Справа № 347/2194/15
Провадження № 22-ц/779/1099/2017
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Горейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна та виділення реальної частки домоволодіння за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Косівського районного суду від 23 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з наведеним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради, в обґрунтування якого зазначив, що 11.05.2011 року померла його мати ОСОБА_5 Після смерті матері він у визначений законом строк звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. При поданні заяви він дізнався, що за життя його мати склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 Не погоджуючись із змістом заповіту, який було посвідчено 12.02.2009 року, він звернувся до Косівського районного суду з позовом про визнання вказаного заповіту недійсним. ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до нього про усунення його від права на спадкування обовязкової частки у спадщині, на яку він мав право як непрацездатна дитина спадкодавця. Рішенням Косівського районного суду від 06.05.2015 року, яке набрало законної сили, в задоволенні його позову та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. 30.10.2015 року він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, однак нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що ним не подано документів, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на житловий будинок, у якому вона проживала. У звязку з наведеним та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарсько-побутових будівель, розташованих по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області та виділити йому в натурі 1/2 реальну частку вказаного домоволодіння.

22.02.2016 року позивач ОСОБА_4 помер, у звязку з чим ухвалою суду від 13 жовтня 2016 року його правонаступником та позивачем в даній справі визнано ОСОБА_2.

Рішенням Косівського районного суду від 23 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки житлового будинку та господарсько-побутових будівель, розташованих по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області та виділено їй в натурі у власність наступні приміщення у вказаному житловому будинку, а також господарські будівлі і споруди, а саме: 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м; мансардну житлову кімнату літ. 1-8 пл. 7,10 кв.м; коридор літ. 1-1 пл. 6,0 кв.м; кладову літ. 1-2 пл. 2,0 кв.м; житлову кімнату літ. 1-3 пл. 9,40 кв.м; житлову кімнату літ. 1-4 пл. 20,0 кв.м; сарай літ. В; сарай літ. Г; вбиральню літ. Д; 1/2 огорожі літ. №2; ворота літ. №3; огорожа літ. №4; вимощення літ. І.

При цьому ОСОБА_2 проводить:

- зміну та переоблаштовує автономні мережі: газопостачання, електропостачання, водопостачання (вносить зміни в документацію);

- демонтаж дверного блоку з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між коридором літ. 1-5 та кімнатою літ. 1-4;

- облаштовує дверний проріз та вставляє демонтований дверний блок з горища в кімнату літ. 1-8;

- влаштовує вихід на свою частину горища, із коридору-кухні літ. 1-1 житлового будинку, яка вказана даним варіантом розподілу.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку та господарсько-побутових будівель, розташованих по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області та виділено йому в натурі у власність наступні приміщення у вказаному житловому будинку, а також господарські будівлі і споруди, а саме: 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м; мансардну житлову кімнату літ. 1-10 пл. 7,60 кв.м; коридор літ. 1-5 пл. 6,50 кв.м; житлову кімнату літ. 1-6 пл. 14,0 кв.м; кухню літ. 1-7 пл. 8,30 кв.м; літню кухню літ. Б; підвал літ. Б1; веранду літ. Б2; 1/2 огорожі літ. №2; 1/2 огорожі літ. №4; 1/2 вимощення літ. І.

При цьому ОСОБА_1 проводить:

- облаштовує автономні мережі: газопостачання, електропостачання, водопостачання (вносить зміни в документацію);

- демонтаж дверного блоку з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між кухнею літ. 1-7 та коридору-кухнею літ. 1-1;

- демонтаж дверного блоку з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між коридором літ. 1-9 та кімнатою літ. 1-8;

- облаштовує перегородку на горищі із облегшеної цегли, по лінії поділу-розмежування мансардних кімнат.

Криницю літ. №1 залишено в спільному користуванні.

Горищем кожний із співвласників повинен користуватись над своїми приміщеннями, які розташовані нижче за поверховістю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 18 681,35 грн. різниці у вартості при поділі майна.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зіслався на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема апелянт вказує, що не відповідають дійсності і самим обставинам справи твердження суду першої інстанції про те, що в судовому засіданні він, як відповідач, не заперечив щодо поділу майна згідно експертизи та просив виділити йому частку майна як співвласнику №2.

Зазначає, що він дійсно не мав жодних заперечень щодо поділу домоволодіння, однак просив виділити йому частку майна як співвласнику №1, оскільки, починаючи з осені 2007 року і по даний час, він разом із сімєю проживає в спірному будинку в приміщеннях, які позначені у висновку експерта: спальня літ. 1-4, житлова кімната літ. 1-3, а також коридор літ. 1-1 та кладова літ. 1-2, які ним переобладнані під кухню. За час проживання у вищевказаних приміщеннях ним неодноразово здійснювалися поточні ремонти та інші господарські роботи по облаштуванню житла. В судовому засіданні ним наводилися вищевикладені обставини та подавались відповідні докази, зокрема акти обстеження матеріально-побутових умов та довідки міської ради. Однак суд зазначене до уваги не взяв, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

З наведених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції змінити та виділити йому в натурі у власність 1/2 частину домоволодіння, що знаходиться по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи як співвласнику №1, а ОСОБА_2 як співвласнику №2.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги, вважала рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що власником домоволодіння, яке знаходиться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області, була ОСОБА_5, яка померла 11.05.2011 року.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 12.02.2009 року, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 Наведена обставина встановлена рішенням Косівського районного суду від 06.05.2015 року (а. с. 8-9), а тому в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

ОСОБА_4 був спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 і мав право на обовязкову частку у спадщині, оскільки на час смерті матері був непрацездатним.

Таким чином, у відповідності до ст. 1241 ЦК України ОСОБА_4 мав право на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області та належали ОСОБА_5

Також встановлено, що ОСОБА_4 звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_3 районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 11.05.2011 року.

30.10.2015 року приватний нотаріус ОСОБА_3 районного нотаріального округу ОСОБА_6 винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила ОСОБА_4 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області і належить ОСОБА_5, померлій 11.05.2011 року, оскільки він не подав документи, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на вказаний житловий будинок (а. с. 11).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

В силу ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

За наведених обставин та норм матеріального права, які регулюють дані спірні правовідносини, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_4, який на день смерті матері ОСОБА_5 був непрацездатним, мав право на обовязкову 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області та належали ОСОБА_5

22.02.2016 року позивач ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 90).

Згідно матеріалів справи (а. с. 123) спадкоємцем померлого ОСОБА_4 стала його дружина ОСОБА_2.

Таким чином, задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, що остання, як спадкоємець померлого ОСОБА_4, має право на його частку у спірному домоволодінні, у звязку з чим за нею слід визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку та господарських будівель, розташованих по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області, а на 1/2 частку цього домоволодіння має право відповідач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5, який прийняв спадщину, подавши в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, суд першої інстанції виходив із можливості виділу її частки зі спільної часткової власності та виділити їй в натурі у власність частку майна як співвласнику №2 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, а ОСОБА_1 як співвласнику №1.

Разом з тим в резолютивній частині рішення суд зазначив, що ОСОБА_2 слід виділити в натурі у власність наступні приміщення у вказаному житловому будинку, а також господарські будівлі і споруди, а саме: 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м; мансардна житлова кімната літ. 1-8 пл. 7,10 кв.м; коридор літ. 1-1 пл. 6,0 кв.м; кладова літ. 1-2 пл. 2,0 кв.м; житлова кімната літ. 1-3 пл. 9,40 кв.м; житлова кімната літ. 1-4 пл. 20,0 кв.м; сарай літ. В; сарай літ. Г; вбиральня літ. Д; 1/2 огорожі літ. №2; ворота літ. №3; огорожа літ. №4; вимощення літ. І, які згідно висновку №047/БТ-16 судової будівельно-технічної експертизи, складеного судовим експертом ОСОБА_7 25.03.2016 року (а. с. 55-83), та поданих експертом виправлень до цього висновку (а. с. 166-172), пропонується виділити співвласнику №1.

Згідно пояснень відповідача ОСОБА_1 та поданих ним письмових доказів, а саме актів обстеження матеріально-побутових умов життя від 14.12.2016 року та 22.05.2017 року, довідок, виданих виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради, від 14.12.2016 року №5133 та 22.05.2017 року №1624 (а.с. 207-210), він з сімєю проживає в домоволодінні по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області. В даному домоволодінні зареєстровані дружина відповідача ОСОБА_8 та син ОСОБА_1 Сам відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак з 2007 року фактично проживає у спірному домоволодінні.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 14.12.2016 року сімя ОСОБА_1 займає приміщення, які в експертизі позначені: коридор 1-1, житлова кімната 1-3, житлова кімната 1-4, тобто ті приміщення, які згідно висновку експерта пропонуються співвласнику №1 (а. с. 209).

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Але договір про користування майном не поділяє це майно між його співвласниками, а тільки визначає порядок користування спільним майном.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності.

З аналізу норм ст. ст. 356 ч. 1, 358, 364, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України в п. 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» №7 від 4 жовтня 1991 року (з послідуючими змінами та доповненнями) у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділена відокремлена частина будинку, яка відповідає розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасникові спільної власності, частка якого зменшилася.

Судом установлено, що за даними висновку №047/БТ-16 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 25.03.2016 року судовим експертом ОСОБА_7 (а.с. 55-83), та виправлень до цього висновку (а.с. 166-172), дійсна (ринкова) вартість домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. С.Бандери, 20, що в м. Косові Івано-Франківської області, станом на час проведення дослідження становить 304 859 грн. Дійсна (ринкова) вартість житлового будинку за вказаною адресою становить 164 099 грн.

Експертом визначено, що реальний поділ домоволодіння №20 по вул. С.Бандери в м. Косові в натурі на дві відокремлені частини з окремими входами і з урахуванням переобладнань відповідно до часток по 1/2 обох співвласників є технічно можливим, та запропоновано один можливий варіант реального розподілу будинку, який відповідає розміру часток кожного співвласника з незначним відхиленням, зокрема першому співвласнику пропонується виділити приміщення в житловому будинку та частину господарських будівель та споруд, що від загальної вартості домоволодіння становить 44/100, а другому співвласнику що від загальної вартості домоволодіння становить 56/100.

Зокрема експертом пропонується 1-му співвласнику власнику 1/2 ідеальних частин виділити реально у власність приміщення в житловому будинку: 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м; мансардну житлову кімнату літ. 1-8 пл. 7,10 кв.м; коридор літ. 1-1 пл. 6,0 кв.м; кладову літ. 1-2 пл. 2,0 кв.м; житлову кімнату літ. 1-3 пл. 9,40 кв.м; житлову кімнату літ. 1-4 пл. 20,0 кв.м. ; з господарських будівель та споруд: сарай літ. В; сарай літ. Г; вбиральню літ. Д; 1/2 криниці літ. №1; 1/2 огорожі літ. №2; ворота літ. №3; 1/2 огорожі літ. №4; 1/2 вимощення літ. І.

2-му співвласнику власнику 1/2 ідеальних частин експертом пропонується виділити реально у власність приміщення в житловому будинку: 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м; мансардну житлову кімнату літ. 1-10 пл. 7,60 кв.м; коридор літ. 1-5 пл. 6,50 кв.м; житлову кімнату літ. 1-6 пл. 14,0 кв.м; кухню літ. 1-7 пл. 8,30 кв.м., з господарських будівель та споруд: літню кухню літ. Б; підвал літ. Б1; веранду літ. Б2; 1/2 криниці літ. №1; 1/2 огорожі літ. №2; 1/2 огорожі літ. №4; 1/2 вимощення літ. І.

При цьому сторона, яка стає власником 56/100 спірного домоволодіння сплачує власнику 44/100 домоволодіння грошову компенсацію за відступлення від рівності часток, що вданому випадку становить 18 681,35 грн.

Також по розробленому експертом варіанту поділу житлового будинку літ. «А» визначено перелік ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести кожному з співвласників для відокремлення виділених їм частин будинку. Оскільки такі переобладнання та перепланування не стосуються несучих конструкцій будинку та не потребують прибудов до будинку, то судом не пропонувалось сторонам надати дозвіл на це виконкому місцевої ради, як того вимагає стаття 152 ЖК України.

Судом встановлено, що позивач не проживає в спірному домоволодінні, а відповідач разом з сім'єю проживає в частині будинку, яка експертом пропонується виділити співвласнику №1 та провів ремонт вказаних приміщень. З урахуванням наведеного та того, що вартість цієї частини будинку вписується у розмір частки відповідача, що належить йому в праві спільної власності на житловий будинок, суд першої інстанції правильно дійшов висновку у мотивувальній частині рішення про виділ позивачу частини домоволодіння як співвласнику №2, а відповідачу як співвласнику №1.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскільки висновки суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення не відповідають резолютивній частині рішення та фактичним обставинам справи, то рішення суду в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення реальної частки домоволодіння, що знаходиться по вул. С.Бандери, 20 у м. Косові Івано-Франківської області, слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким виділити ОСОБА_2 у власність частку майна в натурі як співвласнику №2 згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, а ОСОБА_1 як співвласнику №1. Таким чином, загальна вартість майна, що виділяється у власність ОСОБА_2 за даними експертного висновку (а. с. 55-84, 166-172) складає 171 110,85 грн., що на 18 681,35 грн. (171 110,85 152 429,5 (вартість 1/2 ідеальної частки)) більше за її частку в грошовому виразі та становить 56/100 від загальної вартості домоволодіння. Загальна вартість майна, що виділяється у власність ОСОБА_1, становить 133 748,15 грн., що на 18 681,35 грн. (152 429,5 (вартість 1/2 ідеальної частки) 133 748,15) менше за його частку в грошовому виразі та становить 44/100 від загальної вартості домоволодіння.

У звязку з відхиленням від розміру часток кожного власника з ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 18 681,35 грн., частка якого в грошовому виразі зменшилась на вказану суму.

В силу дії ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якою встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 цієї статті стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі і витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 на час подання позовної заяви був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід другої групи, а тому судовий збір в розмірі 1 524,30 грн. слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 в дохід державного бюджету.

Що стосується витрат, повязаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи, то колегія суддів вважає, що такі, враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог, слід покласти на обох сторін порівну.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №047 від 10 травня 2016 року (а. с. 54) ОСОБА_2 за проведення експертизи оплачено 4 000 грн.

З огляду на викладене з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 2 000 грн. витрат по оплаті експертного висновку.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. ст. 356 ч. 1, 358, 364, 380, 382, 1216, 1217, 1233, 1235 ч. 1, 3, 1241 ч. 1 ЦК України, ч ч. 1, 3 ст. 79, ч ч. 1, 3, 5 ст. 88 ЦПК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Косівського районного суду від 23 травня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 міської ради про виділення реальної частки домоволодіння скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 в житловому будинку, що знаходиться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області:

- 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м вартістю 6 733,55 грн.;

- мансардну житлову кімнату літ. 1-10 пл. 7,60 кв.м вартістю 7 812,96 грн.;

- коридор літ. 1-5 пл. 6,50 кв.м вартістю 13 306,34 грн.;

- житлову кімнату літ. 1-6 пл. 14,0 кв.м вартістю 28 659,82 грн.;

- кухню літ. 1-7 пл. 8,30 кв.м вартістю 16 991,18грн., всього на суму 73 503,85 грн.

з господарських будівель:

- літню кухню літ. Б вартістю 54 651 грн.;

- підвал літ. Б1 вартістю 11 199 грн.;

- веранду літ. Б2 вартістю 18 321 грн.;

- 1/2 криниці літ. №1 вартістю 5 371 грн.;

- 1/2 огорожі літ. №2 вартістю 4 622 грн.;

- 1/2 огорожі літ. №4 вартістю 2 205 грн.;

- 1/2 вимощення літ. І вартістю 1 238 грн., всього на суму 97 607 грн.,

на загальну суму 171 110,85 грн., що на 18 681,35 грн. більше за її частку в грошовому виразі та становить 56/100 від загальної вартості домоволодіння.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 в житловому будинку, що знаходиться по вул. С.Бандери, 20 в м. Косові Івано-Франківської області:

- 1/2 мансардного коридору літ. 1-9 пл. 6,55 кв.м вартістю 6 733,55 грн.;

- мансардну житлову кімнату літ. 1-8 пл. 7,10 кв.м вартістю 7 298,95 грн.;

- коридор літ. 1-1 пл. 6,0 кв.м вартістю 12 282,78 грн.;

- кладову літ. 1-2 пл. 2,0 кв.м вартістю 4 094,26 грн.;

- житлову кімнату літ. 1-3 пл. 9,4 кв.м вартістю 19 243,02 грн.;

- житлову кімнату літ. 1-4 пл. 20,0 кв.м вартістю 40 942,59 грн., всього на суму 90 595,15 грн.

з господарських будівель:

- сарай літ. В вартістю 16 778 грн.;

- сарай літ. Г вартістю 5 674 грн.;

- вбиральню літ. Д вартістю 1 615 грн.;

- 1/2 криниці літ. №1 вартістю 5 371 грн.;

- 1/2 огорожі літ. №2 вартістю 4 622 грн.;

- ворота літ. №3 вартістю 5 650 грн.;

- 1/2 огорожі літ. №4 вартістю 2 205 грн.;

- 1/2 вимощення літ. І вартістю 1 238 грн., всього на суму 43 153 грн.,

на загальну суму 133 748,15 грн., що на 18 681,35 грн. менше за його частку в грошовому виразі та становить 44/100 від загальної вартості домоволодіння.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділити в користування горище над їхніми приміщеннями, які розташовані нижче за поверховістю.

Зобовязати ОСОБА_2 після виготовлення та погодження відповідних проектів влаштувати у виділеній їй частині будинку автономні системи електропостачання, газопостачання, водопостачання і опалення, та провести наступні переобладнання: демонтувати дверний блок з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між кухнею літ. 1-7 та коридором-кухнею літ. 1-1; демонтувати дверний блок з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між коридором літ. 1-9 та кімнатою літ. 1-8; облаштувати перегородку на горищі із облегшеної цегли по лінії поділу-розмежування мансардних кімнат.

Зобовязати ОСОБА_1 після виготовлення та погодження відповідних проектів влаштувати у виділеній йому частині будинку автономні системи електропостачання, газопостачання, водопостачання і опалення, та провести наступні переобладнання: демонтувати дверний блок з подальшою закладкою дверного прорізу цеглою між коридором літ. 1-5 та кімнатою літ. 1-4; облаштувати дверний проріз та вставити демонтований дверний блок з горища в кімнату літ. 1-8; влаштувати вихід на свою частину горища із коридору-кухні літ. 1-1.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки м. Косів Івано-Франківської області, вул. Горбового, 7/2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, за відхилення від ідеальних часток у домоволодінні №20 по вул. С.Бандери в м. Косів Івано-Франківської області грошову компенсацію в розмірі 18 681,35 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят одну гривень 35 коп.).

Рішення Косівського районного суду від 23 травня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн. витрат по оплаті експертного висновку.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету 1337,48 грн. судового збору.

В решті рішення Косівського районного суду від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді І.В. Бойчук

ОСОБА_9