Справа №583/3703/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мовчан Н. В.
Номер провадження 22-ц/788/1039/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Бакирівська сільська рада Охтирського району Сумської області про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и л а:

16 грудня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом, який мотивують тим, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_7 За адресою по АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_8 - мати ОСОБА_9 та ОСОБА_3 Рішенням Бакирівської сільської ради Охтирського району № 26 від 2 вересня 1997 року земельна ділянка площею 0,42 га за адресою по АДРЕСА_1 передана у приватну власність ОСОБА_9 Договором купівлі-продажу від 30 квітня 2007 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_4 придбала у власність земельну ділянку площею 0,21 га. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 грудня 2009 року задоволено позов ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,21 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів. 06 грудня 2016 року при отриманні апеляційної скарги на вказане рішення вони дізналися, що згідно умов договору купівлі-продажу від 20 вересня 2001 року нібито ОСОБА_9, від імені якого діяв ОСОБА_6, продав, а ОСОБА_5 нібито купила приватну земельну ділянку площею 0,21 га за адресою по АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для особистого підсобного господарства. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були членами сім'ї або родичами ОСОБА_9, ніколи на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 не з'являлися, ніякого особистого підсобного господарства за даною адресою не мають. Довіреність на ім'я ОСОБА_6 не посвідчена нотаріально та не внесена до Єдиного реєстру довіреностей. Зазначення про придбання за договором купівлі-продажу земельної ділянки 0,21 га, що складає 1/2 частину спірної земельної ділянки 0,42 га не підтверджується належними документами. Яку саме ділянку нібито продано площею 0,21 га та де саме на місцевості за змістом спірного договору визначити неможливо. За п. 3 договору йдеться про продаж земельної ділянки за 2083 грн., але у 2001 році у ОСОБА_9 таких коштів не було. Окрім того, державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку до цього часу не проведена, що свідчить про нікчемність договору.

Просять визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,21 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою по АДРЕСА_1 Сумської області, укладеного 20 вересня 2001 року між ОСОБА_9, як продавцем, від імені якого діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданої Бакирівською сільською радою Охтирського району Сумської області від 20 вересня 2001 року за № 732, та ОСОБА_5, як покупцем, посвідченого 20 вересня 2001 року завідуючим Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. за реєстровим № 1857 з підстав не дотримання під час укладення та оформлення вимог чинного законодавства та порушенням установленого законом порядку для вчинення такого виду угод відчуження та придбання земельної ділянки.

Ухвалою суду від 05 травня 2017 року закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням суду від 05 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_12 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В доводах апеляційної скарги зазначають, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів - ОСОБА_13, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано до суду належних та допустимих доказів того, що при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.09.2001 року сторонами порушений порядок відчуження земельної ділянки, передбачений ст. 114 ЗК України або не дотримані інші вимоги закону щодо укладення договорів відчуження земельної ділянки. Також відсутні докази, які б підтверджували порушення прав ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 у момент вчинення оспорюваного договору, оскільки встановлено, що позивачі, на момент вчинення правочину не мали та не могли мати будь-яких прав щодо земельної ділянки, придбаної ОСОБА_5, оскільки земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9, який розпорядився нею на власний розсуд та у відповідності до норм діючого на той момент законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого 20 вересня 2001 року завідуючим Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропаєм В.В. за реєстровим номером № 1857, ОСОБА_9, від імені якого діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданої Бакирівською сільською радою Охтирського району Сумської області від 20 вересня 2001 року за №732, продав, а ОСОБА_5 купила земельну ділянку площею 0,21 га за цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, розташованої за адресою по АДРЕСА_1.(Т. 1, а. с. 32; 115).

Нотаріусом внесені відомості щодо укладеного договору купівлі-продажу від 20 вересня 2001 року до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 21 січня1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_9 (Т. 1, а. с. 33; 101).

Відповідно до листа Управління Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 27.01.2017 року інформація щодо реєстрації договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в Управлінні відсутня. (Т. 1, а.с.111).

30 квітня 2007 року укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Зіньковськийм І.М. за реєстровим номером № 726, згідно якого ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_4 купила земельну ділянку площею 0,21 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, Сумської області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,06 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,15 га(Т. 1, а.с.21-22).

09 листопада 2007 року ОСОБА_4 видано державні акти на право власності на земельні ділянки: 0,15 га - для ведення особистого селянського господарства, 0,0600 га для індивідуального житлового будівництва, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, Сумської області, що підтверджується матеріалами справи (Т. 1, а.с.23-24).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, а.с.25).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року визнано за ОСОБА_3, як спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідного брата ОСОБА_9 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0.21 га по АДРЕСА_1, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. (Т. 1, а.с.27-28; 29).

На підставі вказаного рішення суду ОСОБА_3 зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,2124га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою АДРЕСА_1, та виготовила державний акт на право на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 25 березня 2011 року, що підтверджується копією витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (Т. 1, а.с.58-63).

Згідно із ч. 1 ст. 114 ЗК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин, купівля-продаж, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, в тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними.

Частинами 3, 4 ст. 18 цього Кодексу встановлено, що придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право власності.

Згідно із ст 47 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Станом на 20.09.2001 року на момент укладення спірного договору згідно діючого законодавства вимагалося відчуження земельної ділянки за нотаріально посвідченим договором, який є підставою для відведення земельної ділянки в натурі.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачами не надано до суду належних та допустимих доказів того, що при укладенні договору купівлі-продажу від 20.09.2001року сторонами порушений порядок відчуження земельної ділянки, передбачений ст. 114 ЗК України, або не дотриманні інші вимоги закону щодо укладення договорів відчуження земельної ділянки.

Не проведення державної реєстрації, придбаної за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 земельної ділянки, не є підставою для визнання недійсним самого спірного правочину та не свідчить про його нікчемність, як помилково вважають позивачі.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що підставою визнання спірного правочину недійсним є те, що довіреність на ім'я ОСОБА_6 не була посвідчена нотаріально, так як відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів - у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, мали право вчиняти нотаріальні дії по посвідченню доручень. Тобто такі доручення прирівнювались до нотаріально посвідчених.

Крім того відповідно до ст. 63 ЦК України 1963 року угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов'язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_9 після укладення спірного договору купівлі-продажу частини належної йому земельної ділянки мав Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 21 січня 1998 року з відміткою нотаріуса про посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,21 га 20 вересня 2001 року. Крім того 30 квітня 2007 року ОСОБА_9 продав іншу частину земельної ділянки площею 0,15 га своїй племінниці ОСОБА_4 Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 був обізнаний про вчинення його представником ОСОБА_6 договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,21 га 20 вересня 2001 року, за життя його не оспорював, що також свідчить про законність спірного правочину.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про те, що позивачі не є сторонами оспорюваного правочину, доказів порушення їх прав на момент його вчинення сторонами ними не надано, оскільки земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належала ОСОБА_9, який розпорядився нею на власний розсуд та у відповідності до норм діючого на той момент законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -