Справа № 627/1012/17
Номер рядка звіту 46
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в забезпеченні позову

"31" жовтня 2017 р. смт. Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., ознайомившись із заявою представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа фермерське господарство «ОСОБА_6М.» про визнання незаконними дій та скасування розпоряджень,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 звернулася з позовною заявою в суд до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання незаконними дій та скасування розпоряджень.

Одночасно з подачею позовної заяви представник позивачів звернулася з заявою в суд про забезпечення позову, мотивуючи заяву тим, що позивачам стало відомо про наміри осіб, яким спірними розпорядженнями Краснокутської районної державної адміністрації надано у власність земельні ділянки, щодо укладання договорів оренди земельних ділянок з іншою юридичною особою та проведення реєстраційних дій щодо реєстрації інших речових прав на спірні земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також зазначили, що на теперішній час відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право користування спірними земельними ділянками на підставі рішення господарського суду Харківської'області від 10.10.2017 у справі № 922/2461/17 зареєстровано за ФГ «ОСОБА_6М.».

Оскільки набуття права власності на спірне майно матиме наслідком зміну осіб- власників та відповідно у подальшому користувачів земельних ділянок, це призведе до внесення подальших змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та здійснення державної реєстрації прав інших осіб на предмети обтяження, що призведе до утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, в звязку з чим прохали: накласти арешт на земельні ділянки кадастрові номери яких:

:02:001:0385, :02:001:0386, :02:001:0387, :02:001:0388, :02:001:0389, :02:001:0390, :02:001:0391, :02:001:0392, :02:001:0393, :02:001:0394, :02:001:0395, :02:001:0396,:02:001:0397, :02:001:0398, :02:001:0399,:02:001:0400, що розташовані за межами населених пунктів на території Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та заборонити органам та субєктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та інших речових прав на вищевказані земельні ділянки.

Вивчивши доводи, які зазначені представником позивача в заяві про забезпечення позовних вимог, суддя приходить до слідуючих висновків.

Так, відповідно до інформаційного листа «Про деякі питання застосування норм ЦПК» від 16.01.2013 року №10-72 /0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначено, що ч. 3 ст.151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, однак лише після його предявлення. Тобто заява про забезпечення позову може бути предявлена і на стадії відкриття провадження у справі, стадії провадження у справі до судового розгляду, стадії судового розгляду в суді першої інстанції, стадії провадження в апеляційній інстанції. Питання про забезпечення позову вирішується суддею, в провадженні якого перебуває справа, одноособово, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Вказівка в ч.1 ст.153 ЦПК України на розгляд заяви про забезпечення позову судом (а не суддею) - не є свідченням того, що суддя одноособово, без проведення судового засідання не має права на вжиття заходів забезпечення позову. Законодавець у зазначеній статті вжив термін «суд» у розумінні «державна інституція» і в різних нормах ЦПК України використовує терміни і «суддя» і «суд». Крім того, згідно зі ст. 18 ЦПК України суддя діє від імені суду. Відповідно до абзацу 2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд в судовому засіданні ( залежно від стадії розгляду справи). Отже, якщо заяву про забезпечення позову подано після відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду, то суддя одноособово вирішує це питання відповідно до вимог закону. У разі якщо заява про забезпечення позову надійшла під час проведення судового засідання, то, відповідно, вона розглядається в судовому засіданні згідно з вимогами закону.

Враховуючи вищезазначене, суддя, вивчивши заяву про забеспечення позову вважає, що в її задоволені необхідно відмовити зі слідуючих підстав.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак в обґрунтування заяви про забезпечення позову представником позивачів не надано жодних доказів та доводів, які б вказували на необхідність вжиття заходів забезпечення позову, та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову,

а в поданій заяві про забезпечення позову наявні лише припущення, оскільки як вбачається із змісту заяви про забезпечення позовних вимог, то представник позивачів чітко вказує, що, начебто, позивачам стало відомо про, начебто, наміри громадян, яким надано у власність земельні ділянки розпорядженням Краснокутської РДА зареєструвати договора оренди земельних ділянок з іншою юридичною особою, що й стало підставою для звернення з заявою про забезпечення позовних вимог.

Окрім цього, відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року п ри встановленні відповідності виду забезпечення позову заявленим вимогам, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з заяви про забезпечення позову та долученого до заяви рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2017 року, спірні земельні ділянки, як не витребувані земельні ділянки (паї), передані в оренду фермерському господарству «ОСОБА_6М.», а тому в разі задоволення вимог позивачів про накладення арешту на вказані земельні ділянкибудуть обмежені можливості господарюючого суб'єкта, а саме фермерського господарства «ОСОБА_6М.» користуватися земельними ділянками та здійснювати на них осінньо - польові роботи.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має право брати до уваги не тільки інтереси позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку з застосуванням відповідних заходів.

Натомість, згідно заяви про забезпечення позову спірні земельні ділянки вже надані у власність громадянам: ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31М, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, а тому у зв'язку із застосуванням заявлених позивачами заходів забезпечення позову можуть бути грубо порушені законні права та інтереси вищезазначених осіб відносно спірних земельних ділянок.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, що не позбавляє позивача у подальшому звернутися до суду із заявою про забезпечення позову та наданням відповідних доказів та доводів.

Керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України,постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: В.А.Каліберда