АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/775/17
Провадження № 22-ц/792/1253/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю відповідача та її представника,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів 7944,59 грн. Посилалося на те, що управління за заявою ОСОБА_1 призначило їй щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі довідки про працевлаштування страховим агентом ПрАТ «УПСК».

Однак в результаті проведення ревізії щодо використання коштів, виділених з державного бюджету, за період з 25.11.2014 року по 24.05.2016 року виявлено, що при оформленні адресної допомоги відповідачем подані недостовірні відомості про працевлаштування. У зв'язку з цим їй надміру нараховано та виплачено допомогу, яка підлягає поверненню.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, судом не враховано, що ОСОБА_1 фактично не перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «УПСК», так як відповідно до інформації ПрАТ «УПСК» ОСОБА_1 не нараховувались та не перераховувались будь-які інші кошти. Отже довідку з неправдивими відомостями про працевлаштування відповідачем надано свідомо, а тому твердження суду про відсутність доказів недобросовісних дій з боку одержувача допомоги безпідставні.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради призначено їй щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За період з 25.11.2014 року по 24.05.2015 року ОСОБА_1 виплачено 7944,59 грн. вказаної допомоги.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності недобросовісності чи зловживань з боку відповідача, внаслідок чого їй безпідставно виплачена адресна допомога.

Доводи апеляційної скарги про хибність таких висновків є безпідставними.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Ця норма права є спеціальною щодо врегулювання питання повернення безпідставно набутої допомоги і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Виходячи з аналізу наведених норм, безпідставно набута адресна допомога не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також недобросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Недобросовісність (зловживання) з боку набувача допомоги можуть виражатися як в активних діях (надання неправдивих відомостей), так і в пасивних діях (ненадання відомостей про обставини, що тягнуть зміну розміру допомоги або припинення її виплати).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів недобросовісності (зловживань) відповідачки при поданні документів щодо призначення адресної допомоги, не здобуто таких доказів і судом.

Так, згідно з пунктом 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які здійснюють догляд за дітьми, інвалідами тощо) які не працевлаштувалися, в тому числі за сприяння державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

За ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації прав на працю.

У ширшому значенні поняття працевлаштування об'єднує всі форми трудової діяльності, що не суперечать чинному законодавству і регулюються Кодексом законів про працю України, включаючи самостійне забезпечення себе роботою, зі сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Встановлено, що ОСОБА_1 до заяви про призначення адресної допомоги додала договір доручення № 1156/Ф від 03.01.2015 року, укладений між нею та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та довідку № 08/12 від 18.12.2015 року, згідно яких вона працює страховим агентом компанії.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Отже, укладення відповідачкою договору доручення з Українською пожежно-страховою компанією № 1156/Ф від 03.01.2015 року підтверджує існування між сторонами угоди цивільно-правових відносин, проте не свідчить про працевлаштування особи.

ОСОБА_1 дійсно не перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «УПСК», і надані нею документи - відповідний договір доручення та довідка від 18.12.2015 року не містять даних про її перебування у трудових відносинах та працевлаштування.

Працівники Управління праці та соціального захисту населення не дали належної оцінки цим документам на час їх подачі, внаслідок чого не виконана вимога пункту 7 Порядку щодо зменшення розміру виплачуваної ОСОБА_1 грошової допомоги на 50 відсотків, а надалі й припинення її виплати.

Наведене цілком свідчить про відсутність зловживань (недобросовісності) з боку відповідачки і вказує про неналежне виконання своїх обов'язків службовими особами Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Салоїд Н.М. Провадження № 22-ц/792/1253/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59