Справа № 368/255/16-ц Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/4493/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Волохова Л.А., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен інвест Україна" про визнання кредитних договорів недійсними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у лютому 2016 року ОСОБА_2 в інтересах недієздатного ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дитинства перебуває на диспансерному обліку у психіатра, є інвалідом другої групи з дитинства. 05.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 401491257 про отримання кредиту у розмірі 10 291,88 грн. та картковий кредит №600253131 із встановленим лімітом 9000 грн., а потім того ж дня 05.08.2013 року укладено кредитний договір № 0 з ПАТ «Укрсиббанк» про отримання споживчого кредиту та заставу рухомого майна у розмірі 10428,85 грн. Оскільки, 05 листопада 2015 року Кагарлицьким районним судом було прийнято рішення, яким визнано ОСОБА_3 недієздатним з 03 лютого 2011 року, та призначено опікуна, позивач просила визнати вказані кредитні договори недійсними.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 червня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 401491257 від 05.08.2013 року, картковий кредит 600253131 від 05.08.2013 року, укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «Альфа-Банк» .

Визнано недійсним кредитний договір №0 від 05.08.2013 року про надання споживчого кредиту, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк».

Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ "Росвен інвест Україна" на користь держави судовий збір по 183,74 грн.

У своїй апеляційній скарзі ПАТ «Альфа Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Серед доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним, оскільки під час його укладення між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час підписання кредитних договорів, тобто станом на 05.08.2013 року, ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними через свою психічну хворобу, якою страждає з дитинства.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який з дитинства перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра.

05.08.2013 року невідомі люди, обманним шляхом привезли ОСОБА_3 до м. Києва, де того ж дня 05.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3К.м був укладений кредитний договір № 401491257 про отримання кредиту у розмірі 10291 грн. 88 коп. та картковий кредит №600253131 із встановленим лімітом 9000 грн., а потім того ж дня 05.08.2013 року він уклав кредитний договір № 0 з ПАТ «Укрсиббанк» про отримання споживчого кредиту та заставу рухомого майна у розмірі 10428 грн. 85 коп.

Всі кошти та товари невідомі особи забрали собі. За цими фактами Кагарлицьким РВ ГУ МВС України 16.09.2013 року відкрито кримінальне провадження № 0000864 за ч.1 ст. 190 КК України згідно поданої заяви, яке згідно відповіді прокурора направлено в м. Київ для проведення досудового розслідування за місцем вчинення злочину.

Рішенням Кагарлицького районного суду від 05 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року, визнано ОСОБА_3 недієздатним з 03.02.2011 року, та призначено опікуна ОСОБА_2 (а.с. 12-14).

Під час розгляду даної справи про визнання ОСОБА_3 недієздатним у справі №368/1011/15-н 12.06.2015 року Кагарлицький районний суд було призначено судово-психіатричну експертизу, за результатами якої надано висновок судово-психіатричного експерта №201 від 12.08.2015року такого змісту: ОСОБА_3 з раннього дитинства і до теперішнього часу страждав та страждає на хронічні стійкі психічні розлади - легку розумову відсталість в формі олігофренії) ступеню вираженої дебільності іі емоційно-вольовою нестійкістю та соціально-трудовою дезадаптацією (МКХ-Н) Р70.1), тому він за своїм психічним станом не міг на протязі усього свого життя (в тому числі з 01.01.2010 року) і не може по теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до положень ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може предявити її опікун.

Фізична особа, визнана недієздатною, не має права вчиняти будь-якого правочину (ст. 41). Відповідно правочини, які вчинені недієздатною особою, включаючи дрібні побутові, є нікчемними (статті 41, 203, 215), за винятком схвалених в установленому порядку опікуном. При цьому опікуну надається право схвалити вчинені недієздатною особою правочини, але тільки ті, що належать до дрібних побутових.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як зазначено в узагальненні практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними Верховного Суду України від 24 листопада 2008 року, особа є недієздатною з часу визнання її недієздатною за рішенням суду.

В даному конкретному випадку рішенням Кагарлицького районного суду від 05 листопада 2015 року ОСОБА_3 визнано недієздатним з 03.02.2011 року.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, задовольнивши позовні вимоги, оскільки при укладенні оспорюваних договорів ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними через свою психічну хворобу.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні спірних договорів були дотриманні всі норми чинного законодавства та встановленні всі істотні умови договорів є безпідставними, тому що вони були укладенні особою яку рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недієздатною з 03.02.2011 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ «Альфа Банк» - відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: