Справа № 635/5259/17
Провадження № 2/635/3061/2017
20 листопада 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Шинкарчука Я.А.,
при секретарі судового засідання Желізовій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №4 по пров.Курортному в смт Васищево Харківського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, підписаний та зареєстрований на Харківській Товарній Біржі «Слобода» 29 грудня 1997 року №Н35-8056.
В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи не зявився, від нього надійшла заява, в якій останній просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також не заперечує в разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи в його відсутність не надав. Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки. У звязку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з положень рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України 2003 року, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у 1997 році, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року.
Так, положеннями ст. 42 ЦК України (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ).
Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням.
Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК в редакції 1963 року.
В той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 1997 року на Харківській Товарній Біржі «Слобода» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу №Н35-8056.
Відповідно до п.1.1, п.1.2, п.1.3 та п.1.6 даного договору, предметом договору було домоволодіння, що розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Васищево, пров.Курортний, буд.4, та включає в себе житловий будинку літ. «А-1» житловою площею 20,50 кв.м., сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», №1 огорожа, за ціною 9200 гривень.
ОСОБА_1, як покупець сплатила продавцю належну за договором ціну, а останній отримав гроші та передав будинок у її розпорядження.
Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов договору та відбулося його виконання.
Разом з тим, вказаний договір не було посвідчено нотаріально.
В подальшому ОСОБА_1 08 вересня 1999 року зареєструвала свої майнові права щодо придбаного домоволодіння, відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, в КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджено реєстраційним штампом на договорі купівлі-продажу будинку за р.№ 530, реєстрова книга № 6.
Реєстрація КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент, не суперечило чинному законодавству.
Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації-договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивач, придбавши у відповідача ОСОБА_2 за угодою купівлі-продажу домоволодіння, на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу», статті 128 ЦК УРСР правомірно набула права власності на житловий будинок, однак, в силу положень статті 227 ЦК УРСР, через недотримання при укладені договору належної за законом форми, позивач на теперішній час позбавлена можливості у повній мірі використовувати правомочності власника будинку.
На даний час місце перебування відповідача ОСОБА_2, позивачу невідоме, тому нотаріальне посвідчення укладеної між сторонами угоди неможливе.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.
В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди.
Позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди, її виконання, матеріали справи містять відомості, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди.
Зазначене є підставою для визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: с.Васищево Харківського району Харківської області, пров.Курортний, 4, дійсним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку №4 по пров.Курортному в смт Васищево Харківського району Харківської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, підписаний та зареєстрований на Харківській Товарній Біржі «Слобода» 29 грудня 1997 року №Н35-8056 - дійсним.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.А. Шинкарчук