АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/1779/17
Провадження № 22-ц/792/1792/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Купельського А.В., Пастощука М.М.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Славутської міської ради Хмельницької області до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про знесення обєкта самочинного будівництва за апеляційною скаргою Славутської міської ради Хмельницької області на заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 вересня 2017 року,

встановила:

У червні 2017 року Славутська міська рада Хмельницької області (далі ОСОБА_5) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2, про знесення обєкта самочинного будівництва.

Рада зазначила, що ОСОБА_4 зводить господарську будівлю на земельній ділянці по вул. Коцюбинського, 20, у м. Славуті, Хмельницької області, яка належить до комунальної власності. Це будівництво здійснюється відповідачем без документа, що засвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, без реєстрації декларації на початок виконання будівельних робіт і без належно затвердженої проектної документації. За вчинення самочинного будівництва ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності, а органом державного архітектурно-будівельного контролю видано відповідачеві припис про припинення будівельних робіт, однак, ОСОБА_4 не виконує вимог наглядових органів і продовжує будівництво нерухомого майна.

За таких обставин ОСОБА_5 просила суд визнати обєкт, який розташований по вул. Коцюбинського, 20, у м. Славуті, Хмельницької області, самочинним будівництвом і зобовязати ОСОБА_4 знести його за власний рахунок.

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 вересня 2017 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що зведений ОСОБА_4 обєкт є самочинним будівництвом, разом із тим, ОСОБА_5 не довела підстав для його знесення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Третя особа ОСОБА_2 вважає апеляційну скаргу обґрунтованою.

Відповідач ОСОБА_4, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до апеляційного суду не зявився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що земельна ділянка по по вул. Коцюбинського, 20, у м. Славуті, Хмельницької області, належить до комунальної власності та відноситься до земель житлової і громадської забудови. Вид її цільового призначення не визначено.

На цій земельній ділянці ОСОБА_4 здійснює будівництво господарської будівлі без документів, які підтверджують відведення земельної ділянки та дають право на виконання будівельних робіт, і належно затвердженого проекту.

Постановою начальника Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_5 від 14 липня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у виконанні будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а саме у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у діючій на той час редакції), та накладено на нього стягнення у виді 5 950 грн штрафу.

1 липня 2016 року вказаний відділ видав ОСОБА_4 припис про зупинення будівництва, приведення його у відповідність до державних будівельних норм і оформлення належних дозвільних документів.

ОСОБА_4 не виконав цей припис, внаслідок чого постановою начальника Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_5 від 24 лютого 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді 5 100 грн штрафу.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 22 і 24 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливо лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Системний аналіз статті 376 ЦК України дає підстави для висновків про те, що збудований обєкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою цієї статті.

Самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню якщо: власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; самочинна забудова здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилася від здійснення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення, або така перебудова є неможливою.

Розглядаючи позови органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до положень частини сьомої статті 376 ЦК України, суди, встановивши, що самочинна забудова здійснена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети цій особі, повинні зясувати: чи заперечує власник земельної ділянки проти визнання права власності на таку забудову за особою, що її здійснила; чи не порушує така забудова права на земельну ділянку інших осіб, а в разі зведення забудови на наданій земельній ділянці чи не здійснено таку забудову з відхилення від проекту або будівельних норм і правил, чиї права порушено такою забудовою, чи можливо здійснити перебудову з метою поновлення порушених прав з дотриманням будівельних норм і правил або положень проекту; чи не відмовляється особа від такої перебудови.

Саме такі правові позиції висловив Верховний Суд України в постановах від 19 квітня 2017 року (справа № 6-129цс17) і від 6 вересня 2017 року (справа № 6-1721цс16), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Докази у справі вказують на те, що ОСОБА_4 здійснює будівництво господарської будівлі без документів, які підтверджують відведення земельної ділянки та дають право на виконання будівельних робіт, і належно затвердженого проекту. Отже введений ОСОБА_4 обєкт є самочинним будівництвом.

Цей факт встановлений рішеннями у справах про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 і ніким не оспорюється, тому підстави для його встановлення в судовому порядку відсутні.

Разом із тим, матеріали справи не містять достатніх та обєктивних доказів про те, що зведена ОСОБА_4 самочинна забудова суперечить суспільним інтересам і порушує права інших осіб, у тому числі ОСОБА_2, здійснена з істотним порушенням будівельних норм і правил, що унеможливлює її збереження, а відповідач відмовився від проведення відповідної перебудови.

У справі відсутні належні докази й про те, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, чи мають місце істотні порушення будівельних норм і правил при зведенні обєкта. Натомість, після розяснення апеляційним судом права на вчинення процесуальних дій (ч. 4 ст. 10 ЦПК України), ОСОБА_5 і третя особа ОСОБА_2 не надали суду таких доказів, у тому числі не заявили вимоги щодо проведення відповідної будівельно-технічної експертизи.

Із припису Відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_5 від 1 липня 2016 року про зупинення будівництва (а.с. 18) вбачається, що позивач не заперечував проти будівництва ОСОБА_4 спірної будівлі та не ставив питання про її знесення, а лише вимагав у відповідача здійснення цього будівництва відповідно з державними будівельними нормами та на підставі необхідних дозвільних документів.

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що підстави для застосування до ОСОБА_4 крайньої міри відповідальності за вчинення самочинного будівництва відсутні, а позов ОСОБА_5 є необґрунтованим.

ОСОБА_5 на неврахування судом усіх обставин справи і неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають дійсності.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Славутської міської ради Хмельницької області відхилити.

Заочне рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 6