Справа№ 431/3873/17
Провадження № 2/431/1380/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Башинського Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : відділ опіки і піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх ,

встановив:

28.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд та супровід неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України протягом 2017 - 2020 років до Російської Федерації та на непідконтрольну територію без згоди батька ОСОБА_2

В обґрунтування свого позову позивачка посилається на те, що з 05 жовтня 2002 року по 04 грудня 2007 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Від цього шлюбу має дитину - дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Антрацит Луганської області .Після того як м. Антрацит стало непідконтрольною територією Позивач разом з дитиною отримали статус внутрішньо переміщених осіб та в грудні 2014 року переїхали мешкати до АДРЕСА_1.

Оскільки в лютому 2007 року сімейні стосунки з чоловіком ускладнились , він припинив надавати будь-яку матеріальну допомогу членам сім'ї , позивач вирішила розірвати шлюб з чоловіком.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.06.2008 року , актовий запис № 390 , шлюб позивача було розірвано. Чоловік позивача залишився мешкати в м. Антрацит, а згодом поїхав на заробітки до Російської Федерації . На даний час контакти позивача з колишнім чоловіком втрачені, його місцезнаходження позивачу не відоме.

На даний час позивач має скрутне матеріальне становище та потребує виїзду за кордон до Російської Федерації разом з неповнолітньою дитиною .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, вказала в заяві про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Представник служби у справах дітей Дружківської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився , до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності , проти позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом також встановлено, що дитина мешкає разом з позивачкою , яка має скрутне матеріальне становище та хоче відвідати своїх родичів за кордоном разом з неповнолітньою дитиною для отримання матеріальної підтримки.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон без згоди другого з подружжя визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ від 7 травня 2014 р. № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведеного, враховуючи насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку, суд вважає можливим і достатнім надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України у супроводі матері без згоди батька, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну неповнолітньої дитини на строк до досягнення дитиною 16-го віку.

На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постанови КМУ від 7 травня 2014 р. № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : відділ опіки і піклування Дружківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини - задовольнити.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України, а також через лінію розмежування у зону проведення АТО на території Луганської та Донецької областей та АР Крим, разом з матір'ю - ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї неповнолітньої доньки, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на строк до досягнення дитиною 16-го віку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Колядов В.Ю.