У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виселення з квартири №118, розташованої у м. Рівне по вул. С. Крушельницької, буд.32, без надання іншого житлового приміщення.

02 листопада 2017 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, в якій просив визнати квартиру №118, розташовану у м. Рівне по вул. С. Крушельницької, буд.32 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину даної квартири.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року зустрічний позов прийнято до розгляду та обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2

09 листопада 2017 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2; заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, повязані з державної реєстрацією речових прав щодо квартири АДРЕСА_1, та/або вносити будь-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд заяви відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_1 є квартира №118, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. С. Крушельницької, 32.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира №118, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. С. Крушельницької, 32.

З огляду на те, що предметом позову є вказана квартира, а такий вид забезпечення позову як арешт та заборона вчиняти дії по відчуженню квартири зможе забезпечити подальше виконання судового рішення в разі задоволення зустрічного позову, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна обєктом права спільної власності подружжя задовольнити.

Накласти арешт та заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії, повязані з державної реєстрацією речових прав щодо квартири АДРЕСА_1, та/або вносити будь-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Першко