АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1853/17 Номер провадження 22-ц/786/2521/17Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Одринської Т.В., Карпушина Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Огир Людмила Андріївна, Київський відділ державної виконавчої служби м. Полтави про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись із вказаним позовом відповідно до заяви від 10 серпня 2017 року (а.с. 85), просив визнати недійсним договір іпотеки 68537/2 від 25.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. (реєстр. № 890) та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи про скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна (номер запису про обтяження 11757797 від 26.10.2015 року) та державну реєстрацію іпотеки номер запису про іпотеку 11758642).

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 26.10.2015 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором того ж дня між ним та банком було укладено Договір наступної іпотеки 68537/2, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального договору Огир Л.А. (реєстр. № 890).

Згідно з п. 1.1 Договору він передав в іпотеку квартиру загальною площею 49.00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності.

Вважає, що оспорюваний Договір є недійсним, оскільки на момент укладення договору квартира перебувала під арештом згідно постанови головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Міняйло О.Г. від 23 лютого 2011 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним Договір наступної іпотеки 68537/2 від 25.10.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. (реєстр. № 890).

Внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи про скасування державної реєстрації обтяження нерухомого майна (номер запису про обтяження 11757797 від 26.10.2015 року) та державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку 11758642) .

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «УкрСиббанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.10.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором того ж дня між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір наступної іпотеки 68537/2, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. (реєстр. № 890).

Згідно з п. 1.1 Договору він передав в іпотеку квартиру загальною площею 49.00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить позивачеві на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 46323257 від 26.10.2015 року підтверджується, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. було здійснено державну реєстрацію іпотеки (№ запису про іпотеку 11758642) на підставі Договору від 26.10.2016 року.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 46320185 від 26.10.2015 року вбачається, що при посвідченні оспорюваного Договору приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. було здійснено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна (номер запису про обтяження 11757797 від 26.10.2015 року), вид обтяження - заборона на нерухоме майно.

Згідно копій витягу про реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та постанови головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Міняйло О.Г. від 23 лютого 2011 року (а.с. 4-6), наданих позивачем, на все нерухоме майно ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер платника податків невідомий) накладено арешт.

Предметом іпотеки відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що предмет іпотеки не відповідає вимогам ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», оскільки воно не може бути відчужене іпотекодавцем, що не було встановлено нотаріусом під час державної реєстрації спірного договору.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про нотаріат» при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Відповідно до п. 2.1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи, що з матеріалів справи достовірно вбачається, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А. було здійснено перевірку відсутності заборони відчуження або арешту майна шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, внаслідок такої перевірки було встановлено, що інших обтяжень, ніж обтяження забороною відчуження та іпотекою відповідно до договору іпотеки від 29 жовтня 2007 року на майно ОСОБА_2 Державний реєстр речових прав не містить. Викладене підтверджується наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46302929 від 26 жовтня 2015 року (13 год. 36 хв.) (а.с. 76-77).

Таким чином, висновок місцевого суду про невиконання приватним нотаріусом при посвідченні спірного договору вимог ст.ст. 42, 55 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2.1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій не узгоджуються з дійсними обставинами справи, оскільки заборони відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві власності встановлено не було.

Наявність станом на 23 лютого 2011 року заборони на відчуження майна ОСОБА_2 (ІПН невідомий) не вказує на те, що станом на 26 жовтня 2015 року заборона існувала заборона відчуження майна ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору, сторонами було дотримано визначених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України вимог. Доказів, які б вказували на протилежне, позивачами не надано.

При цьому, приватний нотаріус Огир Л.А. не є стороною оспорюваного договору іпотеки, а тому його подальші дії не можуть стати підставою для визнання договору недійсним. Дії нотаріуса, з які позивач вважає неправомірними, можуть бути оскаржені у судовому порядку, відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про нотаріат».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції було ухвалено помилкове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з позивача підлягає стягненню на користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені ним судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсним договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 704 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Т.В. Одринська

--//-- Г.Л. Карпушин

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова