Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до садівничого товариства «Василек», акціонерної компанії «Харківобленерго» про укладення договору за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до садівничого товариства «Василек» (далі - СТ «Василек») та акціонерної компанії «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго»), у якому просила вважати укладеним тристоронній договір між нею, СТ «Василек» та АК «Харківобленерго» про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору відповідно до Правил користування електричною енергією, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 2 серпня 1996 року № 417/1442, на постачання електроенергії садового будинку НОМЕР_1, розташованого на території садівничого товариства «Василек», який належить ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що їй на праві власності належить садовий будинок НОМЕР_1, розташований на території СТ «Василек» Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

СТ «Василек» є споживачем електричної енергії, що використовує електроенергію для власних потреб та з метою надання послуг, проте відмовляється укласти тристоронній договір про користування електричною енергією з ОСОБА_2

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 7 квітня 2015 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,06 га та садового будинку НОМЕР_1, які розташовані на території СТ «Василек» Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області.

9 липня 2004 року між АК «Харківобленерго» та СТ «Василек» укладено договір про постачання електричної енергії.

Вся мережа лінії електропередач від точки продажу електроенергії знаходиться на балансі СТ «Василек».

Рішенням загальних зборів СТ «Василек» від 7 серпня 2011 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті в члени товариства та запропоновано укласти з СТ «Василек» договір сервітуту на користування землею і електричною енергією.

Згідно з п. 12.5 Правил користування електричною енергією, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 2 серпня 1996 року № 417/1442, у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту, споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту), для користування електричною енергією має право укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами).

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) за умови, що нова електроустановка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не є членом садового товариства та самовільно приєдналась до електричних мереж СТ «Василек», договорів з товариством щодо приєднання та користування електричною енергією не укладала, також не зверталась з вимогою про розроблення відповідної технічної документації для підключення її до електричних мереж до АК «Харківобленерго».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню до цих правовідносин, правомірно виходив із того, що такий обраний позивачем спосіб захисту прав і законних інтересів як вважати укладеним тристоронній договір про надання послуг, не передбачений ст. 16 ЦК України; договір-це волевиявлення учасника правочину, яке в силу ст. 203 ЦК України має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Оскільки позивачем не виконані передбачені чинним законодавством умови, після виконання яких енергопостачальник не має права відмовити в укладенні договору, суд правомірно відмовив у позові.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки яких доводами касаційної скарги не спростовані, тому касаційна скарга відповідно до положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягає відхиленню, а судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 7 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко

Судді: М.В.Дем'яносов

А.О.Леванчук