АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 675/1556/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1251/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретарі: Філіпчук О.С., Рижак О.В.,

з участю представника апелянта Рожкова О.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргоюПриватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробуд», про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ПрАТ «СТ «Гарантія», звертаючись до суду з вказаним позовом зазначало, що згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/2689003) товариство застрахувало цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 на строк з 26 грудня 2014 року до 25 грудня 2015 року включно. 02 липня 2015 року на автомобільній дорозі сполученням Стрий-Кіровоград-Знамянка 400 км + 100 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 і «RENAULT KANGOO» реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Агробуд». Вина відповідача у вчиненні ДТП встановлена постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області 01 жовтня 2015 року, відповідно до якої він притягнутий до відповідальності за ст. 124 КпАП України із застосуванням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В результаті ДТП автомобіль марки «RENAULT KANGOO» отримав механічні пошкодження. Страхова компанія визнала випадок, який стався 02 липня 2015 року, страховим і на підставі заяви ТОВ «Агробуд» та страхового акта №009/16 від 14 січня 2016 року виплатила страхове відшкодування у розмірі 13031,39 грн. Розмір завданого ТОВ «Агробуд» матеріального збитку у сумі 16249,67 грн визначений згідно з актом про оцінку №1019 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 27 серпня 2015 року. Відповідач не повідомив страховика про настання страхового випадку, що дає підстави заявлення до нього в порядку регресу позову.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року в позові відмовлено.

ПрАТ «СТ «Гарантія», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність судового рішення. Суд безпідставно, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» взяв до уваги доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 не укладав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не знав про його існування і визнав це поважною причиною неповідомлення про страховий випадок.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/2689003) ПрАТ «СТ «Гарантія» застрахувала цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 на строк з 26 грудня 2014 року до 25 грудня 2015 року включно.

02 липня 2015 року на автомобільній дорозі сполученням Стрий-Кіровоград-Знам'янка 400 км +100 м ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21011, при зміні напрямку руху, а саме при розвороті через подвійну суцільну смугу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та допустив зіткнення з автомобілем RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля є ТОВ «Агробуд».

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України із накладенням на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Страховиком вказану подію визнано страховим випадком та виплачено ТОВ «Агробуд» страхове відшкодування у розмірі 13031,39 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_2 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не укладав і не знав про його існування. Страхувальником згідно з договором є інша особа, а тому факт неповідомлення страховика у триденний термін про страховий випадок не є підставою для стягнення з відповідача суми сплаченого потерпілій особі страхового відшкодування в порядку регресу.

Проте, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1961-IV). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За змістом підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

На підставі підпунктів 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України; далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, законодавством встановлений обов'язок страхувальника або водія, який причетний до ДТП повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди не пізніше трьох робочих днів з дня її настання письмово, і невиконання цього обов'язку без поважних причин зумовлює виникнення у страховика після виплати потерпілій особі страхового відшкодування права на звернення до суду з регресним позовом до страхувальника.

При цьому обов'язок повідомлення водієм транспортного засобу-учасником ДТП страховика про пригоду, що сталася не пов'язаний із правом власності на транспортний засіб та (або) оформленням на його ім'я договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-186цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже при розгляді справи суд повинен з'ясувати чи було повідомлено страховика про ДТП, а у разі відсутності такого повідомлення - встановити з яких причин, чи можна вважати такі причини поважними та чи є документальне підтвердження цих причин.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, зробив помилковий висновок про відсутність у відповідача обов'язку повідомити страховика про ДТП, що сталася та відмовив у позові.

У зв'язку з тим, ОСОБА_2, як причетний до ДТП водій транспортного засобу, у встановлений законом строк за відсутності поважних причин не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, вимоги позивача про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Документально підтверджені судові витрати позивача у сумі 2893 грн 80 коп відповідно до ч. 1 і ч. 5 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» задовольнити.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» страхове відшкодування в порядку регресу у сумі 13031 грн 39 коп (тринадцять тисяч тридцять одна грн 39 коп) і судові витрати у сумі 2893 грн 80 коп (дві тисячі вісімсот дев'яносто три грн 80 коп).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ О.І. Талалай

Суддя/підпис/ І.В. Пєнта

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Янішевська О.С. Провадження: № 22-ц/792/1251/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія 59