ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5477/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Кисіль Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), посилаючись на те, що внаслідок винних дій відповідача відбулась ДТП. В подальшому позивач звернулась до суду з позовом до страхової компанії, яка забезпечувала відповідальність відповідача та останнього про відшкодування шкоди із страховика в межах ліміту відвічальності відповідача, а з останньої іншу частину. Рішенням суду, з відповідача було стягнуто шкоду, а у задоволенні позову в частині стягнення шкоди із страховика в межах ліміту забезпеченої відповідальності було відмовлено у зв'язку із невиконанням вимог закону щодо строку звернення із заявою про виплату страхового відшкодування. Враховуючи зазначене з урахування абсолютного права позивач обирати спосіб захисту та відповідальну особу за спричинення шкоди, позивач звернулася з даним позовом та просить стягнути з відповідача суму, у стягненні якої було відмовлено судом із страховика.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив застосувати до даних правовідносин наслідки спливу строк позовної давності, оскільки з часу вчинення ДТП минуло більше трьох років.

Представник позивача заперечувала проти застосування наслідків спливу строку позовної давності, посилаючись на те, що строк повинен обчислюватися з часу встановлення вини відповідача, тобто винесення судом відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не з часу скоєння ДТП.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.06.2016 року, яке набрало законної сили /а.с. 44-55/ встановлено, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 24.06.2015 року, відповідача визнано винною у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди за участю сторін, тобто у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю позивача спричинено механічні ушкодження.

На момент скоєння ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.10.2013 року укладеного між нею та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Даним договором визначено ліміт відповідальності 50000 грн.

Відповідно до звіту № 171-13 від 19.11.2013 року вартість відновлювальних робіт становить 143133 грн. 71 коп.

За рішенням суду було стягнуто з відповідача 93133 грн. 71 коп., а в задоволенні вимог до страховика про стягнення 50000 грн. було відмовлено, у зв'язку із тим, що позивач своєчасно не звернулась до страховика про виплату страхового відшкодування.

Разом з тим, в рішенні зазначено про абсолютне право позивача отримати відшкодування за її вибором, зокрема із винуватця ДТП.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник відповідача подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачу було відомо про порушення прав останньої відповідачем після вчинення ДТП та складення відносно неї протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а також і про її особу і скориставшись своїм право вибору на відшкодування шкоди, позивач пред'явила вимоги саме до страховика, а не до відповідача. Наразі позивач втратила право вимоги до відповідача в частині відшкодування шкоди в розмірі ліміту відповідальності 50000 грн., у відшкодуванні якого було відмовлено за рішенням суду із страховика, оскільки з часу ДТП минуло більше трьох років.

Представник позивач заперечуючи застосування наслідків спливу строку позовної давності зазначає про те, що строк позовної давності необхідно встановлювати з часу, коли відповідача було визнано винною у вчиненні ДТП на підставі постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до постанови ВСУ у справі №6-309цс15 від 11.11.2015 року про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,суд, при розгляді цієї справи, зробив правовий висновок про початок перебігу позовної давності у справах про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позивач дізналась про порушення свого права та про особу, яка його порушила 24.11.2013 року, тобто в день, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди, і саме із цього часу в неї виникло право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди, так і до страхової компанії, відповідальної за останнього.До суду за захистом свого порушеного права позивач звернулась19.06.2014 року - зі спливом позовної давності.

Зазначена правова позиція спростовує доводи представника позивача про те, що строк позовної давності підлягає відрахуванню з часу винесення постанови, де встановлено винуватця ДТП, тобто відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено вище, позивач скористалась своїм абсолютним правом вибору особи, яка має відповідати за заподіяну шкоду і обираючи страхову компанію пропустила строк звернення з вимогами до суду про стягнення з відповідача тієї частини шкоди, яку просила стягнути із страховика.

Враховуючи вище наведену правову позицію, а також з урахування іншої правової позиції, яка міститься у постанові ВСУ у справі 6-192 цс16 від 29.06.2016 року, вбачається що відступаючи від правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 11.11.2015 року у справі № 309цс15, зокрема про те, що саме із часу скоєння ДТП у потерпілого виникає право вимоги до страхової компанії, відповідальної за безпосереднього заподіювача шкоди, та починається перебіг позовної давності, необхідно дійти висновку про те, що право особи на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права виникає (та відповідно перебіг позовної давності починається) з моменту, коли право цієї особи порушене (особа довідалася про порушення свого права), тобто з моменту відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Зазначені правові висновки обидва підтверджують ту обставину, що перебіг позовної давності починається з часу коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У даному випадку позивач довідалась про порушення свого права та про особу з часу коли мало місце ДТП, складення протоколу про вчинення відповідачем адміністративного правопорушення та оформлення інших матеріалів.

Розбіжності у даних правових позиціях мають місце виключно щодо початку перебігу строку позовної давності щодо відносин, які виникають між страховиком та потерпілою особою, початком якого слід рахувати відмову страховика у здійсненні страхової виплати, в разі коли потерпіла особа звернулась до страховика про таку виплату у передбачений законом строк.

Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємних зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності для їх пред'явлення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212 - 218,

ЦПК України, , ст.ст. 253, 256, 257, 261, ч. 4 ст. 267 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: