ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/216/17
Провадження № 2/362/922/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Г.М. Лебідь-Гавенко,

при секретарі О.А.Хоменко, А.В. Харченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом мотивуючи його тим, що відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Інженерній в сторону вул. Промислової, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу «Вольцваген» державний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку та не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15.08.2016 року по справі №752/11923/16-п ОСОБА_1 визнано винним у вказаному ДТП.

Транспортний засіб ВАЗ д.н.з. НОМЕР_3 застраховано згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/0594045 в ПрАТ «СК «Юнівес».

За вказаною ДТП, ПрАТ «СК «Юнівес», згідно страхового акту ГО-2947/КВ7 від 23.11.2016 року, було здійснено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4 в сумі 13 632 грн. 01 коп. і цим самим відшкодувало завдану шкоду. При цьому, звернув увагу, що ОСОБА_1 в порушення п. 33.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не надали ПрАТ «СК «Юнівес» протягом трьох днів з дня настання ДТП письмове повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Таким чином у ПрАТ «СК «Юнівес» в межах фактично виплаченого страхового відшкодування перейшло право вимоги до ОСОБА_1, згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, просив у задоволенні позову відмовити. Пояснивши, що в день настання ДТП він дзвонив в ПрАТ «СК «Юнівес» та повідомив про настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він в період з 19.07.2016 року по 21.07.2016 року хворів, тому він не міг зявитися в трьох денний строк для написання заяви в страховій компанії, а зявився зразу, як йому стало легше на четвертий день після настання ДТП, але йому повідомили, що він пропустив строк звернення, а тому вони будуть звертатися до суд. Страховий агент навіть не поцікавився, чому він пропустив строк, чи була в нього поважна причина.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові матеріали, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 18.07.2016 року ОСОБА_1 о 08 год. 40 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Інженерній в сторону вул. Промислової, під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу «Вольцваген» державний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку та не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, про що свідчить Повідомлення про ДТП складене представником ПрАТ «СК «Юнівес» (а.с. 3-4).

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15.08.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст. 124 КпАП України, а саме що саме з його вини відбулася дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 18.07.2016 року о 08 год. 40 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_5 по вулиці Інженерній в сторону вулиці Промислової під час перестроювання не дав дорогу транспортному засобу марки «Вольцваген» д.н.з АА 2242 ОТ, який рухався в попутному напрямку та не переконався що це буде безпечно, що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень обох транспортних засобів, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с.10).

Відповідно до Довідки № 96209822 про дорожньо-транспорну пригоду від 05.08.2016 року відбулося ДТП, внаслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху (а.с. 8-9).

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/0594045 від 13.07.2016 року в ПрАТ «СК «Юнівес» було застраховано транспортний засіб марки «ВАЗ 21074» державний номер НОМЕР_3 та який належить ОСОБА_1 (а.с. 36).

Відповідно до повідомлення про ДТП 18.02.2016 року потерпілий ОСОБА_2 повідомив ПрАТ «СК «Юнівес» про настання ДТП (а.с.3-4).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку причиненого автомобілю НОМЕР_6 № 191116-1 від 19.11.2016 року, складеного субєктом оціночної діяльності СПД ОСОБА_3 вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля становить 14 632,01 грн. (а.с. 11-30).

Згідно Страхового акту №ГО-2947/КВ7 по договору страхування № АК594045 від 13 липня 2016 року у звязку з пошкодженням транспортного засобу «Вольцваген» д.н.з. НОМЕР_2, ПрАТ «СК «Юнівес» було виплачене страхове відшкодування у розмірі 13 632 грн. 01 коп. (а.с. 41). Що також підтверджується платіжним дорученням № 10130 від 25.11.2016 року (а.с. 42).

22 липня 2016 року на четвертий день ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «Юнівес» про настання ДТП від 18 липня 2016 року (а.с.31-32).

05.12.2016 року ПрАТ «СК «Юнівес» була направлена претензія ОСОБА_1, якою позивач з метою вирішення даного питання без судового розгляду та уникнення виникнення додаткових витрат, керуючись ч.2 ст. 1187 ЦК України та ст. п. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», призиває відповідача в семиденний строк компенсувати йому суму 13 632 грн. 01 коп. (а.с. 19).

Відповідно до Довідки №183/26 від 21.07.2016 року виданої КНП «Консультативно-діагностичний центр» Печерського району м. Києва, ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 19.07.2016 року по 21.07.2016 року з діагнозом гостра кишкова токсикоінфекція (а.с. 95).

Перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов:

1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобовязання перед потерпілим.

2. Регрес застосовується після припиненні зобовязання з відшкодування шкоди.

Разом з тим статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на предявлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобовязання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого кредитора в деліктному зобовязанні.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» у статтю 33 Закону № 1961-IV було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку із чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП було викладено уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV. Проте вказані зміни щодо нумерації зазначеного підпункту до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 цього Закону, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесено не було.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначеного обов'язку, він має підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

За змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності у страхувальника або водія документально підтверджених поважних причин невиконання свого обов'язку щодо повідомлення страховика про ДТП підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає.

Отже, ухвалюючи рішення про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суди повинні з'ясовувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а в разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин, вказаний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року в справі №753/16740/15.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що ОСОБА_1 з поважних причин не зміг в трьохденний строк повідомити ПрАТ «СК «Юнівес» про настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки перебував на лікуванні з гострою кишковою токсиноінфекцією в період з 19.07.2016 року по 21.07.2016 року, що документально підтверджено, суд дійшов висновку, що підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з відповідача немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 212-215, 293, 294, 360-7 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2017 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко