепломережа»)звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі укладеного між сторонами 29 грудня 2008 року договору про надання послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання позивач надає відповідачам послуги по центральному опаленню у квартирі АДРЕСА_1. Проте, відповідачі самовільно від'єдналися від мережі центрального опалення будинку. Рішенням суду, яке набрало законної сили, зобов'язано відповідачів відновити самовільно порушену систему центрального опалення у вказаній вище квартирі. За період часу з 01 квітня 2010 року по 01 червня 2012 року відповідачі не виконали належним чином свої обов'язки відповідно до укладеного договору щодо оплати послуг з централізованого опалення, у зв'язку із чим виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 5 285,87 грн.

Враховуючи викладене, КП «Жовтоводськтепломережа» просило стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість у розмірі 5 285,87 грн.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Жовтоводськтепломережа», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідачі відключилися від послуг, які надаються позивачем, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості у спірний період.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

29 грудня 2008 року ОСОБА_3 уклала з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання у зазначеній квартирі, відповідно до умов якого останній зобов'язався надавати відповідачам послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, а споживачі зобов'язалися своєчасно оплачувати ці послуги у строки і на умовах договору.

17 серпня 2009 року ОСОБА_3 повідомила адміністрацію позивача про відключення централізованого опалення в її квартирі.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за власні кошти відновити самовільно демонтовану систему централізованого опалення у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до наданого КП «Жовтоводськтепломережа» розрахунку за період часу з 01 травня 2010 року по 01 червня 2012 року відповідачам нараховано заборгованість у розмірі 5 285,87 грн., яку останні у добровільному порядку не сплачують.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, (далі - Правила № 630) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У відповідності до п. 25 Правил № 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 3, 25, 26, 30 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 року № 4» (далі - Наказ № 169)).

При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу № 169).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт належного відключення квартири від мереж центрального теплопостачання.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «По теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з п. 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, КП «Жовтоводськтепломережа» виконало свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі зобов'язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Вказані вище висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 листопада 2015 року № 1192цс15, яка відповідно до норм ч. 1 ст. 360 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, суди дійшли помилкового висновку про відсутність правових підстав для нарахування відповідачам заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2012 року не виконано.

Крім того, рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року, на яке суди посилалися як на одну із підстав для відмови у задоволенні заявлених позивачем вимог, винесене поза межами нарахованого останнім періоду виникнення заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Судами також не перевірено, чи віднесено до компетенції виконавчого комітету зазначеного органу місцевого самоврядування вирішення питання щодо надання дозволу окремим споживачам на відключення від системи централізованого опалення, яке надається у багатоквартирному житловому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування наділяються певним обсягом владних повноважень для виконання покладених на них завдань та функцій у відповідній сфері управління суспільними справами. Якщо використання громадянином своїх прав залежить від його волі, то органи місцевого самоврядування зобов'язані здійснювати надані їм повноваження для забезпечення і захисту публічних інтересів. Таким чином, орган місцевого самоврядування не може на власний розсуд ухилятися від реалізації наданих йому повноважень, але й не має права виходити за її межі, встановлені законодавством.

За змістом статей 4, 21 ЦК України не підлягає виконанню акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії».

Таким чином, суди попередніх інстанцій всупереч вимог статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не дали належної оцінки доказам, не перевірили та не спростували належними та допустимими доказами доводи позивача, а тому дійшли передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

А.В. Маляренко

І.М. Фаловська