Справа № 415/3622/15-ц
Провадження № 6/415/138/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.17 року

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Чернобривко Л.,Б.,

при секретарі Павлові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лисичанську подання ст. державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Ст.державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки ОСОБА_3.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавчий лист Лисичанського міського суду Луганської області № 2/415/2291/15 від 06.06.2016 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу на загальну суму 166 515,51 грн. Станом на 03.10.2017р. у ОСОБА_3 існує заборгованість у розмірі 166 515,51 грн. Державний виконавець, відповідно до ст.18 п.14 ЗУ «Про виконавче провадження», неодноразово викликав боржника до ДВС Лисичанського міського відділу, але ОСОБА_3 жодного разу не зявився та зобовязань, покладених на нього судовим рішенням виконано не було. У своєму поданні державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, відповідно до виконавчого листа № 2/415/2291/15 від 06.06.2016р.

Старший державний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1А в судове засідання не зявилася, до суду надала письмове клопотання про розгляд подання без її участі у звязку з великим навантаженням у роботі.

Розглянувши вказане подання, дослідивши письмові матеріали додані до нього, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду України і в'їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України тощо, встановлено, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобовязання, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, слід зазначити що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З подання державного виконавця та матеріалів доданих до нього вбачається, що у провадженні Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження ВП № 52298183 по примусовому виконанню виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області №2/415/2291/15 від 06.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 166 515,51 грн.

22.09.2016 року відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та копії постанови направлено боржнику разом з викликом до Лисичанського міського ВДВС для дачі пояснень щодо подальшої сплати даного боргу. Пунктом 2 цієї постанови боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду. Державний виконавець, неодноразово викликав боржника до Лисичанського міського відділу ДВС, але ОСОБА_3 жодного разу не зявився та зобовязань, покладених на нього виконавчим листом виконано не було.

22.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Актом державного виконавця від 13.09.2017 року, встановлено, що боржник за адресою не мешкає декілька років, квартира зачинена, місцезнаходження боржника невідоме.

Державним виконавцем були зроблені запити до обліково-реєстраційних установ, а саме до регіонального сервісного центру МВС у Луганській області, Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Державної реєстраційної служби, щодо наявності зареєстрованого за боржником рухомого та нерухомого майна.

Таким чином, державним виконавцем доведено про обізнаність ОСОБА_3 щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, добровільно зобовязання за виконавчим листом Лисичанського міського суду Луганської області №2/415/2291/15 від 06.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 166 515,51 грн., боржник не виконує.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням положень ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили є обовязковими і підлягають виконанню на всій території України, суд вважає, що невжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України може стати загрозою щодо обовязковості виконання рішення суду на всій території України чи взагалі зробити неможливим його виконання.

За таких обставин суд вважає, що подання ст. державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 14, 208-210, 377-1 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1, погоджене з начальником Лисичанського міського ВДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 - задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. № НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобовязань, покладених згідно виконавчого листа Лисичанського міського суду Луганської області № 2/415/2291/15 від 06.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 166 515,51 грн.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Копію ухвали після набрання її законної сили направити державному виконавцю Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області для подання до Державної прикордонної служби України.

Копію ухвали направити боржнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.Б.Чернобривко