Провадження № 2/638/524/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ТОВ "ОСОБА_1 Україна" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
27.10.2016 року позивач в особі ТОВ "ОСОБА_1 Україна" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за договором купівлі-продажу з урахуванням 3% річних та інфляційних в розмірі 6676,76 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн.
Уповноважений представник позивача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 03.04.2017 року та 24.05.2017 року не з'явилася, що вказує на повторну поспіль неявку без поважних причин, оскільки про причину неявки не повідомила, про день та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією та даними заявки про отримання СМС-повідомлення, які долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представила. Представника, який би діяв від її імені, до суду не направила. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутністю, не надала.
Повторною є друга поспіль неявка відповідача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обгрунтування позову, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги, законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що 07.02.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ "ОСОБА_1 Україна", укладено договір купівлі-продажу №070215-1, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві комплект косметичної продукції під товарним знаком "Desheli", в асортименті та кількості, встановлених договором, що визначається в Переліку № 1 (специфікації), а покупець зобов'язується прийняти товар згідно акту приймання передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну).
Отримання Товару підтверджується Актом прийому-передачі Товару від 07.02.2015 року до Договору купівлі-продажу №070215-1 від 07.02.2015 року на суму 18 000,00 грн., копію якого долучено до матеріалів справи.
Відповідно до умов п. 5.1. договору купівлі-продажу, ціна товару складає 18 000,00 грн., що включає в себе вартість одиниць Товару перерахованих в специфікації. Згідно п. 5.2. Договору, Покупцеві надається можливість сплатити Товар способами: 5.2.1 - сплатити вартість Товару єдиноразовим платежем на поточний рахунок чи в касу продавця, або через оформлення споживчого кредиту.
П.п. 5.2.2 договору, встановлено, що при оплаті Товарів через споживчий кредит Покупець вносить перший платіж (завдаток) Продавцю в розмірі 1800 гривень 00 коп. Залишок вартості Товару в розмірі 16 200 гривень 00 коп. Покупець сплачує Банку протягом 12 місяців згідно умов кредитного Договору, укладеного між Покупцем і Банком. Оплата здійснюється не пізніше 02 числа кожного місяця.
Покупець повністю розраховується за Товар не пізніше «08» квітня 2016 року.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Як вбачається з вимог ст. 525 ЦК України, однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з даними доданого розрахунку 3% річних складають 148, 87 грн., інфляційні витрати 677, 89 грн.
Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.
Відтак, позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують факт ухилення відповідача від сплати заборгованості, тому суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача вказаної суми заборгованості та витрат, пов'язаних з сплатою судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, ч.4 ст. 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 651 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ТОВ "ОСОБА_1 Україна" - задовольнити .
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: І.О.Грищенко