Справа № 477/2256/17
Провадження № 2/477/1161/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 20 березня 2014 року, право власності на спадкове майно - земельну ділянку, площею 13,45 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївська область.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті ОСОБА_2 залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке вона як спадкоємець за заповітом не взмозі оформити в нотаріальному порядку через те, що в заповіті було зазначено, що вона повинна спадкувати земельний пай, однак це помилка, оскільки спадкуванню підлягає земельна ділянка, вже виділена в натурі.

Посилаючись на те, що вона є спадкоємицею за заповітом і прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, але через зазначену обставину не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, хоча з державного акту на земельну ділянку на ім'я спадкодавиці вбачається, що спадщину складає саме виділена в натурі земельна ділянка, тому просив позов задовольнити і визнати за нею право власності на ділянку.

В судове засідання позивачка не з'явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, її представник надав заяву з проханням розглянути справу без його участі та участі позивачки, а позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився про його часта місце був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

20 березня 2017 року померла громадянка ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 13,45 га, розташовану в межах Жовтневого (тепер - Вітовського ) району Миколаївської області, яка їй належала відповідно до державного акту серії МК № 033136, виданого 26 липня 2004 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

(ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 27 липня 2004 року секретарем виконавчого комітету Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку громадянці ОСОБА_1, тобто позивачці у справі.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом подання до Жовтневої державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

В той же час, під час подальшого оформлення права власності на спадкове майно у виді земельної ділянки з'ясувалося, що в заповіті невірно зазначено предмет спадкування: замість конкретної ділянки із зазначенням її площі записано земельний пай.

Земельна частка (пай) умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва та від 8 серпня 1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в

тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка.

У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Таким чином земельна частка (пай) є передумовою отримання земельної ділянки в натурі, тобто це різні предмети правових відносин.

Із самого державного акту на земельну ділянку серії МК № 033136 вбачається, що він був виданий на ім'я ОСОБА_226 липня 2004 року. Тобто на час складання заповіту вона реалізувала своє земельне право і тримала у власність в натурі земельну ділянку, площею 13,45 га.

Таким чином слід дійти висновку, що в заповіті від 27 липня 2004 року ОСОБА_2 визначила майно, яке підлягає спадкуванню земельну ділянку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що на час складання заповіту у спадкодавиці не існувало земельної частки (паю) а була земельна ділянка, виділена в натурі і саме вона входить до складу спадщини після її смерті при спадкуванні за заповітом, складеним 27 липня 2004 року на користь ОСОБА_1, а тому в порядку спадкування повинно відійти їй як спадкоємиці за заповітом.

В позасудовому порядку вирішити це питання позивачка не взмозі через смерть власниці і неможливість внесення змін у заповіт без її участі.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 20 березня 2014 року, на земельну ділянку, площею 13,45 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер -Вітовського ) району Миколаївської області, яка належала померлій відповідно до державного акту серії МК № 033136, виданого 26 липня 2004 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко