У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року у справі за позовом заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_3, третя особа - Київська міська клінічна лікарня № 17, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) понесені Київською міською клінічною лікарнею № 17 витрати на проведення лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 14 798 грн. 95 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 травня 2015 року ОСОБА_3 об 11.00 годині, керуючи технічно справним автомобілем порушив ПДР України, а саме: не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_4, яка переходила проїзну частину по регульованому пішохідному переходу та мала перевагу в русі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №І125/Е від 19 червня 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди остання отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в Київській міській клінічній лікарні № 17 та на її лікування з державного бюджету витрачено кошти у розмірі 14 993 грн 95 коп., з яких відшкодовано лише 195 грн.

Позивач просив відшкодувати з відповідача грошові кошти витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 16 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Департамента охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) понесені Київською міською клінічною лікарнею № 17 витрати на проведення лікування потерпілої ОСОБА_4 у розмірі 14 798 грн 95 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позов суди дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача вартості лікування потерпілої, оскільки порушення ним вимог правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Зазначені обставини встановлені ухвалою суду у кримінальній справі і в силу статті 61 ЦПК України є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 серпня 2017 року у справі за позовом заступника прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_3, третя особа - Київська міська клінічна лікарня № 17, про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