Справа № 442/646/17 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/4617/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.05.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 845 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09.03.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, допущено до негайного виконання.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на момент звернення ОСОБА_2 з позовом про стягнення аліментів діти проживали разом з ним в с.Новошичі по вул.Шевченка, 4/2 Дрогобицького району Львівської області і цей факт підтверджується актом обстеження фактичного проживання, складеним комісією Бистрицької сільської ради від 12.01.2017 року №26. Апелянт погоджується, що з 09.03.2017 року ОСОБА_2 дійсно забрала дітей і переїхала проживати до своєї матері в с.Новошичі по вул.Шевченка, 47 Дрогобицького району Львівської області, однак, він звернувся до органу опіки та піклування Дрогобицької районної державної адміністрації для вирішення питання про визначення місця проживання, оскільки він не може дозволити дітям проживати в тещі, коли вони мають нормальні умови проживання у його житловому будинку. Крім того, звертає увагу, що після завершення розгляду справи ОСОБА_2 виїхала до Польщі на заробітки, а тому діти й надалі перебувають на його утриманні.

Апелянт ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с.97), повторно не зявився в судове засідання апеляційного суду, повторно подавши клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.98), яке колегією суддів не було задоволено, оскільки за його клопотанням вже один раз відкладався розгляд справи (а.с.84-86), а тому відповідно до вимог ст.169 ЦПК України при повторній неявці відповідача та/або його представника, незалежно від причин їхньої неявки, суд має право розглядати справу у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.01.2017 року.

Діти з народження зареєстровані разом з батьками в с.Новошичі по вул.Шевченка, 4/2 Дрогобицького району Львівської області в будинку, який належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.17, 43, 45, 47) , однак, після розірвання шлюбу між сторонами, діти з 09.03.2017 року проживають разом з матірю ОСОБА_2 в с.Новошичі по вул.Шевченка, 47 Дрогобицького району Львівської області, окремо від батька, що визнається ОСОБА_4 (а.с.61).

ОСОБА_2 з червня 2016 року офіційно не працює (а.с.44, 46), проте, з її слів отримує щомісячний дохід в розмірі близько 2500 грн.

ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю (а.с.16), але свій дохід не називає, має у власності земельну ділянку та житловий будинок в с.Новошичі по вул.Шевченка, 4/2 Дрогобицького району Львівської області (а.с.15, 17).

Статтею 180 Сімейного кодексу України, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції (далі - СК України), визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 СК України, той з батьків, з яким проживають діти, має право на одержання матеріального утримання (аліментів) на дітей від іншого з батьків, який проживає окремо від дітей.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК).

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 цієї статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи вимогу позивача ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на дітей щомісячно в розмірі по 845 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції виходив із рівності обовязку батьків забезпечити своїм дітям встановлений законом прожитковий мінімум для дітей такого віку, який на момент розгляду справи становив 1689 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та наведеним вище нормам матеріального закону, які підлягали застосуванню судом на момент ухвалення рішення.

Доводи апелянта ОСОБА_4 про те, що саме він, а не ОСОБА_2, має право на отримання аліментів на дітей у вказаному вище розмірі, є безпідставними, оскільки судом встановлено, що з 09.03.2017 року ОСОБА_4 проживає окремо від дітей, чого він сам не заперечує в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги, стороною ОСОБА_2 надано розпорядження Дрогобицької районної державної адміністрації №166 від 07.06.2017 року (а.с.102), яким місце проживання дітей визначено з матірю ОСОБА_2 за адресою: с.Новошичі по вул.Шевченка, 47 Дрогобицького району Львівської області.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_7