АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3319/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2567/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

За участю секретаря: Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 серпня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №447 від 13.12.2006 року у сумі 3886,60 доларів США, що складається з поточної заборгованості по процентах 80,12 доларів США, простроченої заборгованості по процентах 1970,96 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту 1284,76 доларів США, пені за несвоєчасне погашення процентів 550, 76 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» у відшкодування сплаченого судового збору1477,23 грн.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 серпня 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні предявлених до нього вимог. Зокрема вказує, що подавши в 2014 році позов до суду про дострокове стягнення коштів, банк фактично змінив строк виконання договору та предявив до нього як до поручителя позов після сплину шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 13.12.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступник ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №447, відповідно до умов якого позичальник отримала грошові кошти в сумі 25200 дол. США строком до 12.12.2018 року, зі сплатою відсотків в розмірі 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в цей же день між банком, позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 447.

Умовами договору поруки, а саме п.1.2 встановлено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обємі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя в солідарному порядку, банк вказував, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01.12.2014 року його позов про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто з останніх заборгованість за кредитним договором №447 від 13.12.2006 року, яке відповідачами так і не було виконано. Крім того, ними не виконувались зобовязання по сплаті процентів за користування кредитом, що також призвело до утворення заборгованості, розмір якої згідно п. 3.2.8 обраховується, виходячи з 13,5 % річних на залишок простроченої заборгованості за кредитом, починаючи з дня її виникнення.

У звязку з чим просив стягнути в солідарному порядку заборгованість станом на 22.12.2015 року в розмірі 3886,60 доларів США, яка складається - з заборгованості по процентах поточна 80,12 доларів США; заборгованості по процентах прострочена 1970,96 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту 1284,76 доларів США; пені за несвоєчасне погашення процентів 550,76 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту порушення позичальником умов кредитного договору щодо строку повернення кредиту та строків сплати процентів за його користування після постановлення судом рішення про стягнення кредитної заборгованості, що, в свою чергу, є правовою підставою для стягнення з солідарних боржників на користь банку нарахованих на залишок простроченої заборгованості процентів та пені за несвоєчасне погашення кредиту.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 553, ч.1 ст. 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином, поручитель, хоча і повязаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах з кредитором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя.

В даному випадку при укладанні договору поруки сторони погодили строк його дії та визначили, що останній діє до припинення забезпеченого ним зобовязання позичальника за кредитним договором (п.5.1.).

Порука також припиняється якщо кредитор протягом 6 місяців з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору (п.5.2.).

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з порушенням боржниками виконання зобовязання за кредитним договором, банк звернувся в 2014 році до Автозаводського районного суду м. Кременчука, рішенням якого від 01.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість в сумі 11037,22 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по несплаченим процентам, пені.

Тобто, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, банк, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання, який в даному випадку повинен був тривати до 12 грудня 2018 року, відтак з відповідним позовом про стягнення з поручителя заборгованості, кредитор зобовязаний був звернутись до суду протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

До подібного висновку дійшов ВСУ при розгляді справі №6-933цс15 в постанові від 09.09.2014 року, що викладено в правовій позиції, яка є обовязковою при розгляді справ з подібними правовідносинами.

Оскільки своїм зверненням в липні 2014 року з позовом про дострокове стягнення з солідарних боржників кредитної заборгованості банк змінив строки виконання кредитного договору, то відповідна вимога про стягнення з поручителя заборгованості внаслідок невиконання позичальником своїх зобовязань мала бути предявлена впродовж шести місяців.

Беручи до уваги, що предметом спору по даній справі є стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом вже після постановлення судового рішення про дострокове стягнення кредиту, відтак і обрахування визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку повинно здійснюватись з грудня 2014 року, оскільки продовжувало мати місце не виконання позичальником зобовязання по сплаті процентів за користування кредитом, натомість банк звернувся з даним позовом в травні 2016 року.

З огляду на висловлені банком заперечення щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію, викладеної в Постанові ВСУ від 17.09.2014 року по справі №6-53цс-14.

Згідно якої правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачають три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи, що кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості з солідарних боржників в травні 2016 року, тобто після сплину визначеного ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку після набрання чинності судового рішення про дострокове стягнення коштів, тобто за межами строку існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, що виключає правові підстави для стягнення з поручителя як солідарного боржника кредитної заборгованості.

На вказані обставини, суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з поручителя як солідарного боржника кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування судового рішення та постановлення по справі нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог, предявлених до поручителя ОСОБА_2 як до солідарного боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором по сплаті процентів за користування кредитом та пені за неналежне виконання зобовязань.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 серпня 2016 року в частині задоволених позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення з поручителя ОСОБА_2 кредитної заборгованості скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення заборгованість за кредитним договором №447 від 13.12.2006 з поручителя ОСОБА_2.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1