Ухвала

іменем україни

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

МостовоїГ.І., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір'я Туризму», фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, про визнання діяльності фізичної особи-підприємця при укладенні договору на туристичне обслуговування такою, що містить ознаки нечесної підприємницької практики, та стягнення моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що16 серпня 2016 року між ним, діючи від свого імені, ОСОБА_5 та її неповнолітньої дочки - ОСОБА_6 та фізичною особою - підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_7, яка діяла за дорученням туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сузір'я Туризму», укладено договір на туристичне обслуговування, предметом якого є подорож до Турції (м. Фетхіє), терміном з 24 по 31 серпня 2016 року, з розміщенням в готелі «ClubTuana 5*».

На виконання умов договору він сплатив вартість туристичних послуг у сумі 26 221 грн та 12 500 грн, у зв'язку з чим отримав проїздні квитки, поліс страхування, ваучер на трансфер та розміщення у вказаному вище готелі.

Вказує, що вибір готелю був здійснений лише за пропозицією відповідача ФОП ОСОБА_7, яка завірила, що це буде гарне і комфортне місце відпочинку, однак при прибутті до вказаного готелю, їх усіх трьох було розміщено у номері, який в повній мірі не відповідав інформації стосовно комфорту та якості, що йому була надана відповідачем ФОП ОСОБА_7

Посилаючись на те, що його введено в оману, турагент надав недостовірну інформацію, у зв'язку з чим він прибав продукт неналежної якості, просив суд визнати діяльність ФОП ОСОБА_7 такою, що містить ознаки нечесної підприємницької практики, та стягнути з відповідача 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням районного суду, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без руху з підстав несплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 січня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернено заявнику у зв'язку із невиконанням вимог ухвали апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані ухвали та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи колегія суддів дійшла висновку про задоволення касаційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2016 року ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання ухвали, а саме для сплати судового збору, на підтвердження чого необхідно було надати оригінал квитанції про його сплату.

Постановляючи вказану ухвалу, апеляційний суд виходив із того, що доводи позивача про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 22 травня

2015 року) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, у якому виключено положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів, тому пільги у ОСОБА_3 щодо сплати судового збору відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31 січня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною та повернено заявнику у зв'язку із невиконанням вимог ухвали апеляційного суду Одеської області від 25 листопада

2016 року.

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_3 не усунуто недоліки апеляційної скарги в термін, визначений в ухвалі апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги, а саме не сплачено судовий збір.

Проте вказані ухвали постановлені апеляційним судом у порушення вимог процесуального закону.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими ст. 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що при поданні апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада

2016 року ОСОБА_3 не сплачено судовий збір. Як на підставу звільнення від сплати судового збору він послався на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вказавши, що і позовні вимоги обґрунтовувались цим законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, тому при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів».

При цьому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвиходить з того, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 6 вересня 2017 року № 6-185цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковим для суду. Проте суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, враховує те, що Закон України «Про судовий збір» зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» безпосередньо не зазначає споживачів як осіб, які звільнені від сплати судового збору (ст. 5 Закону).

Проте системний і комплексний аналіз зазначеного вище Закону України і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому у вказаній нормі (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При цьому за основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22). Разом з тим порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України).

Покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору та залишаючи без руху з цих підстав апеляційну скаргу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, тому висновок апеляційного суду щодо залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_3 та в подальшому її повернення з підстав несплати судового збору є помилковим.

Враховуючи наведене, ухвали апеляційного суду в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не можуть вважатися законними й підлягають скасуванню, а справа - направленню до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада

2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

Г.І. Мостова

І.М. Фаловська