Справа № 266/4909/16-ц
Провадженя№ 2/266/330/17
13 липня 2017 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Сараєва І.А. за участю секретаря Рухман О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольскої міської ради про визнання права власності в порядку спадкування з тих підстав, що житловий будинок з усіма прибудовами та спорудами для його обслуговування, що знаходиться по вул. Домаха, 7 у м. Маріуполі Донецької області належав на праві особистої власності гр.. ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будівлі за №1037 від 29.11.1958 p., виданим Міським відділом комунального господарства Виконавчого комітету Жданівської міської ради депутатів трудящих. Дане свідоцтво про право особистої власності було видане замість посвідчення Міськмайноуправління №332 від 31.12.1946р. У даному житловому будинку були зареєстровані та проживали сім'я власника, а саме дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 22.06.1941 року почалась ОСОБА_6 війна. У зв'язку з цим, 17.07.1941 року, ОСОБА_2, як військовозобов'язаного, для захисту Вітчизни було призвано на службу до лав Радянської армії. З фронту військовослужбовець ОСОБА_2 не повернувся. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.12.2016 року за результатами розгляду цивільної справи №266/3164/16-ц було оголошено померлим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за останнім місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5 з дня вірогідної смерті 01 грудня 1941 року. На підставі вищезазначеного рішення суду 24.12.2016 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №9 та видане свідоцтво про смерть І-НО №974426. Донька померлого ОСОБА_2- ОСОБА_5 постійно проживала у батьківському будинку №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області та прийняла спадщину після загиблого на фронті батька ОСОБА_2, адже його останнім місцем проживання був даний спірний житловий будинок. Факт постійного проживання та прийняття спадщини ОСОБА_5, 20.04.1930р.н. після загиблого на фронті батька ОСОБА_2 підтверджується рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.07.1990р. по цивільній справі №2-484/90. Також вищезазначеним рішенням суду було затверджено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 1958 року належить наступні споруди: житловий будинок В-1, вбиральня, огорожа. 13.09.1979 року померла мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІ-НО №451034, видане 13.09.1979 року Приморським відділом ЗАГС м. Жданова Донецької області УРСР. Пізніше, ОСОБА_5 на земельній ділянці домоволодіння №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області самочинно збудувала прибудови (сіни) літ. в-1, в1-1, літню кухню літ. И-1, літній душ літ. Л-1. Даний факт підтверджується актом належності реальних та ідеальних часток між спів володільцями від 07травня 1990 року. Проте, рішенням виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 13.06.1990р. за №160/4 прибудови літ. в-1, в 1-1, літню кухню літ. И-1 було введено до складу домоволодіння №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області, а приміщення (3-2) житлового будинку В-1 встановлювалось вважати жилою площею. У 1990 році за замовленням ОСОБА_5 до житлового будинку В-1 та літньої кухні И-1 домоволодіння №7 по вул. Домаха у м. Маріуполі Донецької області, де вона постійно проживала, було проведено газопровід, про що свідчить проект проведення газопроводу від 1990 року. ОСОБА_7 за час життя одружена не була, дітей не мала. Як член сім'ї загиблого військовослужбовця отримувала від держави пільги на сплату комунальних послуг. Зважаючи на те, що спадкоємців у ОСОБА_5 не було, то 17.11.2012 року вона склала заповіт на її імя. Заповіт, складений у м. Маріуполі 17.11.2012 року зареєстрований в реєстрі за №2-2578, посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_8. 15 листопада 2015 року у віці 85 років померла ОСОБА_5, про що 16.11.2015 року складено відповідний актовий запис №986 та підтверджується свідоцтвом про смерть І-НО №917397, видане 16.11.2015 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Після смерті ОСОБА_5 вона періодично приїжджає до спадкового будинку домоволодіння №7 по вул. Домаха у м. Маріуполі Донецької області, в силу своїх фінансових можливостей підтримує будинок у жилому стані, доглядає за двором, вчасно сплачує платежі за використані комунальні послуги. У встановлений законодавством строк вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5, померлої 15.11.2015 року. Однак приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області, який залишився після смерті 15.11.2015 року ОСОБА_5, оскільки спадкоємцем не надано документи, що посвідчують право власності та витяг про реєстрацію права власності. У травні 2016 року за запитом приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 та моєю заявою МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» була проведена інвентаризація вищезгаданого житлового будинку та виданий технічний НОМЕР_1 від 05.05.2016р. Відповідно до проведеної інвентаризації житловий будинок № 7 по вулиці Домаха в м. Маріуполі Донецької області з усіма господарськими спорудами для його обслуговування складається з: житлового будинку літ. В-1, прибудови літ. в-1, літ. в 1 -1, убиральні літ. Е-1, літньої кухні літ. И-1, літнього душу літ. Л-1, огорожі №1, загальною площею приміщень 46,2 кв.м., житловою площею приміщень 32,8 кв.м. Просила суд визнати право власності на вказане спадкове майно за заповітом.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Представник Відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомив, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі за №1037 від 29.11.1958 p., виданого замість посвідчення Міськмайноуправління №332 від 31.12.1946р. Міським відділом комунального господарства Виконавчого комітету Жданівської міської ради депутатів трудящих, домоволодіння №7 по вул.. Домаха в м. Маріуполі на праві власності належало ОСОБА_2 (а.с. 8).
Згідно довідки МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 05.05.2016 р. №1256 житловий будинок № 7 по вулиці Домаха в м. Маріуполі Донецької області належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 29.11.1958 p. за №1037 ід. частка 16/25.В БТІ зареєстровано за №511 ( а.с. 41).
Як вбачається з копії домової книги у житловому будинку №7 по вул. Домаха були зареєстровані та проживали сім'я власника ОСОБА_2, а саме дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 19-36).
Як вбачається з дослідженої судом домової книги та рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 08.12.2016 р. №266/3164/16-ц ОСОБА_5 постійно з дитинства та до дня смерті мешкала за адресою: вул.. Домаха, б. 7 у м. Маріуполі.
Згідно свідоцтва про народження І-НО №071943 виданого повторно Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, 16.11.1998 р. ОСОБА_5 народилася 20.04.1930 року її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 13.09.1979 року, про що Приморським відділом РАЦС 13.09.1979 р. зроблено відповідний актовий запис №518 (а.с. 13)
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 22.03.2008 року, б про що Приморським відділом РАЦС ММУЮ Донецької області 24.03.2008 р. зроблено відповідний актовий запис №276 (а.с. 14)
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.12.2016 року №266/3164/16-ц було оголошено померлим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за останнім місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6 з дня вірогідної смерті 01 грудня 1941 року Рішення набрало законної сили 20.12.2016 р. ( а.с. 9-10).

На підставі вищезазначеного рішення суду 24.12.2016 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис №9 та видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померлого 01 грудня 1941 року серія І-НО №974426 ( а.с. 11).

До 1963 року діяв ЦК України 1922 року. Оскільки спадщина у вигляді будинку №7 по вул.. Домаха у м. Маріуполі після смерті ОСОБА_2 відкрилася під час дії вказаного закону, правовідносини в цій частині слід розглядати згідно норм ЦК УРСР 1922 року.

ОСОБА_5, як донька померлого ОСОБА_4, є спадкоємцем першої черги згідно ст.418 ЦК УРСР 1922 року, який діяв на час відкриття спадщини.

Статтею 429 ЦК УРСР 1922р. передбачалось, якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

Спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління спадковим майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з'явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна.

За ст. 431 ЦК УРСР 1922р. місцем відкриття спадщини вважається останнє місце проживання спадкодавця.

Таким чином, за життя ОСОБА_5 набула прав власника на будинок №7 по вул.. Домаха в місті Маріуполі після батька ОСОБА_2, померлого 01 грудня 1941 року, адже його останнім місцем проживання був даний спірний житловий будинок.

Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10.07.1990р. за №2-484 та акту належності в реальних та ідеальних частках між співвласниками ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 29 листопада 1958 року належали наступні споруди: житловий будинок В-1, вбиральня, огорожа, що в ідеальних частках складає 16/25 часток від всього домоволодіння (а.с. 15,16).

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 13.06.1990р. за №160/4 прибудови літ. в-1, в 1-1, літня кухня літ. И-1 було введено до складу домоволодіння №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області, а приміщення (3-2) житлового будинку В-1 встановлювалось вважати жилою площею (а.с. 17).

Як вбачається з проекту проведення газопроводу від 1990 року за замовленням ОСОБА_5 до житлового будинку В-1 та літньої кухні И-1 домоволодіння №7 по вул. Домаха у м. Маріуполі Донецької області, де вона постійно проживала, було проведено газопровід (а.с. 18)

За життя ОСОБА_5 17.11.2012р. склала заповіт посвідчений державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, яким заповідала все її майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буду мати право ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 38).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І-НО №917397 виданого 16.11.2015 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 померла 15 листопада 2015 року у віці 85 років про що складено відповідний актовий запис №986 (а.с.37).

18.04.2016р. в установлений законом строк позивач звернувся із заявою №163 до Приватного нотаріуса ОСОБА_8 про прийняття у спадок всього майна що належало ОСОБА_5 на підставі заповіту №2-2578 від 17.11.2012р. (а.с.64). З довідки із спадкового реєстру №43627186 від 18.04.2016р. вбачається, що заповіт є чинним та відкрито спадкову справу №58868550 (58/2016) (а.с. 67,68).

З спадкової справи №58/2016, що відкрита приватним нотаріусом ОСОБА_8 вбачається, що інші спадкоємці, які бажають прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 відсутні (а.с. 63-69).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 липня 2016 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_8 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №7 по вул. Домаха м. Маріуполя Донецької області, який залишився після смерті 15.11.2015 року ОСОБА_5, оскільки спадкоємцем не надано документи, що посвідчують право власності та витяг про реєстрацію права власності, як того вимагає п.3 гл. 1, п.4.14, 4.15, п.4.18 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( а.с. 39).

Згідно довідки МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 05.05.2016 р. №1256 та технічного паспорту № 9226 від 05.05.2016р. житловий будинок № 7 по вулиці Домаха в м. Маріуполі Донецької області з усіма господарськими спорудами для його обслуговування складається з: житлового будинку літ. В-1, прибудови літ. в-1, літ. в 1 -1, убиральні літ. Е-1, літньої кухні літ. И-1, літнього душу літ. Л-1, огорожі №1, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м. ( а.с. 41)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

З абз. 3 п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином приймаючи до уваги, що обтяжень на спірний будинок не зареєстровано і нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді спірного будинку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5-8, 10-15, 60, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_8 (іпн НОМЕР_2) право власності на житловий будинок № 7 по вулиці Домаха в м. Маріуполі Донецької області з усіма господарськими спорудами для його обслуговування складається з: житлового будинку літ. В-1, прибудови літ. в-1, літ. в 1 -1, убиральні літ. Е-1, літньої кухні літ. И-1, літнього душу літ. Л-1, огорожі №1, загальною площею 46,2 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після померлої 15 листопада 2015 року, ОСОБА_5.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Сараєв І. А.