Справа № 344/1927/17
Провадження № 2/344/1814/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_3 про звільнення квартири з-під арешту, скасування постанови про арешт майна, виключення з державного реєстру запису про обтяження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в лютому 2017 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відділу ДВС Івано-Фанківського міського управління юстиції про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та №39409442, винесених державним виконавцем ВДВС Івано-Фанківського міського управління юстиції від 20.08.2013р. та від 08.12.2015р. в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1; виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за номерами запису: 17332933, 12421996, 2196027 у ВП 39409442; дозволити здійснити дії щодо вилучення вищевказаного обтяження (арешту нерухомого майна) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яким органам, установам, організаціям, реєстраторам, нотаріусам, які мають право вчиняти реєстраційні дії.

Ухвалою суду від 15.06.2017р. до участі у справі залучено третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести розгляд справи без його участі в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу звільнення з-під арешту майна, що придбане позивачем та яким він володіє з 2012 року.

Так, 26.12.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого нотаріально та внесено даний правочин у Державний реєстр правочинів (а.с.4-6).

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація права власності своєчасно проведена не була позивачем, однак звернувшись на проведення дій по реєстрації права власності, позивач дізнався про арешт нерухомого майна, що ним придбане.

Так, на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та №39409442, винесених державним виконавцем ВДВС Івано-Фанківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 20.08.2013р. накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_5 (номер запису про обтяження 17332933, 2196027) та постановою від 08.12.2015р. накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_5 (номер запису про обтяження 12421996) (а.с.7-12).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що його ніхто не повідомляв щодо арешту майна, яке належить йому на праві власності, а в листопаді 2016 року йому стало відомо про такий арешт.

Згідно ст.59 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст.114 ЦПК України, позови про виключення майна з опису пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Однією з підстав позову є встановлення позивачу належності арештованого майна.

Зясувавши обставини справи, суд повинен вирішити справу на підставі тієї матеріально-правової норми, яка регулює цей вид суспільних відносин, повинен обрати і застосувати відповідно до обставин справи, що розглядається, відповідну норму (чи норми) права. Застосування відповідної норми передбачає і правильне тлумачення судом цієї норми права. Тільки після перевірки і дослідження всіх обставин справи в судовому засіданні суд, ухвалюючи рішення, робить остаточний висновок про дійсні взаємовідносини сторін і дає остаточну правову оцінку обставинам справи.

Судом при розгляді даної справи було встановлено, що позивач правомірно набув право власності на нерухоме майно за правочином укладеним у 2012 році, однак своєчасно не зареєстрував набуте право власності у встановленому порядку.

Разом з тим, відповідач отримувавши виклики до суду, свої процесуальні права не використав, матеріали ВП на підставі яких вчинялися дії органом ДВС, суду не надав.

За вимогами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

А тому, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та №39409442, винесених державним виконавцем ВДВС Івано-Фанківського міського управління юстиції від 20.08.2013р. та від 08.12.2015р. в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Що стосується вимог про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію обтяжень а саме на квартиру АДРЕСА_1 за номерами запису: 17332933, 12421996, 2196027 у ВП 39409442, то оскільки судом скасовано постанови державного виконавця про арешт майна в частині арешту квартири, то як наслідок від першої вимоги, слід задовольнити і вимогу про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію обтяжень а саме на квартиру АДРЕСА_1 за номерами запису: 17332933, 12421996, 2196027 у ВП 39409442.

Так, за ч.2,5 ст.59 вищевказаного закону про виконавче провадження у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках (не зазначених в ч.4) арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналогічно врегульоване таке припинення обтяжень за рішенням суду, яке набрало законної сили, постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. N 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Водночас, що стосується вимоги про дозвіл здійснити дії щодо вилучення вищевказаного обтяження (арешту нерухомого майна) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яким органам, установам, організаціям, реєстраторам, нотаріусам, які мають право вчиняти реєстраційні дії, то така вимога є передчасна, оскільки дане рішення суду і є підставою вчинення певних дій відповідними органами, і додаткового вирішення в судовому порядку не потребує, а спір щодо цього на час ухвалення даного рішення відсутній.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Судові витрати позивач не просив стягувати з відповідача.

На підставі наведеного, відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та №39409442, винесених державним виконавцем ВДВС Івано-Фанківського міського управління юстиції від 20.08.2013р. та від 08.12.2015р. в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за номерами запису: 17332933, 12421996, 2196027 у ВП 39409442.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.