Справа № 754/9583/17
У Х В А Л А

Іменем України

01 листопада 2017 року Суддя Деснянського району м. Києва О.М. Панченко розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною.

01.11.2017 року судом отримано заяву представника позивача подану до канцелярії суду 31.10.2017 року про забезпечення позову, в якій остання просить суд:

- вжити заходів по забезпеченню позову шляхом заборони виїзду за кордон ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вимог заяви представник позивача вказує, що станом на сьогоднішній час у позивача існують обґрунтовані припущення і побоювання, що відповідач буде мати намір вивезти і утримувати їх спільну дитину за кордон, імовірно, на території Російської Федерації, без письмової на те згоди батька - позивача по даній справі. Оскільки позивачем пред'явлено до суду позовну заяву до відповідача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною, то для підтвердження батьківства ОСОБА_2 необхідно буде призначення у справі та проведення судово - біологічної експертизи, для здійснення якої обов'язковою є присутність батька дитини та дитини. Таким чином, вразі задоволення позовних вимог у даній справі та обґрунтоване припущення можливого переміщення (утримування) дитини за межами держави Україна, це ускладнить виконання такого рішення шляхом реалізації прав одного з батьків, у зв'язку з чим просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

У Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленуму Верховного Суду України визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, оскільки представником позивача не надано суду доказів на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову, а зазначене у вказаній заяві є лише припущенням.

За змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають (п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову").

Керуючись ст. ст.151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною - відмовити.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя