2/325/311/2017 325/875/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.,

при секретарі: Цукановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення частки вартості паю, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1М звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» про стягнення частки вартості паю ( з урахуванням уточнення до позовної заяви).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що його батько ОСОБА_2 був одним із засновників (учасників) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна,здійснивши вступний внесок в розмірі 100,00 гривень,отже його частка в статутному фонді становила 7,69%.

14.07.2007 року його батько помер. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина,яка складається з долі у статутному фонді СВК «Агрофірма» Україна».

11.03.2008 року державним нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину, згідно якого до нього як спадкоємця померлого перейшла ? частка долі у статутному фонді СВК «Агрофірма «Україна»,яка становить 7,69% в загальному майні кооперативу,що станом на 05.03.2008 року складало 94 500,00 гривень,що підтверджується копією зазначеного свідоцтва.

У звязку з отриманням свідоцтва про право на спадщину у нього виникло право на частку в майні кооперативу натурою,грішми або цінними паперами відповідно до вартості частки на момент смерті його батька,про що він одразу повідомив керівництво СВК.

За весь час після отримання спадщини він жодного разу як спадкоємець члена СВК «Агрофірма »Україна» не запрошувався до загальних зборів та не отримував будь-яких звітів про фінансово-господарську діяльність СВК або повідомлень про виключення померлого з членів СВК. Тому 05.04.2017 року він направив на адресу відповідача лист з заявою про надання інформації про те,чи введений він як спадкоємець ОСОБА_2 до складу членів СВК,яким чином використовується приналежна йому частка в загальному майні СВК у період часу з березня 2008 року по грудень 2016 року та про вартість власного капіталу СВК станом на січень 2017 року згідно фінансового звіту за 2016 рік.

Однак зазначений лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання»,що підтверджується його копією та копією конверту.

Отже, до теперішнього часу йому невідомо, чи є він членом СВК «Агрофірма «Україна», та яка на сьогоднішній день реальна вартість розміру належної йому частки в загальному майні СВК «Агрофірма «Україна».

Вважає,якщо він не був введений до складу членів СВК як спадкоємець,а його батька було виключено з членів СВК, то відповідно до закону, відповідач повинен був видати йому майновий пай натурою,грішми або за бажанням цінними паперами.

Просить суд стягнути з СВК «Агрофірма «Україна» на його користь вартість ? частки вартості паю у статутному фонді СВК «Агрофірма «Україна»,який становить 7,69% в загальному майні кооперативу,що станом на 05.03.2008 року складає в розмірі 47250,00 гривень,а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_4,який діє за довіреністю від ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити,пославшись на ті підставі,які викладені в позовній заяві з урахуванням її уточнення.

Відповідач СВК «Агрофірма »Україна» до суду не прибув,будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи,про що свідчить зворотна розписка.

Представник відповідача СВК «Агрофірма »Україна» адвокат ОСОБА_5М.в судове засідання не зявився,будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи,надавши письмові заперечення проти позову( а.с.67-68).

В запереченні зазначено,що позивач в межах строків встановлених Законом України «Про кооперацію» та статутом СВК «Агрофірма »Україна» не звернувся до відповідача з вимогою про отримання свого внеску.

Вважає,що позивачем не дотримано приписи законодавства щодо позовної давності-строку,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу(ч.1ст.256ЦК України).

Позивач звернувся до суду з позовом 12.06.2017 року, позаяк свідоцтво про право на спадщину отримав 11.03.2008 року. Згідно ст.257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки,тому вважає,що строк позовної давності сплив,тому це,за будь-яких обставин є підставою у відмові у позові.Заява від 29.06.2017 року про застосування до спірних відносин позовної давності була подана відповідачем через канцелярію суду 29.06.2017 року.

Представник відповідача СВК «Агрофірма »Україна» адвокат ОСОБА_6 позов не визнав,мотивуючи тим,що позивач не є членом СВК і до вступу в кооператив з заявою не звертався,не приймав участі у спільній виробничій діяльності,а також не надав відповідачу докази про те,що він є спадкоємцем після смерті засновника і документи з цього приводу до СВК не надходили.

Заяву відповідача про застосування позовної давності до спірних правовідносин підтримав та просив її задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 213 ЦПК України передбачено що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був одним із засновників СВК «Агрофірма »Україна».

У 2000 році був укладений Установчий договір СВК «Агрофірма »Україна» відповідно до якого ОСОБА_7 здійснив вступний внесок у розмірі 100,00 гривень.

03.03.2000 року була проведена первинна державна реєстрація СВК «Агрофірма »Україна», що підтверджується даними про державну реєстрацію юридичної особи № 02126366Ю0010029. 18.10.2010 року проведено реєстрацію змін до установчих документів. 13.06.2013року за № 7000364 проведена третя державна редакція СВК «Агрофірма »Україна».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 був членом СВК «Агрофірма «Україна» з 2000 року, тобто з моменту створення цієї юридичної особи, і виключений із членів СВК 18 жовтня 2010 року рішенням загальних зборів членів кооперативу у звязку зі смертю.

14.07.2007 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується даними,які вказані в свідоцтві про право на спадщину за законом.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є його син: позивач у справі ОСОБА_1,який в установлений законом строк передбачений ст. 1270 ЦК України подав заяву до державного нотаріуса Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області про прийняття спадщини,після чого 11.03.2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.9 ).

Відповідач та його представники заперечували проти позову позивача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У сенсі положень статті 1218 ЦК України позивач успадкував після смерті свого батька не лише права, а й обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Успадковані обов'язки мають виконуватись.

Так, відповідно до ст.ст. 163-165 ЦК України, ст.ст. 5-7 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію», в редакції станом на 18.10.2010 року, кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах і вважається створеним та набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації.

