Провадження № 2/127/4595/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

18 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/15083/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп" звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 26453,70 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.01.2015р. ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладений договір №121250001 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт (відповідач) бере участь в системі ПлатиПізніше, зокрема отримує товари (послуги) від постачальника (ФОП ОСОБА_2.) - учасника системи ПлатиПізніше на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування, а постачальник зобов'язується забезпечити передачу товарів (надання послуг) клієнту, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом фінансування. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра - ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп".

Згідно вказаних умов договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу Ноутбук Acer Aspire ЕS-511-Codv встановленою вартістю 8398,00 грн., а відповідач зобов'язався сплачувати щомісячні платежі в сумі 839,80 грн. протягом 9-ти місяців, крім першого платежу, та внаслідок виплати всіх зобов'язань за договором, останній набуває право власності на вказаний товар.

Однак, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 29.06.2017 року виникла заборгованість у розмірі 26453,70 грн., з яких: заборгованість за основним зобов'язанням - 7558,20 грн., сума неустойки - 18895,50 грн., в силу чого позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №121250001 від 27.01.2015р. у розмірі 26453,70 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак у позовній заяві, а також у клопотанні від 18.10.2017р. просив розглядати справу за відсутності представника позивача, та зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності відповідача. (а.с. 4, 38, 39)

В судові засідання призначені на 26.09.2017р. та 18.10.2017р. відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Конверти з позовними матеріалами та повістками про виклик в судові засідання в кожному випадку повернулися на адресу суду з відмітками відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 28-29, 26-37), що розцінюється судом, як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

27.01.2015р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладений договір №121250001 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_2 зобов'язався надати в оренду ОСОБА_1 ноутбук Acer Aspire ЕS-511-Codv вартістю 8398,00 грн., а ОСОБА_1 в свою чергу зобов'язався сплатити платіж при триманні товару в розмірі 10% вартості товару, а саме 839,80 грн., а також сплачувати щомісячні платежі в сумі 839,80 грн. протягом 9-ти місяців, крім першого платежу.

Зазначеним договором також передбачено, що внаслідок виплати всіх зобов'язань за договором у відповідача виникає право власності на вищевказаний товар, а в момент підписання договору клієнт підтверджує отримання товарів у робочому стані, без дефектів та пошкоджень, у повній відповідності конфігурації з договором. (а.с. 7)

На виконання умов договору, ФОП ОСОБА_2 передано, а відповідачем ОСОБА_1 отримано ноутбук Acer Aspire ЕS-511-Codv вартістю 8398,00 грн.

Однак, відповідач, сплативши перший платіж при отриманні товару в сумі 839,80 грн., не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів, а тому станом на 29.06.2017 року виникла заборгованість за основним зобов'язанням в сумі 7558,20 грн.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України).

За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В той же час, 15.10.2014р. між ТОВ Фінансова компанія "Фангарант Груп" та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № про участь постачальника в системі Плати пізніше, відповідно до пункту 1.1 якого за цим договором постачальник бере на себе участь в системі ПлатиПізніше, а саме використовуючи технологію фінансування ПлатиПізніше, постачає товари клієнтам, надає послуги та відступає Процесинг-центу права вимоги платежів та право власності на товари за договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центу прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг.

Відповідно до пункту 1.3 вказаного договору права вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та права власності на поставлені клієнтам товари відступаються постачальником на користь Процесинг-центра в момент підписання відповідного договору з клієнтом про отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше. (а.с. 13)

Як вбачається з договору №121250001 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, укладеного 27.01.2015р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, сторони узгодили, що право власності на товари та всі права вимоги щодо сплати платежів за цим договором переходять від постачальника товарів до Процесинг-центру (ТОВ Фінансова компанія "Фангарант Груп")

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, ТОВ Фінансова компанія "Фангарант Груп" набуло статусу кредитора та відповідно право вимоги за договором №121250001 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, укладеного 27.01.2015р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Таким чином, у зв'язку з несплатою щомісячних платежів за укладеним договором, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за основним зобов'язанням в сумі 7558,20 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення вказаної заборгованості підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями частини першої статті 546 ЦК України та статті 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 8.3 договору №121250001, у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору щодо сплати щомісячних платежів та беручи до уваги розрахунок заборгованості за договором №121250001 від 27.01.2015 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми неустойки заявлені правомірно.

Однак, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, оскільки заборгованість за договором №121250001 від 27.01.2015 року складає 7558,20 грн., а нарахована неустойка становить 18895,50 грн., що більше ніж у двічі перевищує розмір основного зобов'язання, суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки до 7558,20 грн.

Положеннями статей 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими статті 212 ЦПК України з врахуванням положень статей 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 15116,40 грн., з яких заборгованість за основним зобов'язанням 7558,20 грн. та неустойка 7558,20 грн.

Згідно з частиною першою статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Однак, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з того, що часткове задоволення позовних вимог пов'язане виключно з ініціативою суду щодо зменшення розміру неустойки, а тому враховуючи положення частини першої статті 88 ЦПК України, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1600,00 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 2, 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (м. Київ, просп. Степана Бандери, 21 (Корпус В), ) заборгованість за договором №121250001 від 27 січня 2015 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше в сумі 15116,40 грн. (п'ятнадцять тисяч сто шістнадцять грн. сорок коп.), з яких заборгованість за основним зобов'язанням 7558,20 грн. та неустойка 7558,20 грн., а також 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот) судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: