Справа № 513/337/17
Провадження № 2/513/387/17
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., секретаря Райчевої Т.М., за участю: прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Цитко Н.С., представника органу опіки та піклування і служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Яковець Н.С., представника Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області Саламаха В.С., представника відповідачів ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітньої дитини, яка не може самостійно захистити свої права: ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, виконавчий комітет Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, Комунальна установа "Міський спеціалізований будинок дитини № 1", про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2017 року орган опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому урахуванням уточнених позовних вимог від 13 вересня 2017 року, просить позбавити їх батьківських прав відносно дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути аліменти на її утримання у розмірі, встановленому законом.

Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачі проживають однією сім'єю без реєстрації щлюбу. 20 липня 2016 року відповідачка ОСОБА_5 без поважних причин покинула дитину в пологовому відділенні КЗ «Саратська центральна районна лікарня» та зникла в невідомому напрямку. Відповідачі не забрали дитину з пологового будинку та без поважної причини більше року не відвідували її в Комунальній установі "Міський спеціалізований будинок дитини № 1", куди дитина була влаштована.

За час перебування дитини у закладі, з 11 серпня 2016 року, батьки жодного разу її не відвідували, допомоги в вихованні та утриманні не надавали, не цікавились її станом здоров'я та розвитком, до служби у справах дітей Саратського РДА з питанням про повернення дитини у свою сім'ю не звертались.

Під час розгляду справи прокурор, представник органу опіки та піклування та служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, позов підтримали, просили його задовольнити, тому що відповідачі дитиною не цікавилися, не відвідували її "Міському спеціалізованому будинку дитини №1", не ініціювали питання щодо повернення дитини у родину.

Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позов не визнали, заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що вони не покилади дитину у пологовому будинку. Протягом останнього часу вони навели порядок у своєму житлі.Придбали меблі, посуд, дитячі речі: колиску, коляску, одяг та іграшки. Прибрали у кімнатах, підготувалися до зими, заготовили паливо, придбали продукти харчування. Відповідач працює за наймом та отримує заробітну плату. Просили не позбавляти їх батьківських прав відносно дитини.

Представник Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області Саламаха В.С. позов підтримав, та пояснив, що за місцем мешкання відповідачів не створено належних умов для проживання малолітньої дитини. Не виділено окремої дитячої кімнати, відсутні дитячі ліжечко та коляска. Немає побутових приладів, газового балону, електроплитки. Відсутні запаси дров та вугілля. Відповідачі не виявляють бажання забрати свою малолітню дитину з дитячого будинку.

Представник КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» у судове засідання не з'явився, позовну заяву підтримав повністю та просив суд розглядати справу за його відсутністю. Зазначивши, що з 11 серпня 2016 року в їхньому закладі, тимчасово, на повному державному забезпеченні знаходиться малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час її перебування у закладі її ніхто не відвідував, лише останнім часом в телефонному режимі почали цікавитися дитиною (а.с.82).

Заслухавши представника органу опіки та піклування і служби у справах дітей Саратської районної державної адміністрації, заперечення відповідачів та їх представника, думку прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, представника Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, представника КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1», пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Частини 1, 2 ст.11, ст. 12, ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" встановлюють, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

В ст. 164 СК України викладений вичерпний перелік підстав, при наявності яких, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, а саме: якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ст. 8 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини визначає, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що якщо рішення про встановлення державної опіки над дітьми мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків потрібно з'ясувати, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. Той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька дитини в актовому записі № 217 від 13 липня 2016 року про народження ОСОБА_7, записані згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу за вказівкою матері та батьком був зазначений ОСОБА_13.

17 листопада 2016 року за спільною заявою матері та батька дитини про визнання батьківства було внесено зміни у актовий запис про народження дитини та батьком дитини було зазначено ОСОБА_6. Вказані обставини підтверджуються копією справи 65/04-31 Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства ОСОБА_7 (а.с. 104-120).

Згідно довідки Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області № 949 від 10 квітня 2017 року до складу сім'ї відповідачки ОСОБА_5 входять: співмешканець ОСОБА_6 та донька ОСОБА_7 (а.с.13).

З характеристик, наданих Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області 10 квітня 2017 року за № 950 та № 954, відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на території сільської ради зарекомендували себе з позитивної сторони, заяв та скарг до сільської ради не надходило. Мають вузьке коло знайомих, друзів, в суспільстві замкнуті. Працюють по найму (а.с. 14, 15).

В актах обстеження житлово-побутових умов відповідачів від 17 червня 2016 року та 14 березня 2017 року зазначено, що на час проведення перевірок будинок, в якому проживають відповідачі, знаходився в незадовільному стані, кімнати не придатні для життя малолітньої дитини: темно, нестерпний сморід по всьому будинку. Відсутній холодильник, газовий балон та плитка. Продуктів харчування вистачить на один день. Дрова та вугілля в незначній кількості. Підсобне господарство не ведеться, земельна ділянка не обробляється. Умови для утримання та проживання малолітньої дитини не задовільні (а.с.9, 10).

