Провадження 2/127/45/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Константинові А.К.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 мотивувала позов тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Свідоцтво про право власності отримала 24.06.2015 року.

Відповідач ОСОБА_2 на той час знаходився в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, який був розірваний 03.06.2015 року.

У квартирі знаходилось наступне майно: холодильник Samsung side by side чорного кольору вартістю 30 000 грн. (подарунок батьків), кухня вартістю 25 000 грн., прихожа вартістю 7 000 грн., кухонний куток вартістю 1000 грн. з кухонним столом вартістю 1000 грн., мийка вартістю 1000 грн., кран вартістю 1000 грн., витяжка вартістю 1000 грн., умивальник вартістю 500 грн., унітаз вартістю 2000 грн., система для унітазу вартістю 2000 грн., кран вартістю 1000 грн., сушка для рушників вартістю 1000 грн., кран вартістю 1000 грн., телевізор LG-42 вартістю 10 000 грн., дитяча шафа вартістю 3000 грн., меблева стінка вартістю 3000 грн., пилосос Zelmer вартістю 5000 грн., кухонний комбайн BOSH вартістю 6000 грн., мультиварка вартістю 2000 грн., терморегулятор теплої підлоги вартістю 5000 грн., зимовий одяг жіноча дублянка вартістю 5000 грн., шкіряна жіноча куртка вартістю 2000 грн., взуття жіноче вартістю 3000 грн., сумка з золотими ювелірними виробами, а саме: золоті сережки вагою 8г, золота жіноча каблучка вагою 7г, чотири хрестика (позивача і її дітей) вагою 5г, дві каблучки вагою 6г, ланцюжок вагою 6г, шматок золота 999 проби від обручки вагою 3г, золота шпилька вагою 1,5 г, загальною вартістю 30 000,00 грн., двері міжкімнатні вартістю 10000 грн., люстри в кількості 3 штуки вартістю 9000 грн., лампочки світодіодні вартістю 5000 грн., автокрісло дитяче вартістю 1000 грн., фотоапарат Fujifilm вартістю 2000 грн. (належав батькові позивача), а всього на суму 170 000 грн.

У звязку з тим, що відповідач постійно наносив позивачу тілесні ушкодження в присутності дітей, що негативно відображалось на їх житті, позивач була вимушена залишити житло і тимчасово оселитися у своїх батьків.

26.10.2016 року, повернувшись в свою квартиру по вул. Миколаївській, побачила, що в квартирі було відсутнє світло, вода, не було кранів, розеток, вимикачів, лампочок, сантехніки, міжкімнатних дверей. Зникла вся техніка, яку подарували батьки, витяжка, телевізор, пилосос, кухонний комбайн, меблі з дитячої кімнати, особисті речі позивача, верхній зимовий одяг, шкіряна куртка, взуття, всі належні позивачу та дітям золоті ювелірні вироби. Крім того, зникли дитячі речі: стільчик для годування, автокрісло, іграшки, горщик. Квартира нагадувала звалище, оскільки інші речі були розкидані, смерділо з каналізації.

Вважає, що майно зіпсував і вивіз з квартири незаконно відповідач, оскільки в розмові він не заперечував даний факт, пояснював, що дитячі речі йому знадобляться в майбутньому. З речами і меблями відповідач забрав всі документи та чеки про придбання меблів і техніки.

Вважає, що відповідач частину майна: золото, особисті речі, телевізор, кухонний комбайн, пилосос, інші речі вивіз до своєї теперішньої дружини, решту майна вивіз до своїх батьків в с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області.

На підставі ст.ст. 317, 321, 386, 387 ЦК України позивач ОСОБА_4 просила витребувати у ОСОБА_2 наступне майно: холодильник Samsung side by side чорного кольору вартістю 30000 грн., кухонний куток вартістю 1000 грн. з кухонним столом вартістю 1000 грн., мийку вартістю 1000 грн., кран вартістю 1000 грн., витяжку вартістю 1000 грн., умивальник вартістю 500 грн., унітаз вартістю 2000 грн., систему для унітазу вартістю 2000 грн., кран вартістю 1000 грн., сушку для рушників вартістю 1000 грн., кран вартістю 1000 грн., телевізор LG-42 вартістю 10 000 грн., дитячу шафу вартістю 3000 грн., меблеву стінку вартістю 3000 грн., пилосос Zelmer вартістю 5000 грн., кухонний комбайн BOSH вартістю 6000 грн., мультиварку Zelmer вартістю 2000 грн., терморегулятор теплої підлоги вартістю 5000 грн., зимовий одяг жіночу дублянку зелену коротку із хутром вартістю 5000 грн., шкіряну жіночу куртку жовту вартістю 2000 грн., взуття жіноче (чорні туфлі, чоботи) вартістю 3000 грн., сумку з золотими ювелірними виробами, а саме: сережки вагою 8г, жіночу каблучку вагою 7г, чотири хрестика позивача і її дітей вагою 5г, дві каблучки вагою 6г, ланцюжок вагою 6г, шматок золота 999 проби від обручки вагою 3г, золоту шпильку вагою 1,5 г, загальною вартістю золотих виробів 30 000 грн.; двері міжкімнатні (коричневі, 5 шт.) вартістю 10000 грн., люстри в кількості 3 штук вартістю 9000 грн., лампочки світодіодні вартістю 5000 грн., автокрісло дитяче вартістю 1000 грн., фотоапарат Fujifilm вартістю 2000 грн., а всього на суму 139 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позов підтримала, суду пояснила, що в 2014 році вона придбала у забудовника і сплатила вартість квартири, що по вул. Миколаївській в м. Вінниці. Відповідач в той час був одружений, проживав з дружиною та сином у квартирі по Хмельницькому шосе. У неї відповідач ночував, однак спільного господарства вони не вели, спільного бюджету не мали. У них є спільна дитина - ОСОБА_5. Квартира була придбана нею за особисті кошти. З кінця 2015 року вона спільно з дітьми і з ОСОБА_2 почала проживати в квартирі. В жовтні 2016 року ОСОБА_2 під час сварки побив її, тому вона з дітьми пішла до своїх батьків. 26.10.2016 року приблизно о 12.00 год., повернувшись додому, побачила, що квартира була у непридатному для проживання стані, речі з квартири зникли. В зв`язку з крадіжкою її майна вона викликала працівників поліції, порушене кримінальне провадження. Під час телефонної розмови із ОСОБА_2 він повідомив, що знаходиться в Києві, а з квартири вивіз те майно, яке вважав за потрібне. При цьому зазначив, що дитячі речі знадобляться його майбутнім дітям, а її речі дублянку, шкіряну куртку, туфлі, чоботи він виніс на смітник. Він сам підтверджував наявність перелічених нею у позові речей і їх належність їй. Наголосила, що всі документи на придбання нею чи її батьками майна забрав відповідач. Також зазначила, що факт заволодіння майном відповідачем підтверджується тим, що ОСОБА_2 мав ключі від квартири, а її перший чоловік бачив ОСОБА_2 та його дружину, коли вони виходили з пакетами з під`їзду, в якому розташована її квартира. ОСОБА_2 також вихвалявся перед колегами, що повиносить речі. Вважає, що її речі знаходяться у ОСОБА_2, тому просила витребувати їх на свою користь.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, оскільки позивач не довела факт належності переліченого майна позивачу та те, що саме відповідач вивіз його і незаконно зберігає у себе.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав письмові заперечення на позов, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 49-51). Суду пояснив, що з кінця 2013 року вони з ОСОБА_4 почали проживати однією сімєю. В вересні 2014 року народилась їх спільна донька ОСОБА_5. В жовтні 2016 року він дізнався, що ОСОБА_4 його не кохає і він не зміг цього пробачити, тому забрав із квартири лише свої речі і пішов проживати в належну йому квартиру по Хмельницькому шосе. Наголосив, що з 26.10.2016 року до 28.10.2016 року перебував в м. Київ, майна з квартири по вул. Миколаївській він не вивозив, особистих речей ОСОБА_4 не брав. У нього чи у його родичів майна, яке перелічене в позові, немає. Хто міг це зробити невідомо, але здогадується що це сама ОСОБА_4 зіпсувала квартиру та вивезла майно. Також він не подавав об`яв про продаж кухонних меблів, а його електронною поштою користується ОСОБА_4, тому припускає, що саме вона подала таку об`яву. 29.10.2016 він не зміг потрапити в квартиру на вул. Миколаївській, оскільки ОСОБА_4 замінили замок вхідних дверей, тому викликав поліцію.

В судовому засіданні також були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6, мати позивача ОСОБА_4, пояснила, що квартиру та все майно в квартиру, техніку, ОСОБА_4 купувала за свої кошти. Також вона з чоловіком допомагала грошима і подарували доньці холодильник Samsung чорного кольору. З ОСОБА_2 ОСОБА_4 перебувала в товариських стосунках, шлюб між ними зареєстрований не був, оскільки ОСОБА_2 був одружений. Вважає, що саме він забрав все майно ОСОБА_4 з квартири: техніку, крани, вимикачі, лампи, двері, унітаз, пошкодив систему опалення, особисті речі, пошкодив сантехніку. Він особисто говорив, що зробить усе, щоб вона там не жила. Забрав навіть парфуми, одяг, взуття та золото доньки. Те, що саме відповідач виносив речі із квартири, свідок не бачила, також їй не відомо, де в даний час знаходяться ці речі. Ірина з квартири майно не вивозила, тому вважає, що їх забрав ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що з ОСОБА_2 познайомилась в 2014 році і його представили як майбутнього чоловіка ОСОБА_4 та батька ОСОБА_8. ОСОБА_4 придбала квартиру по вул. Миколаївській і після того, як зробила там ремонт, почала проживати з дітьми і ОСОБА_2 В жовтні 2016 року за запрошенням ОСОБА_4 вона зайшла в квартиру і побачила, що все було зруйноване, були відсутні крани, розетки, лампочки, двері, унітаз, розбитий умивальник, не було жодної техніки та меблів, в тому числі дитячих, а також особистих речей і золота ОСОБА_4. В даний час цією квартирою користуватись неможливо. Вважає, що це зробив ОСОБА_2, оскільки він мав ключі від квартири.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 її колеги по роботі. Вона товаришувала з ОСОБА_4 і знає, що після розірвання шлюбу з першим чоловіком у неї залишились гроші, тому вона придбала квартиру по вул. Миколаївській. Вона була в квартирі і бачила, що зроблений гарний ремонт, придбані меблі, техніка. В жовтні 2016 року вона знову була у ОСОБА_4 і бачила, що квартира була доведена до нежитлового стану: ні сантехніки, ні меблів, навіть лампочок і розеток не було, кухонна стінка розбита, крани зірвані. Свідок особисто чула, як ОСОБА_2 на роботі в присутності колег розповідав, що він зробив у квартирі ОСОБА_4 погром, позабирав меблі, техніку, повикручував все, що можливо, оскільки не хотів залишати для будь-кого це майно. Їй не відомо, куди ОСОБА_2 вивіз речі.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з позивачем знайома 20 років, відповідача бачила 1 раз. Влітку 2016 року вона була в квартирі ОСОБА_4, житло знаходилось в гарному стані, ОСОБА_4 і її батьки все купували для житла. Восени 2016 року вона дізналась, що ОСОБА_2 побив ОСОБА_4 і вона переїхала до батьків. В квартирі все було розтрощене, були відсутні меблі, в тому числі з дитячої кімнати, холодильник, телевізор, мийка, сантехніка тощо. Всі її золоті прикраси зникли. Ірина говорила, що це зробив ОСОБА_2 Особисто вона не бачила, щоб речі забирав ОСОБА_2

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він з дитинства виховував ОСОБА_4 Донька придбала квартиру на Миколаївській і на новосілля вони з дружиною подарували їй холодильник, який за 30 000 грн. придбали у кредит. Ірина проживала в квартирі з дітьми і ОСОБА_2. В жовтні 2016 року ОСОБА_4 подзвонила вночі, плакала, і просила її з дітьми забрати, оскільки ОСОБА_2 побив її. З тих пір донька і онуки проживають з ними. Також він заходив до квартири після того, як ОСОБА_4 повідомила про вчинення крадіжки, і побачив, що меблів, техніки, речей в квартирі не було, також не було холодильника, який вони подарували, лампочок, вимикачів, дверей міжкімнатних, сантехніки. На його думку всі речі забрав ОСОБА_2, оскільки якби це робили злочинці, то унітаз, розетки та лампочки не викручували.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є головою ОСББ будинку по вул. Миколаївській, тому зі слів ОСОБА_4 і ОСОБА_2 йому відомо, що квартиру по вул. Миколаївській вони придбавали по ?, живуть разом, мають спільну дитину. Ремонтом у квартирі займався ОСОБА_2, наймав робочих. Оскільки він щодня з 07.00 до 18.00 год. на роботі, він не бачив, щоб ОСОБА_2 виносив будь-які речі з квартири, лише знає, що він не міг потрапити до квартири, тому викликав працівників поліції.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що сторони його сусіди по будинку, їх квартири на одному поверсі. Вони спілкувались, одночасно робили ремонти в своїх помешканнях. Подробиці життя сторін йому невідомі, також він не бачив, щоб будь-хто в жовтні 2016 року виносив з квартири майно. В даний час в квартирі ніхто із сторін не проживає.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що є пацієнтом ОСОБА_2 і охарактеризувала його з позитивного боку. Щодо речей, що зникли з квартири по вул. Миколаївській, їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_2 її сусід по квартирі по Хмельницькому шосе. Він повернувся до першої дружини ОСОБА_3 в листопаді-грудні 2016 року і проживає з нею до цього часу, разом виховують сина. До цього три роки ОСОБА_2 не проживав з сім`єю. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_2 привозив будь-які речі, техніку в їх квартиру, хоча буває в квартирі сусідів щодня.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_2 її колишній чоловік, їх шлюб розірваний офіційно в 2015 році. Квартира по Хмельницькому шосе належить ОСОБА_2 З 2013 року він не жив із нею та сином, лише приходив до дитини, а в жовтні 2016 року він прийшов з особистими речами і з того часу вони разом проживають. З приводу зникнення речей ОСОБА_4 їй нічого не відомо, ОСОБА_2 ні меблів, ні техніки, ні жіночих речей і золота не приносив, вважає, що ОСОБА_4 оговорює його.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 24.06.2015 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 (м. Вінниця) (а.с. 8).

ОСОБА_4 разом із ОСОБА_2, сином від першого шлюбу та донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільно проживали у цій квартирі.

26.10.2016 року ОСОБА_4, повернувшись додому після сварки із ОСОБА_2, з`ясувала, що відсутнє майно, яке знаходилось в квартирі, її особисті речі і прикраси.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 зазначила, що саме відповідач ОСОБА_2 заволодів її майном на суму 139 000 грн.: холодильником Samsung side by side чорного кольору вартістю 30000 грн., кухонним кутком вартістю 1000 грн. з кухонним столом вартістю 1000 грн., мийкою вартістю 1000 грн., краном вартістю 1000 грн., витяжкою вартістю 1000 грн., умивальником вартістю 500 грн., унітазом вартістю 2000 грн., системою для унітазу вартістю 2000 грн., краном вартістю 1000 грн., сушкою для рушників вартістю 1000 грн., краном вартістю 1000 грн., телевізором LG-42 вартістю 10 000 грн., дитячою шафою вартістю 3000 грн., меблевою стінкою вартістю 3000 грн., пилососом Zelmer вартістю 5000 грн., кухонний комбайном BOSH вартістю 6000 грн., мультиварккою Zelmer вартістю 2000 грн., терморегулятором теплої підлоги вартістю 5000 грн., зимовим одягом жіночою дублянкою зеленого кольору із хутром вартістю 5000 грн., шкіряною жіночою курткою жовтого кольору вартістю 2000 грн., взуттям жіночим (чорні туфлі, чоботи) вартістю 3000 грн., сумкою з золотими ювелірними виробами, а саме: сережками вагою 8г, жіночою каблучкою вагою 7г, чотирма хрестиками вагою 5г, двома каблучками вагою 6г, ланцюжком вагою 6г, шматком золота від обручки вагою 3г, золотою шпилькою вагою 1,5 г, загальною вартістю золотих виробів 30 000 грн.; дверима міжкімнатними (5 шт.) вартістю 10000 грн., люстрами (3 шт.) вартістю 9000 грн., лампочками світодіодними вартістю 5000 грн., автокріслом дитячим вартістю 1000 грн., фотоапаратом вартістю 2000 грн.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Правом на подання віндикаційного позову наділені як власники, так і титульні володільці, які на час подання позову володіли цим майном. При цьому позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві. Відповідачем за віндикаційним позовом є незаконний володілець майна, незалежно від того, чи знає він про неправомірність і незаконність свого володіння, чи ні. При цьому незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав. Підставами виникнення права власності слугують юридичні факти, перелік яких міститься в главі 24 ЦК України.

