Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/773/17

Провадження №2/377/330/17

19 жовтня 2017 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарі: Щуковській А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

УСТАНОВИВ:

28 вересня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 спричинену їй майнову шкоду в сумі 4500 гривень, спричинену моральну шкоду в сумі 2000 гривень та понесені витрати за надання правової допомоги в сумі 400 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 11 червня 2017 року в м. Славутичі Київської області біля будинку № 2 Невського кварталу відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду автомобіль «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить їй. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме було пошкоджено лако-фарбове покриття правого заднього крила та заднього бамперу з правого боку. Зважаючи на механічні пошкодження її автомобіля вона була змушена звернутися до ФОП ОСОБА_3 у м. Чернігові, який займається ремонтом автотранспортних засобів, оскільки за домовленістю з відповідачем, він зобовязався оплатити ремонті роботи її автомобіля. Розмір вартості проведених ремонтно-поновлювальних робіт складає 4500 гривень. Враховуючи, що відповідачем не були оплачені ремонті роботи, а постановою Славутицького міського суду Київської області від 21 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вона була змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення вартості відновлювального ремонту її автомобіля на суму 4500 гривень та спричиненої моральної шкоди в сумі 2000 гривень, яка визначена виходячи із характеру та ступеню тяжкості спричинених їй моральних страждань, тривалості часу, який вона змушена витрачати для захисту порушених прав, в тому числі і як власника транспортного засобу, на вирішення питань усунення тих негативних наслідків, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позов, пославшись на зазначені в ньому обставини. Суду пояснила, що вона є власником автомобіля «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2, 2010 року випуску. Даний автомобіль було придбано в новому стані. Проте, в результаті ДТП, скоєної ОСОБА_2 11.06.2017 року, її автомобіль зазнав механічних пошкоджень. На момент ДТП її автомобіль був застрахований у ПАТ «АХА Страхування» за договором обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 5279497, за умовами якого вона ніякого страхового відшкодування від страхової компанії не отримала, оскільки він передбачає виплату страхового відшкодування тільки у разі спричинення нею шкоди транспортним засобам третіх осіб. Автомобіль відповідача на момент настання ДТП не був застрахований. Не дочекавшись від ОСОБА_2 відшкодування завданих їй збитків, вона з метою проведення ремонтно-відновлювальних робіт 01.09.2017 року звернулась до ФОП ОСОБА_3 у м. Чернігові, який займається ремонтом автотранспортних засобів, де і було виконано ремонт її автомобіля з метою усунення наслідків ДТП, вартість яких склала 4500 гривень. Внаслідок ДТП їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 2000 гривень, виходячи з того, що їй необхідно було виїжджати до м. Чернігова для проведення ремонту свого автомобіля, внаслідок ДТП було порушено її звичайний спосіб життя, вона не могла певний час використовувати свій автомобіль за призначенням.

Відповідач позов визнав частково. Суду пояснив, що він погоджується відшкодувати заподіяну позивачеві майнову шкоду в сумі 2500 гривень та 500 гривень моральної шкоди, посилаючись на те, що під час ДТП автомобіль позивача не зазнав значних пошкоджень, а лише невеликі подряпини лако-фарбової поверхні, тому вартість ремонтно- відновлювальних робіт завищена. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений в позовній заяві, є необґрунтованим.

Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 377/523/17, провадження № 3/377/201/17, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 11 липня 2017 року (справа № 377/523/17, провадження № 3/377/201/17), яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин.

11 червня 2017 року о 22 годині 30 хвилин, в м. Славутич, біля будинку № 2 Невського кварталу, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду припаркований автомобіль «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2. В результаті транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

Зі схеми місця ДТП від 11 червня 2017 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи, і яка була підписана ОСОБА_2 і ОСОБА_1 вбачається, що автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2, під час ДТП, яка мала місце 11 червня 2017 року о 22 годині 30 хвилин на парковці біля буд.№ 2 Невського кварталу м.Славутича, отримав наступні пошкодження: пошкоджене лако-фарбове покриття правого заднього крила та заднього бампера з правого боку.

Для проведення ремонту пошкодженого автомобіля позивач 01.09.2017 року звернулася до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у м. Чернігові, який займається ремонтом автотранспортних засобів.

Витягом з Реєстру платників єдиного податку підтверджено, що ОСОБА_3 як фізична особа-підприємець, займається технічним обслуговуванням та ремонтом автотранспортних засобів.

Відповідно до ОСОБА_4 приймання-передачі від 01 вересня 2017 року ОСОБА_1 передала, а ФОП ОСОБА_3 отримав автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», номер шасі (кузова, рами) VIN KMHBT51DABU018683, державний номерний знак НОМЕР_2, в якому було пошкоджено бампер задній, крило заднє праве.

ОСОБА_4 виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів № ОУ-0000016 від 08.09.2017 року вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, становить 4500 гривень.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 19 від 08 вересня 2017 року підтверджено, що ОСОБА_1 здійснено оплату за ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_3 в сумі 4500 гривень.

Відповідно до ОСОБА_4 здавання-приймання виконаної роботи від 08 вересня 2017 року автомобіль марки «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2, після виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, був переданий ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_1.

Як встановлено в судовому засіданні, цивільна правова відповідальність ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, на час ДТП, не застрахована.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 010595 від 03.11.2010 року автомобільмарки «HYUNDAI GETZ», номер шасі (кузова, рами) VIN KMHBT51DABU018683, державний номерний знак НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_1, позивачу у справі.

За правилом ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

ОСОБА_4 правил ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 377/523/17, провадження № 3/377/201/17 вбачається, що автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1,зареєстрований за ОСОБА_5. Право керування зазначеним автомобілем надано було ОСОБА_2.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Славутицького міського суду Київської області від 11.07.2017 року у справі № 377/523/17, П № 3/377/201/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі(передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В обґрунтування розміру завданих збитків позивачем було надано разом із позовною заявою до суду копію акту виконаних робіт, списання матеріалів, запасних частин та паливно-мастильних матеріалів № ОУ-0000016 від 08.09.2017 року, відповідно до якого вартість виконаних робіт складає 4500 гривень, з яких: 300 гривень бампер задній/зняття та встановлення; 100 гривень крило заднє праве/ремонт; 100 гривень крило заднє праве/розбірка та збірка; 2000 гривень бампер задній/підготовка та фарбування; 2000 гривень крило заднє праве/підготовка та фарбування.

Зазначені витрати позивача стали наслідком протиправних та винних дій відповідача - ОСОБА_2 під час керування ним автомобілем марки «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1,який здійснив наїзд на автомобіль позивача, тому ці витрати є збитками позивача в розумінні частини другої ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки за своєю правовою природою збитками є реальні витрати особи, спричинені порушенням її права, які вона обов'язково може зробити або вже зробила для відновлення порушеного права.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було завдано збитків, внаслідок пошкодження автомобіля «HYUNDAI GETZ», державний номерний знак НОМЕР_2,в ДТП, що мала місце 11.06.2017 року, які полягають у здійснених нею витратах, повязаних з відновлювальним ремонтом автомобіля, і становлять 4500 гривень, з огляду на доведеність зазначеної суми належними та допустимими доказами.

Доводи відповідача про те, що вказана сума виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля є завищеною, є необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами, тому до уваги судом не приймаються.

Виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм права, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 зобовязаний, відшкодувати позивачеві понесені нею збитки, повязані з пошкодженням автомобіля в ДТП 11.06.2017 року, в розмірі 4500 гривень.

ОСОБА_4 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 3 ч. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди через моральні страждання, які вона перенесла в звязку із пошкодженням автомобіля, яким вона постійно користувався у повсякденному житті, через ті незручності, які виникли в звязку з тим, що вона не могла певний час використовувати автомобіль для своїх потреб, і змушена була докладати зусиль для ремонту автомобіля та захисту своїх прав.

Суму відшкодування моральної шкоди суд визначає, виходячи із характеру і тривалості моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, часу, який нею був витрачений для ремонту автомобіля, та часу, протягом якого вона не могла використовувати автомобіль для своїх потреб, в розмірі 1000 гривень.

В іншій частині позов є недоведеним і задоволенню не підлягає.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як зазначено у ч. 3 цієї статті до витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

В частині 2 цієї статті зазначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

ОСОБА_4 ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу, зокрема, у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як зазначено у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Оплата витрат за надання правової допомоги ОСОБА_1 підтверджується актом про надання послуг (правової допомоги) адвокатом ОСОБА_6 обєднання Славутицької міської юридичної консультації «Захист» від 25 вересня 2017 року № 57, відповідно до якого на надання консультації та підготовку позову до суду було затрачено адвокатом одну годину, та квитанцією відділення «Славутич» Чернігівського РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0.857916109.1 від 26.09.2017 року про сплату ОСОБА_1 400 гривень ОСОБА_6 обєднанню Славутицької міської юридичної консультації «Захист».

Даний розмір судових витрат суд вважає обґрунтованим, враховуючи час, затрачений адвокатом на підготовку позовної заяви, та таким, що відповідає граничному розміру, встановленому Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачеві, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в сумі 338,48 гривень пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 5500 грн. х 100: 6500 грн. = 84,62 % (відсоток розміру задоволеного позову); 400х84,62:100=338,48 грн. (сума судових витрат, повязаних з наданням правової допомоги , пропорційна відсотку задоволеного позову).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру, від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що становить 1280 гривень( 640 гривень + 640 гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 4500 гривень, на відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, всього 5500 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 338,48 гривень судових витрат, повязаних з наданням правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1280 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 24 жовтня 2017 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька