Справа № 318/1141/17 Номер провадження №2/318/505/2017
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" липня 2017 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Дніпровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Новодніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання сервітуту припиненим, визнання втратившим право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом вказуючи, що між нею та відповідачем по справі 04.09.1999 р. був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перебування у шлюбі на підставі договору дарування від 02.03.2009 р. вона стала власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,32 га в АДРЕСА_1 . З 20.11.2010 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач, дочьки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Відповідач вселився в будинок та був зареєстрований в ньому на правах члена моєї сім`ї, тобто у нього виник особистий сервітут, який надав право відповідачу володіти та користуватися житловим будинком. Спільне життя з чоловіком не склалося та 28.10.2015 р. рішенням суду шлюб розірвано. 20.05.2016 ОСОБА_2 за його особистим рапортом було переведено з військової частини НОМЕР_1 м. Енергодар Запорізької області до військової частини НОМЕР_2 НГУ. Даний факт свідчить про те, що він більше року не проживає та не користується жилим будинком. Тобто, розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , вказує на те, що відпала обставина, на підставі якої виник сервітут. А перевід його до іншої військової частини за його особистим рапортом і користування і володіння іншим житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 вказує на виникнення обставин, які мають істотне значення і ОСОБА_2 задовольнив свою потребу на проживання в іншому приміщенні. Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_2 № 707 від 28.04.2017 р. старший прапорщик ОСОБА_2 вперше був зарахований до списків особового складу вищевказаної частини наказом командира частини № 213 від 18.11.1997 року. При цьому з ним було укладено контракт на проходження військової служби строком на п`ять років. 26.10.1999 року ст. прапорщик ОСОБА_2 був переведений для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 м. Енергодар Запорізької області. З витягу наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині № 102 від 20.05.2016 року вислуга років ст. прапорщика ОСОБА_2 складає у календарному обчисленні 15 років 8 місяців 24 дня.

Просила усунути перешкоди в реалізації права користування і розпорядження житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання у житловому будинку та припинити особистий сервітут у вигляді права користування вказаним житловим будинком, позбавити його права користуватися житловим будинком.

В судове засідання позивачка, її представник не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити.

Представник виконавчого комітету Новодніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької областідо суду не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність, заперечень не мав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28.10.2015 р. шлюб між сторонами по справі розірвано.
Під час перебування у шлюбі на підставі договору дарування від 02.03.2009 року позивачка стала власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23. 03. 2009 року номер запису 354 в книзі 2.

Позивачкою 29.05.2017 р. на адресу відповідача була направлена вимога про добровільне зняття з реєстрації у будинку АДРЕСА_1 .

Довідкою військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України № 5 від 27.01.2016 р. підтверджується, що старший прапорщик ОСОБА_2 проходе військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 м. Енергодар з 03.03.2015 р.

Згідно Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України від 20.05.2016 р. № 102 старшого прапорщика ОСОБА_2 зараховано в списки особового складу частини.

Вперше старший прапорщик ОСОБА_2 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 наказом командира частини від 18.11.1997 № 213 (по стройовій частині). При цьому з ним був укладений контракт на проходження військової служби строком на п`ять років. 26.10.1999 р. старший прапорщик ОСОБА_2 був переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 м. Енергодар Запорізької області, що підтверджується копією відповіді на адвокатський запит Військової частини НОМЕР_2 від 28.04.2017 р. № 707.

Згідно інформації від 23.03.2017 р. № 42/21-165, яка надана військовою частиною НОМЕР_1 Національної Гвардії України, старший прапорщик ОСОБА_2 був зарахований в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 03.03.2015 р. з укладанням контракту про проходження військової служби строком на п`ять років, з 03.03.2015 р. по 02.03.2020р.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права приватної власності чи обмежений у його здійснені.
При цьому згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, а саме дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, оскільки шлюб між ним та позивачкою розірвано.

Згідно ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем договір найму не укладався, тому ОСОБА_2 не є наймачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї з таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Посилання відповідача на п.п. 1, 2 ст 71 ЖК України суд уваги не сприймає, оскільки в нормі даної статті зазначено, що жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі.

В свою чергу, ОСОБА_2 перебував на військовій службі як прапорщик протягом перших п`яти років на дійсній військовій службі з 18.11.1997 р., що підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що відповідач будучи зареєстрованим у будинку позивача, не є членом його сім`ї та не є наймачем в житловому будинку, що належить позивачу, не проживає в цьому будинку тривалий час, тому порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, а тому відсутні підстави для проживання відповідача в будинку, що належить ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає доцільним позбавити відповідача права користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В частині вирішення вимоги про зняття з реєстрації місця проживання у житловому будинку суд виходить з наступного.

За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-VI) та Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077 (далі - Порядок №1077).

Згідно зі статтею 11 Закону №1382-VI реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України №1382-VI зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта тощо.

Пунктом 1.3 наказу №1077 визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі територіальний підрозділ ДМС України).

Статтею 7 Закону №1382-VI та пунктом 3.1. Порядку №1077 визначено вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, серед яких, зокрема, судове рішення: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, виключно на органи реєстрації покладено функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду.

Отже, питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом, і не входить до компетенції суду, тобто рішення суду є тільки підставою для зняття з реєстрації .

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України №1382-VI є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положенняст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи положення вказаного Закону, вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, оскільки позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , про що мається відмітка у паспорті громадянина України. Позивач не надав доказів того, що він звертався до органів реєстрації з заявою про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та йому було відмовлено в цьому.
Позивач при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судовий збір в сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 71, 150, 156, 158 ЖК України, ст.ст. 16, 29, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 292, 293, 294, 295, 296 ЦПК України,-
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Новодніпровської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання сервітуту припиненим, визнання втратившим право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житлом, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістьсот сорок) грн.

В частині позовних вимог щодо зняття з реєстрації місця проживання у житловому будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:В. В. Васильченко