Провадження №2/193/211/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 квітня 2017 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Кащука Д.А.
при секретарі Палій Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовом Софіївського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,-
Софіївський районний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю у розмірі 1259,48 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач під час перебування на обліку в Софіївському районному центрі зайнятості перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ Агрофірма «Петрово» згідно договору ЦПХ №17-1 від 11.04.2016 р., термін дії договору з 11.04.2016 р. по 31.12.2016 р..
Отже, на думку позивача з боку ОСОБА_1 має місце навмисне приховування інформації і невиконання своїх обовязків. Зазначає, що фактично ОСОБА_1 було незаконно отримано допомогу по безробіттю в сумі 1259,48 грн..
17 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримав претензію Софіївського РЦЗ від 15 вересня 2016 року про повернення коштів.
На теперішній час ОСОБА_1 добровільно не сплатив зазначені кошти.
У звязку із цим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 незаконно одержану допомогу по безробіттю в сумі 1259,48 грн. та судові витрати покласти на відповідача.
Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надав відповідну заяву.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, у судове засідання не зявився, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Судом встановлено, що 05 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Софіївського районного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та виплату допомоги по безробіттю (а.с. 4).
Наказом Софіївського РЦЗ від 05 квітня 2016 року №НТ160407 ОСОБА_1 було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з 12 квітня 2016 року.
За результатами обміну даними з податковими органами, було встановлено, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітній та отримання допомоги по безробіттю, ОСОБА_1 перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ Агрофірма «Петрово» згідно договору ЦПХ №17-1 від 11 квітня 2016 р., термін дії договору з 11 квітня 2016 р. по 31 грудня 2016 р..
У звязку із цим, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, Софіївським РЦЗ було проведено розслідування страхового випадку щодо ОСОБА_1, про що складений акт №66 від 11 липня 2016 року, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 у період його знаходження на обліку в Софіївському районному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ТОВ АГРОФІРМА «Петрово», згідно договору ЦПХ №17-1 від 11 квітня 2006 року, термін дії договору з 11 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с.15-16).
Фактично ОСОБА_1 було незаконно отримано допомогу по безробіттю за період з 05 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року в розмірі 1259,48 грн. (а.с. 17).
12 липня 2016 року директором Софіївського районного центру зайнятості був виданий наказ №66/1 щодо рішення про необхідність повернення ОСОБА_1 незаконно отриманих коштів в сумі 1259,48 грн. (а.с. 18).
17 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримав претензію Софіївського РЦЗ від 15 вересня 2016 року, згідно якої пропонувалось у добровільному порядку повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 1259, 48 грн., але у добровільному порядку зазначена сума відповідачем повернута не була (а.с. 19).
Відповідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України від 5 липня 2012 року №5067-VI «Про зайнятість населення», встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.
Частиною 1 статті 4 вказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VІ від 5 липня 2012 року особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, належать до зайнятого населення.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від 02.03.2000р. № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.
За приписами до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку.
Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.
У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.
Відповідач не оскаржував рішень центру зайнятості.
Згідно частини 3 ст.36 зазначеного Закону, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного, виконував роботи у Агрофірмі «Петрово» на умовах договору цивільно - правового характеру та отримував дохід, при цьому не повідомив про цей факт позивача, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 1259 грн. 48 коп..
Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.
Відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, у зв'язку з чим суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню та сума виплаченого відповідачу забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю підлягає примусовому стягненню на користь позивача.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 гривень.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Софіївського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю -задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Софіївського районного центру зайнятості суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 1259 (одна тисяча двісті пятдесят девять) гривень 48 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д. А. Кащук