Статут кооперативу є основним правовим документом, що регулює його діяльність. У статуті визначаються: найменування кооперативу та його місцезнаходження; предмет і мета діяльності; порядок вступу до кооперативу і виходу з нього; порядок визначення розміру та порядок внесення вступного внеску і паю; склад засновників кооперативу; права і обов'язки членів кооперативу; органи управління, порядок їх формування і компетенція; формування неподільного та інших фондів; форми трудової участі та оплати праці членів виробничого кооперативу та форми господарської участі членів обслуговуючого кооперативу;розподіл доходів кооперативу;співвідношення між кооперативними виплатами і виплатами на паї; умови реорганізації та ліквідації кооперативу. До статуту можуть включатися й інші положення, пов'язані з особливостями діяльності кооперативу, що не суперечать законодавству України.

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі поданої заяви. Член кооперативу робить вступний і пайовий внески в порядку, визначеному статутом кооперативу (ст. 9 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію»). За нормами ст.166 ЦК України, ст.ст. 10, 11 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» членство в кооперативі припиняється, в тому числі, у разі виключення у випадках і в порядку, визначеному статутом.

ч.4.ст.166 ЦК України встановлено,що у разі смерті члена виробничого кооперативу його спадкоємці можуть бути прийняті у члени кооперативу, якщо інше не встановлено статутом кооперативу.За відмови прийняти спадкоємців у члени кооперативу кооператив виплачує спадкоємцям вартість паю померлого члена кооперативу.

ст.13 ЗУ № 1087-IV (в редакції станом на 18.10.2010 року) членство в кооперативі припиняється у разі смерті члена кооперативу - фізичної особи.

ч. 3 ст.21 ЗУ № 1087-IV( в редакції станом на 18.10.2010 року)передбачено,що у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання загальної частки натурою,грішми або(за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу,а земельної ділянки - у натурі.Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років,а відлік його розпочинається з 1 січня року,що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою

загальну частку успадковується (ч.4 ст.21 цього ж закону).

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 був членом СВК «Агрофірма «Україна» з 2000 року,тобто з моменту створення цієї юридичної особи, і виключений із членів СВК 18 жовтня 2010 року рішенням загальних зборів членів кооперативу у звязку зі смертю( а.с.96-97).

Відповідно до пунктів 6.9, 6.10 Статуту СВК «Агрофірма «Україна», затвердженого установчими зборами засновників, пайовий фонд СВК формується за рахунок пайових внесків членів СВК, розмір яких регламентується установчими та загальними зборами і вноситься відповідно п. 4.2 при вступі до СВК (а.с.73).

Статутний фонд СВК на момент створення становить 1 700 грн. (п. 6.21 Статуту).

Також судом встановлено і представник відповідача не заперечує, що ОСОБА_2 був членом (засновником) кооперативу,який здійснив вступний внесок у розмірі 100,00 гривень.

Загальний розмір статутного фонду складає 1 700 грн. ( а.с.80).

п.4.3.1 Статуту, членство в СВК припиняється у разі смерті члена СВК (а.с.74).

Згідно частини 2 статті 25 ЗУ »Про сільськогосподарську кооперацію» право власності членів кооперативу фізичних осіб на пай є спадковим.

Вартість ? частки вартості паю у статутному фонді СВК »Агрофірма »Україна» позивача складає у розмірі 47250,00 грн.

За наявності у справі свідоцтва про право на спадщину за законом,виданого ОСОБА_1 є належними доказами і позивач довів,що він є власником своєї частки долі у статутному фондіСВК »Агрофірма »Україна».

З огляду на те, що СВК «Агрофірма »Україна» як боржник перед ОСОБА_1 є юридичною особою, то виходячи із наведеного, суд дійшов висновку про те, що права позивача як спадкоємця після смерті батька порушені.

Ураховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування до спірних правовідносин позовну давність суд прийшов до наступного:

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком предявлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими субєктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку предявлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі предявлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свого права внаслідок звернення за правовою допомогою, а саме з 04.04.2017 року(дата складання позивачем листа і направлення його 05.04.2017 відповідачу),оскільки йому не було відомо про фінансово-господарську діяльність кооперативу та виключення померлого, його батька ОСОБА_2 з членів СВК,тому посилання відповідача СВК «Агрофірма »Україна» та його представників адвоката ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_8 щодо пропуску позивачем позовної давності не відповідають вимогам ЦК України за вказаними правовідносинами і початок його порушення слід визначати з 04 квітня 2017 року, а саме з моменту звернення позивача за правовою допомогою.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача адвоката ОСОБА_5 про те,що позивач не звернувся до відповідача в межах строків,встановлених Законом України »Про кооперацію» та статутом СВК» Агрофірма »Україна» з вимогою про отримання свого внеску,оскільки не надав доказів доведення позивача щодо виключення ОСОБА_2 з членів СВК, а фактично дізнався про його виключення тільки під час розгляду справи.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Однак, будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і були спростовувані протилежною особою, суду не надані.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До складу судових витрат входить судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно зі ст.ст.84, 88 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову в розмірі 640,00 гривень,то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 640,00 гривень.

Приймаючи до уваги,що позов ОСОБА_1 задоволено,підстави для стягнення на користь представника відповідача адвоката ОСОБА_5 з позивача витрати за надану правову допомогу,повязані з розглядом справи в загальному розмірі 3360,00 гривень відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6,10,11, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна» (, адреса:72414, Запорізька область, Приазовський район, село Воскресенка, вул.Леніна,буд.40) на користь ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, вартість ? частки вартості паю у статутному фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Україна», який становить 7,69% в загальному майні кооперативу,що станом на 05 березня 2008 року складає в розмірі 47 250,00 гривень, судові витрати у розмірі 640,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Апалькова