РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/1244/17

Провадження № 2-о/414/155/2017

Кремінський районний суд Луганської області в складі головуючого:

судді: Акулова Є.М.

секретаря судового засідання: Дегтяренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою площа Красна 5 в

м. Кремінна цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа УДМС України в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

Задля отриманя громадянства та паспорта громадянина України заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 10.12.1986 до 14.10.1988 року, посилаючись на те, що в 1986 році переїхав до України. В період з 10.09.1986 до 21.05.1987 працюва в Кремінському лісгоспі в цеху по переробці деревени. Згодом, з 01.09.1987 до 20.04.1988 року навчався в Кремінському ПТУ№91, проживав в гуртожитку училища. Потім декілька разів виїздив на батьківщину до республіки ОСОБА_2 та знову повертався в Україну. З 26.08.2016 року постійно мешкає в Україні. Просить встановити факт його постійного проживання на території України.

У судовому засіданні заявник та його представник наполягали на задоволенні своєї вимоги. Заявник стверджував, що самозайнятий, працює в доманньому господарстві. В період навчання в училищі та працевлаштування в лісгоспі мешкав в гуртожитку там же й був прописаний. Документів щодо прописку в нього не збереглося. Деякий час в 1988 році мешкав в с. Ново Астрахань Кремінського району.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення вимог заявника. Зазначив, що заявником долучено до заяви переконливі докази того, що він постійно мешкав на території України та був зареєстрований згідно вимог чинного на той час законодавства в період з 12.07.1988 по 14.10.1998 року, що є необхідною підставою для часткового задоволення вимог заявника в та достаньою задля початку процедури отримання заявником громадянства України та документів, які його посвідчують.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3Д підтвердила, що знає заявника з 80-х років минулого століття, який тривалий час постійно проживав в Україні, навчався робітничій професії, працював в лісгоспі м. Кремінна, а натепеер мешкає в Україні та працює в домашньому господарстві.

Вислухавши заявника, свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявників з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно свідоцтва про народження та паспортних даних, заявник, -ОСОБА_1, який народився 10 грудня 1971 року в с. Камарло Дманіського району ОСОБА_2, громадянин ОСОБА_2 (ас4-10), проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

За даними трудової книжки на ім"я заявника (ас 17) останній дійсно в період з 10.09.1986 до 21.05.1987 працюва в Кремінському лісгоспі в цеху по переробці деревени. Проте даних про місце його прописки (реєстрацію) в цей період не встановлено.

Судом встановлено факт постійного проживання заявника на території України в період з 12.07.1988 по 14.10.1998 року, оскільки він підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування про його реєстрацію в цей період за адресою: вул Центральна 26 с. Ново Астрахань Кремінського району Луганської області (а.с.15-16), що збігається із поясненнями самого заявника та неупередженого свідка.

Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 лише в період з 12.07.1988 по 14.10.1998 року, тому заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.212-215, ч2 ст256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Вважати встановленим факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 в період з 12.07.1988 по 14.10.1998 року.

В іншій частині вимог щодо встановлення факту постійного проживання заявника на території України в період з 10.09.1986 по 11.07.1988 року відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.М. Акулов