Предметом віндикаційного позову виступає вимога власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно заволоділа цим майном, про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння. При цьому, за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи (що неможливо у разі вибуття з володіння власника речей, визначених родовими ознаками). У такому випадку інтереси власника можуть захищатися іншими способами (наприклад позов про повернення безпідставно придбаного майна, про відшкодування шкоди тощо). З цих самих міркувань унеможливлює також звернення з віндикаційним позовом у тих випадках, коли майно було спожите, втрачене, зіпсоване незаконним володільцем.

Підставою віндикаційного позову будуть обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, та факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача тощо. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобовязально-правових відносин щодо спірного майна.

Відповідно до статей 10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 лише надала перелік майна, яке знаходилось в її квартирі та перелік майна, яким, на її думку, незаконно заволодів відповідач, проте позивач не надала жодного доказу в підтвердження індивідуальних ознак майна, права власності на майно, вибуття його з володіння позивача і знаходження його в натурі у відповідача.

Показання свідків про те, що в квартирі АДРЕСА_3 меблі, техніка і квартира була придатна для проживання, є загальними, жоден свідок об`єктивно не міг визначити конкретні речі, що знаходились в квартирі і їх індивідуальні ознаки.

Обставини, визнані ОСОБА_2 щодо спільного придбання речей, побутової техніки і їх перелік, описаний в заяві про збільшення позовних вимог від 16.01.2017 року у справі № 127/22684/16-ц, суд на підставі ст. 61 ЦПК України приймає лише як доказ наявності цього майна в квартирі, проте оскільки між сторонами наявний спір з приводу поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності осіб, які перебували у фактичних шлюбних стосунках (справа № 127/22684/16-ц перебуває в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області), позовна заява як доказ достовірно не підтверджує індивідуальну власність позивача на це майно.

Обставини щодо придбання холодильника Samsung чорного кольору, вартістю 30 000 грн., визнали сторони у справі та підтвердили свідки.

Відсутність холодильника в приміщенні квартири АДРЕСА_4 постановою про опис майна від 24.02.2017 року, складеною державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ОСОБА_17 (а.с. 87).

Разом з тим, належних і допустимих доказів незаконного заволодіння цим майном відповідачем ОСОБА_2 і знаходження його у володінні відповідача позивач також не надала, тому це майно не може бути витребуване у відповідача на підставі ст. 387 ЦК України.

Позивач також зазначила, що в квартирі були її золоті прикраси, перелік

яких і вага зазначені у наданих корінцях до ювелірних виробів (а.с. 69, 95), проте позивач не надала належних і допустимих доказів заволодіння цими речами відповідачем і наявності ювелірних виробів у нього, тому на підставі ст. 387 ЦК України вони також не можуть бути витребувані у відповідача.

Показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_10 про те, що саме ОСОБА_2 заволодів майном ОСОБА_4, суд оцінює критично, оскільки свідки особисто не бачили цих подій і лише здогадуються, що це міг зробити відповідач.

Також суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 в її присутності розповідав колегам по роботі, що вивіз майно із спірної квартири. Ці обставини не підтверджені іншими достовірними доказами, очевидцем цих подій свідок не була, а відповідач ОСОБА_2 категорично заперечив таку розмову із колегами по роботі.

Також суд приймає до уваги, що в кримінальному провадженні, порушеному за заявою ОСОБА_4 по факту крадіжки її майна, внесеному до ЄДРДР, не було встановлено місцезнаходження викраденого майна. Сторони визнали в судовому засіданні, що слідчим лише були проведені допити.

За клопотанням позивача судом був забезпечений позов шляхом проведення опису внутрішнього стану приміщень квартири АДРЕСА_5 та опису майна (із зазначенням стану майна), що знаходиться у даній квартирі (а.с. 87). Клопотання щодо опису спірного майна, яке знаходиться у ОСОБА_2 або інших осіб, до суду не надходило.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Оскільки позивачем не доведено, що саме відповідачем порушені її права, не доведено фактичне місцезнаходження майна і те, що порушені права підлягають захисту на підставі ст. 378 ЦК України, позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно наданих доказів відповідач ОСОБА_2 сплатив за правову допомогу 3 000 грн. (а.с. 54-56), разом з тим, дана сума не підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, оскільки в порушення вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», роз`ясень, викладених в п. 48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 відповідачем не наданий розрахунок таких витрат.

Тому судові витрати слід залишити за сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 386, 387 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: