РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - Служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації Рудьман Р.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації, третя особа - Державне казначейство України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання незаконним висновку органу опіки і піклування та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністрації, третя особа - Державне казначейство України про визнання незаконним висновку органу опіки і піклування та стягнення моральної шкоди, мотивуючи його тим, що при наданні висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав, відповідачем не було дотримано вимог закону щодо обстеження його умов проживання, не витребувано інших документів із державних органів що стосуються справи. На підставі цього просив визнати незаконним висновок відповідача щодо доцільності позбавлення його батьківських прав та стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. (а.с. 66)

Ухвалою суду від 19.06.2017 року до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з законним представником ОСОБА_3.(а.с. 146)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача - Служби у справах дітей Жмеринської РДА Рудьман Р.В. позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача - органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача та заперечення, відповідно до яких позов не визнає з наступних підстав. Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації брав участь у розгляді справи та розглянув питання про надання суду висновку щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дочик ОСОБА_4 За результатами засідання комісії було надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4 Сторонам було направлено повідомлення із пропозицією надання відповідних документів та запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Соломянському в районі й в м. Києві державній адміністрації. За результатами розгляду питання було надано висновк про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Висновко є обґрунтований, таким, що відповідє обставинам справита вимогам законодавства. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування , якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом при розгляді справи прийнято до уваги висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав. Щодо посилання позивача на те, що не було обстежено умови його проживання то - служба у справах дітей не здійснює обстеження умов проживання того з батьків у відношенні якого розглядається справа про позбавлення його батьківських прав, оскільки завданням органу є дотримання прав дитини. ОСОБА_1 мав можливість надати будь-які документи підтверджуючі його участь у вихованні дитини. Висновок про доцільність позаблення батьківських прав не носить імперативного характеру, він не має для суду наперед встановленої сили та оцінюється на рівні з іншими доказами. Відповідачем не приймалося жодних рішень які б змінювали встановлені законом права ОСОБА_1, тому жодних його прав не було порушено. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди вважає що позивачем не доведено спричинення йому шкоди, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 та як законний представник неповнолітньої третьої особи ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її та ОСОБА_4 відсутність, позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити.

Представник третьої особи - Державної Казначейської служби в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгяду справи. Причини його неявки суду невідомі.Заперечень до суду не надав. Заяви про розгляд справи у його відсутність не надходило.

Заслухавши сторони, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити враховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-20238 від 09.12.2016 р. орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 69) Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд.

Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14.12.2016 року позбавлено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. В мотивувальній частині даного рішення суд зазначив, висновок органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-20238 від 09.12.2016 р. орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, прийняв його як доказ при вирішенні спору. Рішення набуло законної сили.

Право на судовий захист гарантується також і ст.55 Конституції України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона у справі шляхом подання доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З аналізу норм ст.ст. 164, 165 СК України вбачається, що спір позбавлення батьківських прав розглядається судом та судове рішення є остаточним у вирішенні цього питання. Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Відповідно до ст. 223 ч.2 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

З огляду на вищезазначені норми права, вимога про визнання незаконним висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-20238 від 09.12.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути самостійним способом захисту, так як в разі виникнення підстав для звернення з позовом щодо позбавлення батьківських прав, правові наслідки виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка в тому числі і висновку органу опіки та піклування , що і мало місце в даному випадку при прийнятті рішення Жмеринським міськрайонним судом судом про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав(справа №2/130/876/2016), а відтак вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.55, 56 Конституції України; ст.ст.3, 4, 23 ЦПК України, ст.. 19, 164, 165СК України керуючись ст.ст.3,4,10,11,57-60,208,209,212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, а особою відсутньою в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Сенько Л.Ю.