Єдиний унікальний номер: 448/1315/17
Провадження № 2/448/738/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02.11.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Кічака Ю.В., при секретарі Шегинській Л.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що його батько ОСОБА_5, котрий помер 27.02.2017 року на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.1990р. набув право власності на будинковолодіння по вул.Жовтневій, 78 в с.Буховичі Мостиського району Львівської області. За свого життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким все належне йому майно заповів саме йому (позивачу ОСОБА_1Є.).

Стверджує, що спадкоємцями обовязкової частки у спадщині являється дружина спадкодавця, - ОСОБА_2 та син спадкодавця, а його (позивача ОСОБА_1Є.) рідний брат ОСОБА_3, однак такі у встановлений законом строк від своїх часток у спадковому майні відмовились.

Вказує, що він у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5, однак йому було відмовлено в утриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за життя ОСОБА_5 не було оформлено право власності на вказане будинковолодіння.

З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним (позивачем ОСОБА_1Є.) право власності на вищевказане будинковолодіння, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька спадкодавця ОСОБА_5, котрий помер 27.02.2017 року.

Позивач ОСОБА_1Є в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності.

Представник відповідача -Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує.

Треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, однак подали заяви, в яких зазначили, що як спадкоємці обовязкової частки спадкового майна спадкодавця ОСОБА_5на таке не претендують та від такого у встановлений законом строк відмовились в користь позивача ОСОБА_1 Просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Третя особа -приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, проте надіслав копію спадкової справи за №468/2017 заведеної внаслідок смерті ОСОБА_5, котрий помер 27.02.2017 року та просив справу слухати у його відсутності.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 позивач у справі, є спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_5, котрий помер 27.02.2017 року, і за життя, а саме 27.02.2017 року склав заповіт, згідно з яким усе своє майно заповів позивачу ОСОБА_1

У ст.1218 ЦК вказується, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

Спадкове майно, що належало ОСОБА_5 складається з будинковолодіння по вул.Жовтневій, 78 в с.Буховичі Мостиського району Львівської області.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_5, однак йому було відмовлено в утриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на будинковолодіння не було оформлено ОСОБА_5 за життя право власності.

Слід зазначити те, що спадкоємці до обовязкової частки, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи по справі, дружина та син спадкодавця ОСОБА_5, у встановлений законом строк відмовились від своїх часток в спадщині, в користь позивача ОСОБА_1, що підтверджується матеріалами даної цивільної справи, а також поданими ними на адресу суду заявами.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на таке спадкодавцем ОСОБА_5 за життя належним чином не оформлено право власності.

Вказані обставини підтверджуються: заявою позивача; заявою представника відповідача Мостиської міської ради Мостиського району; заявами третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5; звітом про оцінку майна; копією паспорта позивача; копією спадкової справи №468/2017, заведеної внаслідок смерті ОСОБА_5; іншими матеріалами справи.

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути розглядом у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець ОСОБА_5 був фактичним власником спірного спадкового майна, хоча і не оформив належним чином права власності на таке, є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на зазначене будинковолодіння, оскільки він є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилася внаслідок смертіспадкодавця ОСОБА_5 і у встановленому законом порядку прийняв таку.

Керуючись ст.ст.15, 16, 328, 1218, 1223, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 197, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: с.Буховичі, вул. Жовтнева,78 Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, котрий помер 27.02.2017 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак