22-ц/775/273/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Сараєв І.А.
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.

суддів - Мальцевої Є.Є., Мироненко І.П.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року,

В с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум» або Банк) звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, у якому з урахуванням доповнень просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 811,46 доларів США.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 14 серпня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0329/08/15-А, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 673 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, згідно додаткових угод, до 14 серпня 2018 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 14 серпня 2008 року укладено договір поруки № 0329/08/15-А (П) та додаткова угода, згідно яких поручитель узяв на себе відповідальність за неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 26 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 30 811,46 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 20 755 доларів США, за процентами 5 891,78 доларів США, пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 4 164,68 доларів США.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» суму заборгованості за кредитним договором № 0329/08/15-А від 14.08.2008 року у розмірі 20755 доларів США, суму заборгованості за процентами у розмірі 5891,78 доларів США, суму пені із розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами у розмірі 3755,93 доларів США, а всього 30402,71 доларів США, що еквівалентно 455128,57 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2на користь держави судовий збір по 1827 гривень з кожного.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2, в особі її представника ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким застосувати позовну давність до вимог Банка щодо стягнення пені та відмовити у позові в цій частині, у задоволенні позову банка до ОСОБА_2 відмовити у зв'язку з припиненням поруки.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 травня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідачів, які відповідно до положень ч.6 ст.74, ч.5 ст. 76 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, телефонограмою, про що свідчать запис в книзі телефонограм апеляційного суду за №№782, 905 ( т.2 а.с. 84 - 86, 90, 92 - 94).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача - Комарова К.П., який просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення ( ч.3 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні данні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду цим вимогам не повністю відповідає.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи 14 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0329/08/15-А (далі - Кредитний договір), за умовами якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 50 673 доларів США для придбання автомобіля зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів по 14 серпня 2015 року (т.1 а.с.8 - 9).

08 вересня 2009 року до кредитного договору укладено додаткову угоду № 1, згідно якої внесено зміни до п. 2.3 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами (т.1 а.с.10).

05 листопада 2010 року до кредитного договору укладено Додаткову угоду № 2, згідно якої внесено зміни до п. 1.2, 2.1 - 2.3, 2.7, 3.3.2 кредитного договору, в тому числі щодо кінцевого терміну повернення кредитних коштів до 14 серпня 2018 року та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами, що здійснюється позичальником щомісячно впродовж дії Кредитного договору рівними внесками за формулою ануїтету згідно з додатком № 1 (Графік повернення основної заборгованості за кредитом після реструктуризації) до цього Договору. Порушення позичальником Графіку повернення кредиту понад 30 днів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення відсотків за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставлене майно. Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів (т.1 а.с.12-13).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань по Кредитному договору відповідачем ОСОБА_2 з Банком 14 серпня 2008 року укладено договір поруки № 0329/08/15-А (П), згідно якого поручитель взяв на себе відповідальність за неналежне виконання ОСОБА_1 кредитного договору (т.1 а.с.14).

05 листопада 2010 року до договору поруки укладено додаткову угоду № 1, згідно якої внесено зміни до п. 1.1 договору поруки, а саме кінцевого терміну повернення кредитних коштів до 14 серпня 2018 року (т.1 а.с.15).

У зв'язку з невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором і договором поруки Банк 14 жовтня 2014 року надіслав позичальнику і поручителю вимогу про повернення заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк, (т.1 а.с.16, 17), однак ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість не погасили.

В наслідок порушення позичальником умов кредитних договорів утворилася заборгованість, розрахована банком станом на 26 листопада 2014 року у розмірі 30 811,46 доларів США, що еквівалентно 461 341 грн. 84 коп., та складається із : простроченої заборгованості за кредитом 6 397,75 доларів США (еквівалент 95 793,91 грн.), поточної заборгованості за кредитом 14357,25 доларів США (еквівалент 214971,99 грн.), простроченої заборгованості за процентами 5 704,41 доларів (еквівалент 85 412,48 грн.), поточної заборгованості за процентами 187,37 доларів США (еквівалент 2 805,50 грн.), пені з розрахунку 0,2% в день: за простроченим кредитом - 1059,02 доларів США та за простроченими процентами -3 105,65 доларів США, а всього сума пені - 4 164,68 доларів США (еквівалент 62 357, 95грн.) (т.1 а.с.30 ).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із частиною 2 наведеної норми поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Банк Форум», суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, тому наявні підстави для стягнення заборгованості в тому числі і з поручителя, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України. При вирішенні питання щодо стягнення суми пені , суд першої інстанції керувався вимогам ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та дійшов висновку про те, що пеня у розмірі 408 ,75 доларів США нарахована банком за період з 23 квітня 2014 року по 25 листопада 2015 року стягненню не підлягає.

З такими висновками суду не можна повністю погодитись з огляду на наступне.

Вирішуючи спір, суд вважав доведеним не виконання позичальником і поручителем положень кредитного договору, факт неповернення, всупереч вимогам закону і умовам договору, кредитних коштів, процентів у визначені банком строки, та сплати неустойки.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині солідарного стягнення з боржника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, представник останньої в апеляційній скарзі посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом до неї як поручителя і солідарного боржника, враховуючи ті обставини, що відповідно до надісланої банком вимоги про дострокове повернення кредиту, боржник з 21 серпня 2012 року не виконує зобов'язання за кредитним договором, а позов та вимогу Банк пред'явив до ОСОБА_2 більш ніж через два роки. Передбачений договором поруки річний строк для пред'явлення вимоги до поручителя, який починається від дня настання строку виконання основного зобов'язання є преклюзивним строком.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором колегія суддів виходить з наступного.

Пунктами 2.3., 2.7. розділу 2., пунктом 4.1. розділу 4 Кредитного договору № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року з внесеними до нього додатковими угодами від 08 вересня 2009 року та від 05 листопада 2010 року змінами передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами, що здійснюється позичальником щомісячно впродовж дії Кредитного договору рівними внесками за формулою ануїтету згідно з Додатком № 1 (Графік повернення основної заборгованості за кредитом після реструктуризації) до цього Договору. Порушення позичальником Графіку повернення кредиту понад 30 днів є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення відсотків за користування кредитними коштами, неустойки та є підставою для дострокового звернення Банком стягнення на заставлене майно. Проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує в валюті кредиту щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитом позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів. За несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/ або несплачених процентів.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1, п. 3.1., п.3.7. розділу 3, п.4.1. розділу 4 Договору поруки № 0329/08/15 -А (ІІ) з внесеними Додатковою угодою № 1 від 05 листопада 2010 року змінами до цього договору, поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за Кредитним договором № 0329/08/15 -А від 14 серпня 2008 року , та додаткових угод до нього, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредитору кредитні кошти в розмірі 50 673 долари США , з кінцевим терміном повернення 14 серпня 2018 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 13,0% процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором; у випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору та цьому Договору боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами; Порука припиняється у разі припинення зобов'язань за Кредитним договором; якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

В матеріалах справи наявні відомості про спрямування банком 14 жовтня 2014 року вимог, відповідно до п.5.3. розділу 5 Кредитного договору, на адресу позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2, викладених у рекомендованому поштовому відправленні, про усунення порушень взятих на себе грошових зобов'язань за Кредитним і належного до нього договору поруки ( т.1 а.с. 16, 17).

До того ж, безпосередньо пред'явлення кредитором позову до суду є різновидом вимоги претензії, адресованої позичальникові.

Як з'ясовано, до моменту пред'явлення позову у листопаді 2014 року і ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у березні 2016 року не були задоволені вимоги кредитора про погашення утвореної суми заборгованості, при достеменній обізнаності відповідачів, принаймні з тексту позовної заяви.

Задовольняючи позов в частині стягнення у солідарному порядку з боржника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитом, процентами, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог в цій частині. Вирішуючи позов Банку в частині стягнення пені, суд задовольнив ці вимоги Банку частково, а саме в межах річного строку до набуття чинності Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 щодо припинення поруки за кредитним договором, колегія суддів враховує наступне.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договорами поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і залежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 252, частини четвертої статті 559 ЦК України, а саме про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов'язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права і обов'язки сторін кредитного договору.

Як установлено судом і це підтверджується матеріалами справи, боржник ОСОБА_1, а від так і поручитель ОСОБА_2, взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами за Кредитним договором до 14 серпня 2018 року, відповідно сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, а проценти за користування кредитними коштами - самостійно , на відкритий рахунок, щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, якщо цей день випадає на вихідні або святкові дні, проценти за користування кредитними коштами сплачуються у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, які виникли на основі договорів.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватися і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитними договорами передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки Кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати згідно до встановленого графіку (п.2.3., п.2.7. розділу 2), а саме до 20 числа кожного місяця, а поручитель відповідає у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через один рік після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитними договорами щодо погашення кредиту до збігу однорічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи умови договору поруки, частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року (справа № 6 -272цс16).

З огляду на наведене вище, враховуючи ті обставини, що умовами кредитного договору передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів), а відсотків щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами, і останній платіж по поверненню кредиту за Кредитним договором був здійснений боржником 21 серпня 2012 року і не в повному обсязі, та з 23 жовтня 2012 року виникла заборгованість по поверненню процентів, а також те, що Банком пред'явлено вимогу про повернення кредитних коштів за цим договором до боржника та поручителя 14 жовтня 2014 року, надав боржнику та поручителю тридцятиденний строк для виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а до суду з позовом Банк звернувся протягом передбаченого Договором поруки річного строку з дня направлення вимоги про дострокове виконання цих зобов'язань, а саме 27 листопада 2014 року (т.1 а.с. 1-3), колегія суддів вважає, що по платежам за Кредитним договором за період до 13 листопада 2013 року порука ОСОБА_2 припинилась, і вона не несе солідарну відповідальність за цей період за невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

В іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя ОСОБА_2 за невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за цим Кредитним договором, а саме з 14 листопада 2013 року до закінчення строку дії договору, правовідносини поруки за договором не припинилися, і відповідно до умов договору поруки, у зв'язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 своїх зобов'язань за Кредитним договором ОСОБА_1 і ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов'язань за цей період.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитом, процентами та пенею за Кредитним договором, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що порука ОСОБА_2 за період до 13 листопада 2013 року припинилась та не застосував положення частини четвертої статті 559 ЦК України.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя ОСОБА_5, а отже, і відмову Банку в позові до неї про стягнення заборгованості за кредитними договорами за період до 13 листопада 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно умов Кредитного договору боржнику ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у сумі 50 673,00 долари США. За умовами цього договору повернення кредитних коштів та процентів за користування ними також повинно здійснюватися у валюті кредиту. Неустойка у вигляді пені обчислюється із суми неповернутого кредиту (т.1 а.с.8 - 10, 12).

Договір є обов'язковим для виконання стонами (ст.629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У абз. 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Стягуючи кредитну заборгованість, суд визначив пеню у доларах США, при цьому не звернули уваги на таке.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Оскільки кредит за вказаним кредитним договором надався в іноземній валюті і договором передбачено повернення кредитних коштів та процентів за користування ними у валюті кредиту, а пеня обчислюється із суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів ( п.4.1 розділу 4 Кредитного договору), заборгованість за кредитом та процентами підлягає стягненню у валюті кредиту, а пеня обчислюється із суми неповернутого кредиту та стягується - у грошовій одиниці України - гривні.

З наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором, розрахованої Банком станом на 26 листопада 2014 року у розмірі 30 811, 46 доларів США, що еквівалентно 461 341 грн. 84 коп. (курс обміну застосований Банком - 14, 973062), та складається із: простроченої заборгованості за кредитом 6 397, 75 доларів США (еквівалент 95 793 ,91 грн.), поточної заборгованості за кредитом 14357, 25 доларів США (еквівалент 214971, 99 грн.), простроченої заборгованості за процентами 5 704,41 доларів (еквівалент 85 412, 48 грн.), поточної заборгованості за процентами 187, 37 доларів США (еквівалент 2 805, 50 грн.), пені з розрахунку 0,2% в день: за простроченим кредитом - 1059, 02 доларів США та за простроченими процентами - 3 105, 65 доларів США, а всього сума пені - 4 164,68 доларів США (еквівалент 62 357, 95грн.).

Зазначена заборгованість обчислена позивачем за весь період її нарахування, а саме: за кредитом - з серпня 2012 року, за процентами - з жовтня 2012 року. Пеня за порушення строку погашення кредиту розрахована Банком в межах річного строку з 26 листопада 2013 по 13 квітня 2014 року, за порушення строку погашення процентів - з 26 листопада 2013 року по 25 листопада 2014 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи позов Банку в частині стягнення пені, правильно визначив період її нарахування відповідно до положень ст. ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України та ст.2 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та дійшов висновку, та визначив її у сумі 3755, 94 долари США.

При цьому суд не звернув уваги на те, що неустойка (пеня) може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні, помилково стягнув пеню у доларах США.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів застосовує курс долара до гривні, встановлений НБУ станом на час ухвалення рішення 27 квітня 2017 року за показником 26, 5888 (т.2 а.с. 47), що узгоджується з роз'ясненнями, наведеними в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» та визначає розмір пені, що підлягає стягненню на користь Банку в сумі 99 865, 94 грн. ( 3755, 94 дол. США х 26, 5888).

З урахуванням наведеного вище, та тих обставин, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року скасована ухвала апеляційного суду лише в частин позовних вимог Банку до ОСОБА_2 та справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню в солідарному подяку підлягає зміні.

Таким чином, з огляду на те, що порука ОСОБА_2 за період до 13 листопада 2013 року припинилась, беручи до уваги зібрані докази, колегія суддів вважає, в порядку захисту майнових прав ПАТ «Банк Форум» на користь останнього підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 26 листопада 2014 року:

- з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в солідарному порядку у розмірі 20809, 47 долари США (еквівалент 553298, 84 грн..), з яких: 17654, 12 долари США (еквівалент 469401,87 грн.) заборгованість за кредитом (14 357, 25 долари США - поточна заборгованість + 3296, 87 долари США - прострочена заборгованість за кредитом з 21 листопада 2013 року по 21 листопада 2014 року), 3155, 35 долари США (еквівалент 83896, 97 грн.) заборгованість за процентами (187, 37 долари США - поточна заборгованість за нарахованими процентами + 2967, 98 долари США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами з 21 листопада 2013 року по 21 листопада 2014 року) , та пеня у розмірі 99865, 94 гривень ( 28158,07 грн. ( 1059,02 дол. США х 26,5888) - пеня за кредитом + 71707,87 грн. (2696, 92 долари. США х 26, 5888) - пеня за процентами).

- з ОСОБА_1, решта заборгованості, заявлена у змісті позову банку і обчисленому за період її нарахування: за кредитом - серпня 2012 року, за простроченими відсотками - з жовтня 2012 року - у розмірі 5837,31 долари США (еквівалент 155207, 07 грн.), з яких: 3100, 88 долари США (еквівалент 82448, 68 грн.) прострочена заборгованість за кредитом з 21 серпня 2012 року по 22 жовтня 2013 року), 2736, 43 долари США (еквівалент 72758, 39 грн.) заборгованість за процентами (5891, 78 долари США - 3155,35 долари США).

Рішення суду в частині судового збору підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Банк Форум»" заборгованість станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року у розмірі 5837 (п'ять тисяч вісімсот тридцять сім) доларів США 31 цент, з яких: 3100 (три тисячі сто) доларів США 88 центів заборгованість за кредитом, 2736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) доларів США 43 центів заборгованість за процентами.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Банк Форум»" заборгованість станом на 26 листопада 2014 року за кредитним договором № 0329/08/15-А від 14 серпня 2008 року у розмірі 20809 (двадцять тисяч вісімсот дев'ять) доларів США 47 центів, з яких: 17654 (сімнадцять тисяч шістсот п'ятдесят чотири) доларів США 12 центів заборгованість за кредитом, 3155 (три тисячі сто п'ятдесят п'ять) доларів США 35 центів заборгованість за процентами, та пеню у розмірі 99865 (дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот шістдесят п'ять) гривень 94 копійки.

Рішення суду в частині судового збору залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді: Є.Є.Мальцева

І.П.Мироненко