Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович, про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору комісії, довідки-рахунку, витребування автомобіля, технічного паспорта та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 за спільні кошти було придбано автомобіль марки «Рено Трафік», який зареєстровано 25 грудня 2013 року за ОСОБА_7

03 серпня 2015 року приватний нотаріус Радивилівського районного нотаріального округу Рівненської області ГордійчукВ.І. без його письмової згоди посвідчив від імені ОСОБА_7 довіреність на розпорядження автомобілем із правом продажу на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8

04 серпня 2015 року ОСОБА_8, на підстав зазначеної довіреності, уклав із ОСОБА_6 договір комісії щодо продажу вказаного автомобіля.

04 серпня 2015 року відповідно до довідки-рахунку серії ААЕ

№ 298672, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, автомобіль «Рено Трафік» був придбаний ОСОБА_5

Враховуючи, що відчуження зазначеного автомобіля відбулось без його письмової згоди, при цьому ОСОБА_5 відмовляється повернути його, ОСОБА_4, з урахуванням поданих уточнень, просив визнати автомобіль марки «Рено Трафік» спільною сумісною власністю подружжя, визнати недійсними та скасувати довіреність від 03 серпня 2015 року, видану ОСОБА_7, договір комісії від 04 серпня 2015 року, довідку-рахунок від 04 серпня 2015 року, витребувати автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля з чужого незаконного володіння.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від

12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2016 року, позовні вимоги

ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано автомобіль «Рено Трафік», номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог.

В інших частинах рішення судів першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а тому не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування довіреності, договору комісії, довідки-рахунку, витребування автомобіля, технічного паспорта та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відчуження спірного автомобіля відбулося в межах дії довіреності на розпорядження ним, виданою ОСОБА_7 за усною згодою ОСОБА_4

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 20 квітня 1973 року ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

За час шлюбу подружжям придбало автомобіль марки «Рено Трафік», номерний знак НОМЕР_1, який 25 грудня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_7

03 серпня 2014 року ОСОБА_7 видала довіреність ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, на право продажу, обміну та зняття з обліку в органах ДАІ належного їй автомобіля «Рено Трафік», номерний знак

НОМЕР_1, а також на право керування ним на час дії довіреності. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Радивилівського нотаріального округу Рівненської області Гордійчуком В.І.

04 серпня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, як комісіонером, та ОСОБА_8, як комітентом, що діяв від імені

ОСОБА_7 на підставі довіреності № 1216 від 03 серпня 2015 року, було укладено договір комісії транспортного засобу, згідно якого комісіонер зобов'язався за дорученням комітента виконати в інтересах останнього, але від свого імені, дії пов'язані з продажу транспортного засобу.

На виконання умов зазначеного договору комісії, 04 серпня 2015 року у відповідності до довідки-рахунку, серії ААЕ, № 298672, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, яка виступила в якості продавця, автомобіль «Рено Трафік» був придбаний ОСОБА_5

10 серпня 2015 року довіреність на розпорядження автомобілем від

03 серпня 2015 року була скасована за заявою ОСОБА_7

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

У випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину) якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-7цс15.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо наявності усної згоди ОСОБА_4 на укладення ОСОБА_7 оспорюваних правочинів щодо відчуження спільного майна, правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для визнання їх недійсними. При цьому законними і обґрунтованими є висновки судів про наявність правових підстав для стягнення грошової компенсації відчуженого без письмової згоди позивача спільного сумісного майна, а не витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, нормою права, яка підлягає застосуванню, надали оцінку наявним в матеріалах справи доказам, законно та обґрунтовано дійшли висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування довіреності, договору комісії, довідки-рахунку, витребування автомобіля, технічного паспорта та ключів від автомобіля з чужого незаконного володіння.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками судів щодо їх оцінки.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у судах першої та апеляційної інстанцій та при їх дослідженні і встановленні судами було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від

12 вересня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

В.М. Коротун