АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/6190/2012 Номер провадження 22-ц/786/2723/17Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : БутенкоС.Б., ОСОБА_2

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2017 року за заявою Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про розяснення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2013 року по справі №1622/6190/2012,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2017 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про розяснення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2013 року по справі №1622/6190/2012 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити заяву про розяснення заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.01.2013 року, зазначивши, що державний виконавець повинен керуватися нормами ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регулює порядок виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, яка являлась валютою зобов»язання по кредитному договору і саме яку просив стягнути з боржника банк.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.307 ч.2 п.1 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України апеляційний суд має право відхилити скаргу і залишити ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.01.2013 року задоволено позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 49376,86 грн. та судові витрати 493,76 грн., а всього 49870,62 грн.

Рішення суду сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 19.02.2013 року.

В квітні 2013 року Октябрським ВДВС м. Полтави (на даний час Шевченківський ВДВС) відкрито виконавче провадження ВП №50958724 на підставі виконавчого листа, виданого 25.04.2013 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін банк» боргу в сумі 49210,22 грн.

На даний час зазначене судове рішення не виконано.

Звертаючись в порядку ст. 221 ЦПК України з заявою про розяснення рішення, банк вказував, що рішенням суду кредитна заборгованість стягнуто в національній валюті, без вказівки її еквіваленту на час розгляду справи відповідно до валюти зобовязання долара США, оскільки саме в доларах США банк просив стягнути заборгованість, зазначаючи його еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на день подачі позову до суду. Враховуючи коливання курсу валют та знецінення гривні, просив розяснити рішення суду вказавши, що при здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення, державний виконавець зобовязаний керуватися нормами статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження», яка регулює порядок виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, місцевий суд дійшов висновку, що рішення набрало законної сили та є чітким і зрозумілим.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК Україниякщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2013 року представником банку отримано копію вищевказаного заочного рішення, а в квітні 29013 року виконавчий лист.

Дане судове рішення сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось, що в свою чергу свідчить про їх повне погодження із законністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції.

Зокрема, судом було встановлено, що внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору утворилась заборгованість в сумі 49376,86 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 29804,25 грн., заборгованості за відсотками в сумі 2610,46 грн. та пені і штрафу 16962,15 грн., а відтак стягнув зазначену заборгованість з боржника в гривнях.

Відповідно і у виконавчому листі зазначено про необхідність здійснення стягнення з боржника гривневої заборгованості по кредиту.

Впродовж чотирьох років вказане судове рішення перебуває на примусовому виконанні і тільки в березні 2017 року стягувач звернувся до суду з питанням розяснення судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність передбачених положеннями ст. 221 ЦПК України підстав для розяснення судового рішення, в якому чітко та однозначно вказано про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 49376,86 грн., що відповідає еквіваленту долару США за офіційним курсом НБУ, як це зазначено в позовній заяві.

Крім того, відповідно до ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», на яку посилається заявник та яка регулює особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що для розяснення судового рішення та відповідно стягнення з позичальника коштів у іноземній валюті має бути відповідна правова підстава - безпосереднє стягнення судом коштів у іноземній валюті.

Натомість з резолютивної частини рішення вбачається, що стягнення заборгованості відбулося в національній валюті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки місцевого суду та не свідчать про обставини, які б доводили факт порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при вирішенні питання про роз»яснення судового рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, як постановленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" на користь держави відстрочений судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1600 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1