У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що близько 19:44 год. на вул. Перова, 27а в м. Києві під час розвантаження з платформи евакуатора «МАН», номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_5, який був викликаний з підприємства «Експрес-Т», його водій ОСОБА_4, порушивши процес розвантаження, допустив некерований з'їзд з платформи евакуатора належного йому автомобіля Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а йому завдано майнової та моральної шкоди.

Відповідно до звіту від 27 червня 2013 року № 84/06/13 про оцінку вартості завданого матеріального збитку, внаслідок пошкодження автомобіля, становить 70 059 грн 99 коп.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 23 квітня 2015 року № 8222 розмір матеріального збитку станом на дату пошкодження автомобіля Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_2, 2011 року випуску, становить 70 059 грн 99 коп., а станом на дату проведення експертизи - 147 200 грн 33 коп.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3, збільшивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 147 200 грн на відшкодування майнової шкоди, 2 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 70 059 грн 99 коп. на відшкодування майнової шкоди, 2 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, судові витрати у розмірі 720 грн 59 коп., а разом - 72 780 грн 58 коп.

У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог до неї скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, виходив із того, що ОСОБА_5 як власник автомобіля «МАН», номерний знак НОМЕР_1, повинна нести солідарну відповідальність з водієм ОСОБА_4 перед позивачем, якому завдано шкоди.

Апеляційний суд погодився з такими висновками місцевого суду, зазначивши також про те, що при визначенні розміру завданої шкоди, суд правильно виходив зі звіту від 27 червня 2013 року.

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються: узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Таким вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що у зв'язку з поломкою (пошкодженням карданного валу) автомобіля Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 був викликаний евакуатор з підприємства «Експрес-Т». Близько 19:44 год. на вул. Перова, 27а в м. Києві під час розвантаження з платформи евакуатора «МАН», номерний знак НОМЕР_1, його водій ОСОБА_4 порушивши процес розвантаження, допустив некерований з'їзд з платформи евакуатора автомобіля Ауді Q7, внаслідок чого указаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Автомобіль «МАН», номерний знак НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_5, яка є фізичною особою - підприємцем, дозволений вид діяльності - у тому числі по класифікації видів економічної діяльності 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту».

Відповідно до звіту від 27 червня 2013 року № 84/06/13 про оцінку вартості завданого матеріального збитку, внаслідок пошкодження автомобіля, становить 70 059 грн 99 коп., яка складається з вартості деталей, які підлягають заміні, з урахуванням експлуатаційного зносу та ремонту автомобіля - 51 949 грн 26 коп., та втрати товарної вартості автомобіля - 18 110 грн 73 коп.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 23 квітня 2015 року № 8222 розмір матеріального збитку станом на дату пошкодження автомобіля Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_2, 2011 року випуску, становить 70 059 грн 99 коп., а станом на дату проведення експертизи - 147 200 грн 33 коп.

Згідно з ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснив судам пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Разом з тим апеляційний суд у порушення зазначених вимог закону та ст. 212 ЦПК України не надали належної правової оцінки факту, що в матеріалах справи відсутні докази визнання ОСОБА_5 винною у дорожньо-транспортній пригоді, чи докази наявності виник у завданні шкоди та не перевірили наявність підстав для застосування до неї солідарної з ОСОБА_4 відповідальності перед позивачем.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи та вимоги закону уваги не звернув, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не врахував, що матеріали справи не містять доказів щодо вини ОСОБА_5 у завданні позивачу шкоди та дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик