1Справа № 335/7585/17 2/335/1512/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2016. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2016 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 01.04.2016, і до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01.04.2016 і до досягнення дітьми трирічного віку.

На теперішній час майновий стан відповідача змінився, оскільки він перестав сплачувати аліменти на утримання позивача, відповідач став займатися підприємницькою діяльністю та отримувати значні прибутки від діяльності косметологічної студії «Альві». Також відповідач отримує доходи від надання квартири в оренду ПАТ «Запорізький завод феросплавів», офіційно працевлаштований в ПАТ «Дніпроспецсталь». Натомість, позивач перебуває у скрутному становище, наразі мешкає в Італії як гуманітарний біженець разом із дітьми, не працює.

Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду від 11.07.2016 на утримання малолітніх дітей, з ? частини усіх видів доходів щомісячно на ? частину усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, зазначивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів поліпшення майнового стану відповідача, відповідач не має інших доходів, крім заробітної плати. Крім того, відповідно до вимог закону, розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей має становити 1/3 частину від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 16.09.2005 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 25.07.2016 шлюб було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 05.08.2016. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати із позивачем.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2016 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2016 і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_4, починаючи з 01.04.2015 і до досягнення дітьми трирічного віку. Рішення набрало законної сили 02.08.2016.

В судовому засіданні встановлено те, що позивач, звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів на утримання дітей з ? на ? частину від заробітку (доходу) відповідача, вказує, що на момент звернення до суду із позовом відповідач офіційно працевлаштований, має доходи від підприємницької діяльності та здавання майна в оренду, не сплачує на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, оскільки дитина досягла трирічного віку, що є підставою для збільшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 183, 184, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були роз'яснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу.

Суд вважає доведеним той факт, що у відповідача змінився матеріальний стан, що дає підстави для зміни розміру аліментів.

Так, відповідно до довідки ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна від 30 жовтня 2017 р. № 013, ОСОБА_5 працює у вказаному підприємстві з 11.08.2003 на посаді заступника начальника складу в ЦГСП, з його заробітної плати здійснюється утримання аліментів на користь ОСОБА_4 з 01.12.2016. За період з грудня 2016 р. по вересень 2017 р. його дохід склав 110 726,97 грн., з якого були утримані податки та аліменти.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів від 11.05.2017 № 86744140, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2. Проте, суду не надано доказів щодо отримання доходів відповідачем від здавання цього нерухомого майна в оренду.

Позивач відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрів від 19.06.2017 № 89992096 є власником квартири АДРЕСА_3.

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується електронним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На даний час позивач разом із двома дітьми проживає в Італії, несе витрати щодо харчування та навчання дітей.

Також суд враховує, що молодша дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, досягла трирічного віку, з огляду на що з відповідача не утримуються аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що майновий стан відповідача змінився, зокрема, він перестав сплачувати аліменти на утримання позивача, а також отримує дохід від основного місця роботи, має можливість отримувати інші доходи з урахуванням наявного в нього майна.

Разом із тим, суд вважає розмір аліментів, визначений позивачем як ? частину від усіх видів доходів відповідача, завищеним, та таким, що не ґрунтується на конкретних обставинах справи і не доводиться відповідними доказами.

Зокрема, зазначаючи про те, що відповідач надає в оренду житло, займається роботою студії косметології, позивач не надала конкретних відомостей про одержання доходу від такої діяльності. Також надані позивачем докази не свідчать, що майновий стан відповідача змінився настільки, що дозволяє вдвічі збільшити розмір аліментів.

Тому, враховуючи все вищевикладене, суд, керуючись вищенаведеними вимогами закону, вважає за можливе змінити розмір аліментів, що утримуються з відповідача на користь позивача на двох дітей, на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Що стосується дати початку стягнення змінених судом аліментів, то відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позов ОСОБА_4 частково.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до задоволеної частини позову, тобто у розмірі 426,67 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_5 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2016 р. на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - у сумі 426 (чотириста двадцять шість) гривень 67 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 1 листопада 2017 р.

Повний текст рішення виготовлений 6 листопада 2017 р.

Суддя А.В. Шалагінова