Як вбачається з повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування, видану КЗ «Саратська центральна районна лікарня» від 18 липня 2016 року, та акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 20 липня 2016 року, відповідачка 20 липня 2016 року покинула свою дитину в дитячому відділенні КЗ «Саратська ЦРЛ». Також зазначено, що мати дитини, відповідачка ОСОБА_5, перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.с.7, 8).

Розпорядженням Саратської районної державної адміністрації від 08 серпня 2016 року №316/А-2016 тимчасово влаштовано малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення, у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_5 залишила свою малолітню дитину у дитячому відділенні КЗ «Саратська ЦРЛ» (а.с. 16-17).

Розпорядженням Саратської районної державної адміністрації від 22 лютого 2017 року №78/А-2017 продовжено термін перебування малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у державному дитячому закладі на повному державному забезпеченні, у зв'язку з тим, що батьки не цікавилися станом здоров'я та розвитком своєї дитини, не висловлювали намір забрати дитину у свою сім'ю (а.с. 18-19).

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що працює директором Саратського районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді. Відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з 20 липня 2016 року перебувають під соціальним супроводом зазначеного центру. Сім'ї було запропоновано надати ряд соціальних послуг та було роз'яснено, що для отримання цих послуг їм належить приїхати з с.Плахтіївка Саратського району Одеської області до смт.Сарата та звернутись до центру. Проте, відповідачі до центру не звернулись. посилаючись на відсутність коштів та зайнятість на роботі.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що відповідачку ОСОБА_5 вона знає з дитинства, часто приїжджає до відповідачів у гості. В будинку прибрано, є всі необхідні речі для дитини. ОСОБА_5 допомагала свідку доглядати її дітей та добре з цим справлялася. Ввважає, що нема підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав.

У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.15 СК України якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов'язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання.

В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

З відповіді на запит суду, наданого комунальним закладом «Саратська ЦРЛ» 27 вересня 2017 року за № 852 вбачається, що відповідачка ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F 70.0 (Шизофренія. Параноїдна форма. Безперервний тип протікання). Відповідач ОСОБА_6 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.80).

Під час розгляду справи знайшов підтвердження факт, що відповідачка не належним чином виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини, однак така поведінка матері обумовлена її станом здоров'я та наявною у неї психічною хворобою, що не може розцінюватися як свідоме нехтування батьківськими обов'язками.

Твердження представника органу опіки та піклування і служби у справах дітей Саратської РДА, пояснення представника Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області Саламаха В.С., пояснення свідка ОСОБА_12, про те, що матеріально-побутові умови проживання відповідачів незадовільні та не придатні для проживання малолітньої дитини, та те що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями відповідачів, актом обстеження житлово-побутових умов від 08 листопада 2017 року, фотографіями наданими відповідачами та їх представником ОСОБА_4, показаннями свідка ОСОБА_9

З акту обстеження житлово-побутових умов відповідачів від 08 листопада 2017 року вбачається, що відповідачі підготували дитячу кімнату, придбали ліжечко та коляску. В кімнатах чисто, прибрано. Їжа готується на печі, є електроплита. Продукти харчування та дрова в наявності. Комісія прийшла до висновку, що відповідачами створені умови для виховання дитини , однак відсутні будь-які речі для дитини (одяг, ванночка, горщик, іграшки) В кімнатах порядок. Виділено окрему кімнату під дитячу, придбані дитячі колиска, коляска та одяг. Присадибна ділянка оброблена (а.с.128-133).

Суд також не може погодитися з висновком органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації від 28 березня 2017 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, належним чином немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення (а.с.20-21).

Крім того, до зазначеного висновку органу опіки та піклування не додано медичного висновку про стан здоров'я дитини, про її фізичний і розумовий розвиток.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_6 зазначив, що він не міг забрати дочку з пологового будинку, тому що на той час не був записаний батьком в свідоцтві про її народження. Заперечення відповідача в цій частині підтверджуються копією справи 65/04-31 Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання батьківства ОСОБА_7, згідно до якої зміни у актовий запис про народження дитини ОСОБА_7 щодо батьківства ОСОБА_6 були внесені лише 17 листопада 2016 року (а.с.104-102).

Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участі у справі.

Ураховуючи, що суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 3-8, 10, 11, 57-60, ч.ч.1, 2, 3 ст. 209, ст.212-215 ЦПК України, ч.3 ст. 15, ст. 141, 164 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітньої дитини, яка не може самостійно захистити свої права: ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Саратської районної державної адміністрації Одеської області, прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, виконавчий комітет Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, Комунальна установа "Міський спеціалізований будинок дитини № 1", про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів після проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька