АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/6906/16-ц Головуючий суддя І інстанції Іванова І. В.
Провадження № 22-ц/790/6479/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року до суду звернулася ОСОБА_5 з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не нижче 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно.

31.03.2017 року позивач ОСОБА_5 надала до суду заяву, якою уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 8 000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_5 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 02.12.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.08.2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Син проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі в утриманні дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, /РНОКПП / на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2016 року й до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /РНОКПП / на користь держави судовий збір у сумі 640, 00 гривень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вказане рішення скасувати та постановити нове по суті позовних вимог, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2017 року й до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення є несправедливим, незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Вказав, що судом безпідставно не було взято до уваги того факту, що батько приймав участь в утриманні дитини у натуральній формі наданням продуктів харчування, одягу, іграшок, канцтоварів у період, коли дитина проживала разом з його бабусею (матірю відповідача). Послався на те, що суд дійшов хибного висновку про доходи відповідача. Зазначив, що судом було визначено розмір аліментів, що перевищує 50% щомісячного доходу відповідача, що суперечить закону. Зауважив, що судом не було надано належної оцінки тому факту, що на утриманні відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, осіб, що зявились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.12.2006 року, який було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова 25.08.2010 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони визнали, що дитина ОСОБА_6 з вересня 2015 року по квітень 2016 року мешкав у бабусі /матері відповідача/ та знаходився на утриманні батька, а з квітня 2016 року постійно мешкає з матірю.

Відповідач ОСОБА_6 працює в ТОВ «Юридична компанія» Легіон» на посаді директора за сумісництвом з 17 листопада 2016 року і його дохід за період з 17.11.2016 року по 31.12.2016 року склав 2 181 грн. 82 коп., а за період з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року 10200 грн.

Відповідно до довідки за №30/06 від 30.06.2017 року ОСОБА_6 також працює в ТОВ «Легіон Агро» на посаді директора за сумісництвом з 03.08.2009 року.Згідно довідки про доходи №30/06 від 30.06.2017 року, дохід ОСОБА_6 в ТОВ «Легіон агро» з 01.01.2016 по 31.12.2016 року склав 9600 грн., з 01.01 2017 року по 30.06.2017 року склав 10800 грн.

Відповідно до відповіді Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 06.09.2017 року ФОП ОСОБА_6 перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 29.04.2002 року та є платником єдиного податку.

Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, позивач ОСОБА_5 працює, має щомісячний дохід у розмірі 5 000 грн., мешкає з дитиною ОСОБА_6, інших осіб на утриманні не має. Відповідач цих обставин не заперечував.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції послався на матеріальний стан позивача, який працює за сумісництвом та має щомісячний дохід в розмірі 2817 грн. 50 коп. /1368.50+1288.00= 2817 грн. 50 коп./, здійснює підприємницьку діяльність, є платником єдиного податку, а тому має нерегулярний дохід, має на утриманні другу дитину сина ОСОБА_9, 12.12. ІНФОРМАЦІЯ_4, є працездатною особою, не надає позивачу постійну матеріальну допомогу на утримання та виховання сина ОСОБА_8, проте має достатні можливості сплачувати аліменти, а також обовязок матері на матеріальне утримання дитини.

За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує 10- кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України передбачено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що він добровільно сплачував аліменти на утримання дитини у натуральній формі, внаслідок чого аліменти повинні були присуджені судом з дати ухвалення рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Поняття доказів закріплено у ст. 57 ЦПК України відповідно до якої доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, тобто, є недопустимими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення аліментів з дати предявлення позову. Надані відповідачем копії фіскальних чеків про придбання продуктів харчування, одягу, канцелярських товарів не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження вказаних обставин у розумінні статей 57-59 ЦПК України, оскільки, не містять відомостей про особу покупця, та за ними неможливо встановити, в чиїх інтересах було зроблено покупки. Об'єктивних даних про те, що дитина ОСОБА_6 її отримала - матеріали справи також не містять.

Задовольняючи позов частково суд послався на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 4000 грн. щомісяця, що є достатніми й можливими, як для стягувача, так й платника аліментів, оскільки позивач також працює та має дохід 5000 грн. щомісяця.

Колегія суддів вважає, що призначена сума є завищеною, оскільки судом всупереч вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення, в контексті вищевказаних положень ст. 182 СК України не було надано належної оцінки тому факту, що на утриманні відповідача перебуває ще одна дитина син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. Суд також не звернув уваги, що дохід відповідача не перевищує 3000 грн. щомісяця, а дохід від підприємницької діяльності не є стабільним, і при цьому кожен з батьків має рівні обов'язки по утриманню дитини.

Враховуючи вказану обставину, з урахуванням паритетного обов'язку батьків визначена судом сума у 4000 грн. 00 коп. є завищеною, та підлягає зменшенню в розумних межах, виходячи з інтересів дитини та можливостей кожного з батьків, - до 1000 грн. щомісяця.

Оскільки висновки суду не повністю відповідають обставинам справи, внаслідок чого суд порушив норми матеріального права, колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України частково задовольняє скаргу та зменшує розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_6 до 1000 грн. щомісяця, в іншій частині рішення є законним і обґрунтованим і доводами скарги не спростовується.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2017 року змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до суми 1000 грн. щомісяця.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2017 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -