Апеляційний суд міста Києва
Справа № 760/1057/17-ц Головуючий у суді першої інстанції: Усатова I.A.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7023/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Семененко Ірини Олександрівни - представника Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, третя особа: Державне госпрозрахункове підприємство «Укрінформзв'язок» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

20 травня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і просив стягнути з відповідча на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 280 000 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02 грудня 2010 року між ним та відповідачем було укладено контракт, згідно якого його було призначено на посаду генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» строком на 5 років з 08.12.2010 по 07.12.2015. Пунктом 2 зазначеного контракту передбачено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між ОСОБА_5, як керівником державного підприємства та Адміністрацією державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органом управління майном цього підприємства. У відповідності до Наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 659 від 30.10.2015, його на підставі підпункту «а» пункту 26 розділу 5 контракту, у зв'язку із закінченням терміну дії контракту було звільнено. Одночасно зі звільненням була видана трудова книжка, однак відповідач про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, його не повідомив, повний розрахунок при звільненні не здійснив, відповідну довідку про роботу на підприємстві не надав. Державне госпрозрахункове підприємства «Укрінформзв'язок» знаходиться в стадії ліквідації і отримати документи в установленому законом порядку про наявність заборгованості по заробітній платі позивач не може, а тому звернувся до суду за захистом порушеного права і з урахуванням зменшених позовних вимог просив стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2012 по 01.11.2015 в розмірі 189 576 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_4 заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 189 576 грн.

Стягнуто з Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1895,76 грн.

Не погодившись із рішенням суду Семененко Ірина Олександрівна - представник Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема зазначала,що Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України не є належним відповідачем та не зобов'язана нести відповідальність за заборгованість по заробітній платі позивача. До того ж, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності заборгованості по заробітній платі та її неотримання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України на користь ОСОБА_4 заборгованість по невиплаченій заробітній платі у розмірі 189 576 грн. суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки суд дійшов їх дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами у справі доказів та норм матеріально права.

При ухваленні рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

02 грудня 2010 року Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та ОСОБА_4 уклали контракт, згідно якого останнього призначено на посаду генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» строком на п'ять років з 08.12.2010 по 07.12.2015 (а.с. 6-13).

Пунктом 2 вказаного контракту передбачено, що на підставі контракту виникають трудові відносини між ОСОБА_5, як керівником державного підприємства, та Адміністрацією державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органом управління майном цього підприємства.

Згідно пункту 19 даного контракту, за виконання обов'язків, передбачених контрактом, керівникові нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з установлених керівнику:

а) посадового окладу в розмірі чотирьохкратного мінімального посадового окладу працівника основної професії підприємства;

б) премії в розмірі до 100 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір встановлюється Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

У разі погіршення якості роботи, невиконання умов контракту, порушення трудової дисципліни премія зменшується або скасовується;

в) надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи у розмірі до 50 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір встановлюється Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

У разі несвоєчасного виконання завдань, визначених контрактом, погіршення якості роботи надбавка скасовуються або зменшуються (а.с. 9).

Відповідно до Наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 659 від 30.10.2015, звільнено ОСОБА_4 07 грудня 2015 року з посади генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» у зв'язку із закінченням терміну дії укладеного з ним контракту згідно з пунктом 2 статті 36 Кодексу законів про працю України підстава підпункт «а» пункту 26 розділу 5 контракту з генеральним директором Державної госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» від 02 грудня 2010 року, рішення Голови Держспецзв'язку від 30.09.2015 №12/01/03-4037, погодження на звільнення ОСОБА_4 Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.10.2015 №109/01/08-8762 (а.с.14).

Пред'являючи позов до суду позивач зазначав, що в період дії контракту наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органу виконавчої влади до сфери управління якого належить ДГП «Укрінформзв'язок» №607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» прийнято рішення про припинення діяльності державного підприємства згідно ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнані його банкрутом» (в редакції чинній на момент видачі наказу № 607 від 30.10.2012) кредитори мають право заявити свої претензії до боржника, який ліквідується, в місячний строк з дня офіційного оприлюднення ухвали про визнання боржника, який ліквідується банкрутом. Однак, в порушення вимог наказу № 607 від 30.10.2012, як стверджував позивач, його звільнено не було, розрахунок по заробітній платі не проведено.

Відповідно до ст. 60 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захист інформації України № 607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункової підприємства «Укрінформзв'язок»), Ліквідація суб'єкта господарювання здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником (власниками) майна суб'єкт господарювання чи його (їх) представниками (органами), або іншим органом, визначеним законом, якщо інший порядок її утворення не передбачений цим Кодексом. Ліквідації суб'єкта господарювання може бути також покладено на орган управління суб'єкта, що ліквідується.

Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію суб'єкта господарюванню встановлює порядок та визначає строки проведення ліквідації, а також строк для заяв претензій кредиторами, що не може бути меншим, ніж два місяці з дня оголошення про ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб'єкту господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Одночасно ліквідаційна комісія вживає необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості суб'єкта господарювання, який ліквідується, та виявлення вимог кредиторів, з письмовим повідомленням кожного з них про ліквідацію суб'єкта господарювання.

Ліквідаційна комісія оцінює наявне майно суб'єкта господарювання, яке ліквідується, і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс та подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути перевірені у встановленому законодавством порядку обов'язковою перевіркою органом державної податкової служби, у якому перебуває на обліку суб'єкт господарювання.

На запит позивача стосовно надання йому інформації по заробітній платі (а.с. 15-22), Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України відповіді не надала. Згідно наданої відповіді ліквідатора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок», останній не має більшої частини бухгалтерських документів підприємства, у зв'язку з чим не має можливості надати інформацію на адвокатський запит (а.с. 13).

З відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби про доходи ОСОБА_4, наданих ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві (а.с. 120), ОСОБА_5 нараховано та виплачено заробітну плату ДГП «Укрінформзв'язок»: 2011-1: 41 166, 59 грн.; 2011-2: 38 690,38 грн.; 2011-3: 37 710,76 грн.; 2011-4:31 063,70 грн.; 2012- 1:10 948,61 грн.; 2012-2: 15 788,51 грн.; 2012-3 : 14268,23, а також 2011-1: 1424,60 грн. коштів на відрядження. Також ОСОБА_4 нараховано та виплачено заробітну плату ДГП «Укрінформзв'язок»: 2013-1 : 16973,64 грн. Стосовно інших періодів у довідці відсутня інформація про доходи (а.с. 130-121).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, сума заробітку для нарахування пенсій ОСОБА_4, усього для пенсії: за звітний 2011 рік - 146 140,50 грн., за звітний 2012 рік-51 493,50 грн., за звітний 2013 рік - 65 492,80 грн. (а.с. 124).

Як вбачається з матеріалів справи, ні відповідач, ні 3-я особа не надали, як суду першої , так і апеляційної інстанцій відомостей про розмір заробітної плати ОСОБА_5 за період 01.11.2012 по 01.11.2015 (позовні вимоги) та їх виплати ОСОБА_5

Виходячи з вищенаведеного, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про розрахунок належних позивачу виплат із наявних в матеріалах справи відомостей про доходи ОСОБА_4

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 3 ч.2 р.2 постанови при вимогах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Розрахунок заборгованості по заробітній платі, з яким погодився суд першої інстанції, а також погоджується апеляційний суд, проведений стороною позивача виходячи із доходів, які отримував позивач. Так, середній заробіток позивача становить 5266,00 грн. виходячи з наступного : 5288,00 грн. (сума заробітної плати за вересень 2012 року) + 5244,00 грн. (сума заробітної плати за жовтень 2012 року): 2 = 5266,00 (середньомісячна заробітна плата).

За період з 01.11.2012 по 01.11.2015 заробіток становить: 5266,00 грн. х 36 місяців = 189 576,00 грн., в яку увійшли усі необхідні для вирахування податки та платежі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконність та необгрунтованість рішення суду, ненадання позивачем доказів про наявність заборгованості та її неотримання, а також того, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України не є належним відповідачем та не зобов'язана нести відповідальність за заборгованість по заробітній платі позивача, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником передбачений статтею 47 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Так, 02 грудня 2010 року Адміністрація Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та ОСОБА_4 уклали контракт, згідно якого останнього призначено на посаду генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» строком на п'ять років з 08.12.2010 по 07.12.2015. Відповідно до Наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України № 659 від 30.10.2015, звільнено ОСОБА_4 07 грудня 2015 року з посади генерального директора Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» у зв'язку із закінченням терміну дії укладеного з ним контракту. Порядок оплати заробітної плати та преміювання позивача виписано контрактом та вищезазначено. Розрахунок заборгованості по заробітній платі з позивачем проведений не був, сторона відповідача будь-яких доказів з приводу спору (заборгованості) між сторонами не надала і про наявність таких не вказала, посилаючись на їх відсутність.

Проте, в трудовому процесі сторони доводять (у межах можливого для сторони-працівника), ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, коли законом сторони звільняються від доказування. Тягар доведення не виплати заробітної плати чи вчинення або невчинення інших дій чи бездіяльності, які відповідно до закону вчинив чи мав вчинити або яких фактично припустився роботодавець під час трудових правовідносин з працівником-позивачем, покладається повною мірою на роботодавця.

Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, як органу виконавчої влади до сфери управління якого належить ДГП «Укрінформзв'язок» №607 від 30.10.2012 «Про ліквідацію Державного госпрозрахункового підприємства «Укрінформзв'язок» прийнято рішення про припинення діяльності державного підприємства згідно ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнані його банкрутом». Позивач, як кредитор був позбавлений можливості в місячний строк пред'явити претензію щодо невиплаченої заборгованості по заробітній платі, оскільки відповідач на його вимогу не надав таких даних, як і не надав їх під час розгляду справи судами. А тому, з урахуванням викладених обставин справи та відповідних доказів, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, є належним відповідачем, а відтак повинна нести відповідальність за невиплачену заборгованість по заробітній платі позивачу.

Таким чином, всі висновки суду першої інстанції щодо правової підстави заявленого позову та можливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника відповідача не містить, в ході апеляційного розгляду представник відповідача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Семененко Ірини Олександрівни - представника Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: