Справа № 204/7203/16-ц
Провадження № 2/204/302/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 19/100 частин домоволодіння у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, який 12 травня 2017 року уточнила та остаточно просила встановити факт сумісного проживання рідних сестер ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1; встановити факт її сумісного проживання разом з матір'ю ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1; визнати за нею, ОСОБА_2, право власності у порядку спадкування на 19/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами (літ. А1-2, А2-1, а-1), загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., ганку літ. а, убиральні-душу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, сараю літ. Ж, альтанки літ. З, гаражу літ. И, споруд № 1-8, замощень І-ІІІ, після смерті бабусі ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що їй на праві власності належить 81/100 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Красногвардійського районного народного суду м. Дніпропетровська від 07.12.1990 року. Інші 19/100 частин домоволодіння належали її бабусі по материнській лінії - ОСОБА_6, на підставі рішення Красногвардійського районного народного суду м. Дніпропетровська від 07.12.1990 року. Зазначене домоволодіння у відповідності до технічного паспорту від 03.10.2016 року, складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами (літ. А1-2, А2-1, а-1), загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., ганку літ. а, убиральні-душу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, сараю літ. Ж, альтанки літ. З, гаражу літ. И, споруд № 1-8, замощень І-ІІІ. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася з 19/100 частин зазначеного вище домоволодіння. За життя бабуся склала заповіт на користь своєї дочки, її тітки ОСОБА_5. Однак, після її смерті її мати ОСОБА_4, як і ОСОБА_5, звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. ЇЇ мати на день смерті бабусі була непрацездатною за віком і тому, мала право на обов'язкову долю, що дорівнювала 2/3 частинам від частки, яка б належала при спадкоємцеві за законом. Проте, після смерті бабусі ніхто з дочок свідоцтва про право на спадщину за законом не отримав. До того ж, тітка ОСОБА_5 в управління спадковим майном не вступала, у домоволодінні не мешкала, не сплачувала комунальні послуги та земельний податок. Після смерті бабусі ОСОБА_6, лише вона проживала у зазначеному будинку та повністю користувалася ним, у тому числі і спадковою часткою, яка фактично належала тітці ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_4 Останні шість років свого життя її тітка ОСОБА_5 у зв'язку з сімейними проблемами змушена була проживати разом з своєю матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Після смерті тітки відкрилася спадщина, що складається з прийнятої частки спадщини, що залишилася після смерті її матері. Спадкоємцем першої черги після смерті тітки був її син ОСОБА_3, який не звернувся вчасно до нотаріальної контори з заявою. Про прийняття спадщини після смерті своєї матері, оскільки у його свідоцтві про народження, матір'ю зазначена інша особа. Таким чином, ОСОБА_3 не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті своєї матері і спадковим майно не цікавився, не проживав у спадковій частці домоволодіння, не сплачував необхідні комунальні платежі та земельний податок. ЇЇ мати була рідною сестрою ОСОБА_5 не знаючи про те, що ОСОБА_3 не звернувся з заявою на прийняття спадщини після своєї матері, також не звернулася з такою заявою як спадкоємиця другої черги, до нотаріуса. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_4 померла. У зв'язку з тим, що про наявність спадкового майна у її матері, на день її смерті не було відомо, вона як спадкоємиця першої черги, не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак упродовж з дня смерті її бабусі ОСОБА_6, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 лише вона користувалася усім домоволодінням, у тому числі і частиною бабусі, була там зареєстрована. Таким чином. У зв'язку з тим, що син ОСОБА_5 - ОСОБА_3 не прийняв спадщину після смерті своєї матері, її мати фактично прийняла спадщину після смерті своєї сестри, як спадкоємець другої черги, яка крім того проживала разом з нею останні шість років її життя. Після смерті її матері, вона також не знаючи про наявність її права на спадкування після смерті її сестри ОСОБА_5 не звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, хоча на момент її смерті вона фактично проживала разом з нею. Тому, фактично вона успадкувала зазначену частину домоволодіння після смерті тітки та матері, яка також прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 та сестри ОСОБА_5 Тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засіданні не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин нявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але від завідуючої Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у відсутність представника ноткантори, у зв'язку із виробничою завантаженістю.

Вислухавши представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_2 на підставі рішення Красногвардійського районного народного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 1990 року належить 81/100 частина домоволодіння АДРЕСА_1, зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 101 від 31.10.2016 року.

Інші 19/100 частин домоволодіння належали бабусі позивача - ОСОБА_6, на підставі рішення Красногвардійського районного народного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 251579 виданим Виконавчим комітетом Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська. Після її смерті відкрилася спадщина на 19/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30 січня 2017 року, 22 січня 1994 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 було заведено спадкову справу № 39/94. Також до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 08 квітня 1994 року звернулась із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_7.

Відповідно до вимог ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів домашньої обстановки і вжитку.

Згідно ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи, що на день смерті ОСОБА_6 її донька ОСОБА_4 була непрацездатною особою за віком, у відповідності до вимог ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року), остання успадкувала 19/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а інша донька ОСОБА_5, на користь якої спадкодавиця залишила заповіт, успадкувала 143/300 частин вищезазначеного домоволодіння.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1222 ЦК України, передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.02.2012 року, актовий запис № 1460.

Після її смерті відкрилася спадщина, що складалася з 143/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, успадкованих після смерті матері ОСОБА_6 Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її син ОСОБА_3.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Проте, як вбачається з відповіді Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори від 30.01.2017 року, із заявою про відмову/прийняття спадщину за законом/заповітом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, ніхто не звертався, спадкова справа після її смерті не відкривалась та свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Тому суд приходить до висновку, що спадкоємець першої черги ОСОБА_3 не прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, мати позивача - ОСОБА_4 є спадкоємцем другої черги після померлої ОСОБА_5

ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, але в силу ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт спільного проживання ОСОБА_4 з рідною сестрою ОСОБА_5, на час відкриття спадщини після смерті останньої, тобто факт прийняття спадщини, також підтверджується наступними показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 знає давно, знав її сестру та матір. Також пам'ятає бабусю позивача. Вона проживала там де зараз проживає ОСОБА_2 Коли померла бабуся точно не пам'ятає, після смерті останньої в будинку весь час проживали позивачка, її чоловік, мати позивачки та сестра матері позивачки ОСОБА_5. Потім померла ОСОБА_5 - сестра тітка позивача, а через декілька років померла ОСОБА_4. ОСОБА_2 проживає в указаному будинку до тепер.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначила, що вона проживає навпроти позивача з 1979 року. Зараз вона проживає з своїм чоловіком та сім'єю сина, а раніше проживала разом з бабусею, мамою та рідною тіткою. Знала її бабусю, вона померла вже давно, коли саме не пам'ятає. Після смерті бабусі там спочатку проживала ОСОБА_2 з сім'єю, а потім до них переїхала тітка ОСОБА_2 - ОСОБА_5. Вже пізніше до них також переїхала мати позивача та вони проживала всі разом. Потім померла ОСОБА_5, а пізніше померла і мати позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт сумісного проживання ОСОБА_4 з рідною сестрою ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому дана позовна вимога підлягає задоволенню.

Таким чином, ОСОБА_4 проживаючи разом з спадкодавицею ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, фактично прийняла спадщину після смерті останньої, яка складається з 143/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, але право власності на вказану частину домоволодіння так і не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.02.2017 року, актовий запис № 2842.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 19/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, які були успадковані нею після смерті матері ОСОБА_6 та з 143/300 частин домоволодіння АДРЕСА_1, які вона успадкувала після смерті сестри ОСОБА_5 Тобто, на момент смерті ОСОБА_4 їй належало 19/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, проте право власності на вказану частину так і не було зареєстроване.

У судовому засіданні було встановлено та підтверджено поясненнями свідків, те що на момент смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 проживала разом з померлою. Тому, суд вважає факт сумісного проживання ОСОБА_2 разом з матір'ю ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, доведеним, а тому дана позовна вимога також підлягає задоволенню.

Оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2 проживала спільно з померлою у домоволодінні АДРЕСА_1, то відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_2 вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою про визнання за нею права власності у порядку спадкування на 19/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з технічним паспортом від 03 жовтня 2016 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами (літ. А1-2, А2-1, а-1), загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., ганку літ. а, убиральні-душу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, сараю літ. Ж, альтанки літ. З, гаражу літ. И, споруд № 1-8, замощень І-ІІІ.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України, встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, а тому за ОСОБА_2, необхідно визнати право власності у порядку спадкування за законом після на 19/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами (літ. А1-2, А2-1, а-1), загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., ганку літ. а, убиральні-душу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, сараю літ. Ж, альтанки літ. З, гаражу літ. И, споруд № 1-8, замощень І-ІІІ, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного і керуючись ст. 15, 316 - 321, 328, 1216, 1222, 1258, 1261, 1262, 1268 ЦК України, ст. ст. 535, 548, 539 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. ст. 10, 15, 57- 61, 209, 212-215, 224, 226, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 19/100 частин домоволодіння у порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_4 з рідною сестрою ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 разом з матір'ю ОСОБА_4, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_2, право власності у порядку спадкування на 19/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовами (літ. А1-2, А2-1, а-1), загальною площею 131,3 кв.м., житловою площею 67,5 кв.м., ганку літ. а, убиральні-душу літ. В, навісу літ. Г, сараю літ. Д, навісу літ. Е, сараю літ. Ж, альтанки літ. З, гаражу літ. И, споруд № 1-8, замощень І-ІІІ, після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Дубіжанська