Справа №: 343/1930/17
Провадження №: 2/0343/768/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Андрусіва І. М.,

за участю секретаря судового засідання- Височанської О.З.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 01.10.1995 року виконкомом Княжолуцької сільської ради народних депутатів Долинського району між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №17. Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, Діана 01.06.1998 року народженя, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею та знаходиться на її утримані.

В обгрунтування позову покликається на те, що на даний час у їхніх відносинах відсутні взаємоповага та розуміння, у них різні погляди на життя та сімейні обов"язки. Відповідач часто вчиняє безпідставні скандали у присутності неповнолітніх дітей, словесно та морально ображає її, виганяє з будинку, а тому сімейне життя виявилось невдалим. Їхній шлюб носить формальний характер, а тому проживати в ньому не має бажання. Наведене призвело до остаточного розпаду сім»ї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Вважає, що примирення між ними неможливе. Двоє старших дочок повнолітні, спір відносно проживання інших дітей відсутній.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, неповнолітніх дітей залишити проживати з нею, судові витрати покласти на відповідача. Наполягала на розлучені, оскільки 9 років тому вже зверталась до суду з позовною заявою про розлучення. Протягом вказаних років відповідач не змінив своє ставлення до неї та сімейних цінностей, а тому термін на примирення бажаних результатів не дасть.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, оскільки вважає, що після розлучення позивачка з дітьми не буде мати де проживати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії І-НМ № 276131 від 01.10.1995 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 01.10.1995 року виконкомом Княжолуцької сільської ради народних депутатів Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №17 був зареєстрований шлюб (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

В судовому засіданні суд встановив та не заперечувалось сторонами, що у подружжя за час спільного життя народилось четверо дітей, двоє з яких повнолітні.

З даних копії свідоцтва про народження серії І -НМ №009957 від 14.07.2005 року, виданого виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради встановлено, що від даного шлюбу в сторін 11.07.2005 року народилась дочка ОСОБА_5 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-НМ №080524 від 10.03.2007 року, виданого виконавчим комітетом Тяпчанської сільської ради встановлено, що у подружжя 26.02.2008 року народилась дочка ОСОБА_4 (а.с. 6).

Судом встановлено про те, що неповнолітні дочки проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене, враховуючи характер відносин, що склалися між стронами, дійсні причини даного позову та інші обставини життя подужжя, суд приходить до переконання, що покладення обов"язку збереження сім"ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б ст. 51 Конституції України та ст.ст. 24, 55, 56 СК України. Позивач підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, а вживати заходи до примирення вважає за недоцільне, оскільки розлади в сім'ї носять тривалий характер та негативно відбиваються як на її здоров'ї, так і на здоров"ї їх дітей. Відтак, шлюб між ними носить формальний характер. Спір відносно проживання неповнолітніх дочок відсутній. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати, дітей залишити проживати з матір"ю.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 213-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 01.10.1995 року виконкомом Княжолуцької сільської Ради народних депутатів, актовий запис №17 розірвати.

Малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640, 00 гривень сплаченого судового збору згідно квитанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з часу ознайомлення з мотивувальною частиною рішення через Долинський районний суд.

Суддя: