Справа № 379/725/16-ц Головуючий у І інстанції Василенко О. М.
Провадження № 22-ц/780/4678/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 18.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Волохова Л.А., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Волошину В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дельта»» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що договір №004-28133-031212 від 03 грудня 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_2, є недійсним оскільки при його укладенні було допущено порушення норм, встановлених Законом України «Про захист прав споживачів» (ст.ст. 11, 18), Законом України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 55). Вважає, що недійсність правочину підтверджується наступним: неналежна поінформованість позичальника з боку відповідача про умови договору, кредитний договір містить вимоги щодо страхування, умови кредитного договору містять сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту. У звязку з цим просив визнати недійсним кредитний договір №004-28133-031212 від 03 грудня 2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» з однієї сторони і ОСОБА_2, з другої сторони, та у відповідності з ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнити його від сплати судового збору.

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не звернув увагу на невідповідність кредитного договору нормам встановлених ч.2 ст.11, ст.18 «Про захист прав споживачів». Вказує, що не мав достатньо часу для ознайомлення з умовами кредитування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що умови кредитного договору щодо послуг страхування є справедливими. Зазначає, що волевиявлення сторін при укладені договору було вільним, без примусу. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що при укладенні договору позивача було введено в оману та приховано інформацію про продукцію (кредит).

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Також, відповідно до положень п. п. 2.1., 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством.

ОСОБА_3 розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

Згідно з п. п. 3.7., 3.8. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 якщо умовами кредитного договору передбачено або допускається використання кількох альтернативних варіантів надання банківських послуг, які є супутніми до кредитної операції (зокрема погашення заборгованості готівковими коштами до банку або шляхом безготівкового розрахунку), банк зобов'язаний надати клієнту вичерпну інформацію про вартість кожного з альтернативних варіантів надання послуг. У разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Встановлено, що 03 грудня 2012 року ОСОБА_2 здійснено пропозицію (оферту) №004-28133-031212 ПАТ "Дельта Банк" на умовах, визначених в пропозиції, і з відповідно до Правил надання банківських послуг при здійсненні кредитуванні фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджені рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 18 липня 2012 року (протокол № 392) і ОСОБА_3, зазначених в п. 2.6 Частини 2 Пропозиції, що є невідємною частинок Пропозиції, укласти Договір з Позичальником, в рамкам якого: відкрити поточний рахунок з використанням платіжної картки в національній валюті України - гривні, далі - "Рахунок", згідно п. 2.1 Частини 2 Пропозиції; оформити платіжну картку платіжної системи, згідно п. 2.5 Частини 2 Пропозиції; встановити Позичальнику ліміт Кредитної лінії у сумі 15000,00 грн. на день укладення договору та на строк, відповідно до умов, визначених у пунктах 2.3. та 2.4. Частини 2 Пропозиції.

03 грудня 2012 року позичальник ОСОБА_2 та страховик ПрАТ «СК «Дельта» уклали договір добровільного страхування №004-28133-031212 в інтересах Вигодонабувача - АТ «Дельта Банк» для страхування відповідальності позичальника.

Відповідно до частини 3 договору страхування страхова сума 15000,00 грн., що дорівнює сумі кредиту; місячний тариф - 1,00%; щомісячний загальний страховий платіж - 150 грн. Договір страхування набув чинності з дати його укладання.

Відповідно до п. 1.5. частини 3 пропозиції позивач доручив ОСОБА_3 здійснити перерахування грошових коштів, з кредитних коштів, для сплати страхових платежів на користь страхової компанії ПрАТ «СК «Дельта».

20 березня 2013 року , згідно протоколу №14 рішенням Ради директорів АТ «Дельта банк» затверджені Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк». Через 30 календарних днів з моменту оприлюднення цих Правил на офіційному сайті ОСОБА_3 /сайті Delta Premier нижченаведені документи викладені в новій редакції, а саме в редакції таких Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», із переходом до Клієнтів та ОСОБА_3 усіх прав та обовязків, що виникли відповідно до вищезазначених у ньому пункті документів, в їх редакції за такими Правилами відповідно до виду обраних банківських послуг: Правила надання банківських послуг фізичним особам за поточними рахунками з використанням платіжної картки у національній та іноземній валюті, затверджені рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 27 жовтня 2010 року (протокол № 294); Пропозиція АТ «Дельта Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб клієнтів Delta Premier, затверджена рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 11 липня 2012 року (протокол № 390); Правила надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджені рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 18 липня 2012 року (протокол М 392): Пропозиція АТ «Дельта Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, затверджена рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 22 серпня 2012 року (протокол № 398).

Згідно умов Пропозиції Правил надання банківських послуг при здійсненні кредитування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» правовідносини за кредитним договором регулюються останніми, проте через те, що вказані правила втратили чинність, в подальшому всі визначення в кредитному Договорі вживаються у значенні, встановленому Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» від 20 березня 2013 року протокол №14.

Відповідно до п. 2.1 Частини 3 Пропозиція набуває чинності з дати підписання ОСОБА_3 та скріплення її печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір підписаний його сторонами, і в п. 7.1. частини 3 пропозиції зазначено, що складовою та невідємною частиною цієї пропозиції є Правила та ОСОБА_3, з якими позичальник попередньо ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє й положення яких зобовязується неухильно дотримуватися.

Встановлено, що 10 листопада 2014 року ОСОБА_2 здійснено пропозицію (оферту) ПАТ "Дельта Банк" на умовах, визначених в пропозиції, з метою оплати товару, сплати разової комісії та оплати договору страхування, на загальну суму 7082,66 грн. (а.с.61-63).

Встановлено, під час укладання договору, ПАТ «Дельта Банк», керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. п. 2.1, 2.4 та 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та скупну вартість кредиту, надало позивачу інформацію про умови кредитування та сукупну вартість споживчого кредиту.

Так, зі змісту оспорюваного кредитного договору чітко вбачається сукупна вартість кредиту, оскільки умовами вказаного договору чітко визначені суми щомісячних платежів, термін сплати таких платежів, а також кінцевий термін повернення кредиту.

Також встановлено, що кредитний договір укладений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» із заявами про надання додаткової інформації або розяснення певних положень договору не звертався.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним кредитного договору/пропозиції (оферти) №004-28133-031212 від 03 грудня 2012 року ОСОБА_2 не довів того, що умови цього договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Також, ОСОБА_2 не надав суду будь-яких належних доказів на підтвердження введення його ПАТ «Дельта Банк» в оману, а також на підтвердження того, що умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, відповідно до змісту ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» саме по собі ненадання або неповне надання інформації не свідчить про обмеження прав споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем положень ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, а тому відхиляються колегією суддів, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх доводів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: