Справа № 157/2434/17
Провадження №2/157/239/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

представника третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

21 червня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх батько ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла їх мати ОСОБА_10. Після смерті матері відкрила спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі, на житловий будинок по АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийняли позивачі як спадкоємці першої черги за законом у відповідності до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці першої черги за законом, діти спадкодавців, ОСОБА_11, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 померли. Оформити свої спадкові права позивачі не мають змоги через відсутність на спадковий будинок необхідних правовстановлюючих документів.

Посилаючись на зазначені вище обставини, просять суд визнати за ними в порядку спадкування право власності в рівних частках за кожним на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належав покійній ОСОБА_10

03 липня 2017 року до суду звернулася ОСОБА_5 із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Зустрічний позов мотивовано тим, що єдиною особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є їх син та чоловік позивача ОСОБА_12, який проживав у спадковому будинку як після смерті батька, так і після смерті матері. Проте своїх спадкових прав не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Спадщину після його смерті прийняла позивач шляхом постійного проживання разом із ним від дня одруження - 03 липня 1982 році і по день його смерті. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент смерті матері ОСОБА_10 проживали окремо, мали свої сім'ї та вели окреме господарство. В управління та володіння спадковим майном вони не вступили, а тому спадщину після смерті батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не прийняли.

Відтак, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_12, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. 05 квітня 2017 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай, проте свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок нотаріус видати відмовився через відсутність на дане нерухоме майно всіх необхідних правовстановлюючих документів.

Посилаючись на зазначені вище обставини, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належав покійному ОСОБА_12

Під час розгляду справи ОСОБА_5 зменшила розмір позовних вимог та просить визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового будинку, вважаючи, що позивачі хоча й не прийняли належним чином спадщину, однак є дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які побудували спірний житловий будинок, та мають право на частину спадкового майна.

Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду та об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, вимоги за зустрічним позовом не визнали. Позивачі пояснили, що вони, а також їх нині покійний брат ОСОБА_12 прийняли спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Зокрема, вони здійснили їх поховання, користувалися деяким майном та здійснювали догляд за будинком, оскільки ОСОБА_12 та його дружина ОСОБА_5 вели домашнє господарство неналежним чином. Заперечують, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_12 шляхом постійного проживання з ним на час відкриття спадщини, оскільки вона більше часу проживала у своїх батьків, будинок яких знаходиться по сусідству. Тому вважають, що саме вони є єдиними спадкоємцями майна ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Представник відповідача Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області ОСОБА_4 покладається на розсуд суду при вирішенні даних позовів.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 первісний позов не визнала та підтримала зустрічний, пояснивши, що після одруження з ОСОБА_12 у 1982 році вона перейшла проживати в будинок його батьків по АДРЕСА_2 там же й зареєструвала своє місце проживання. На той час жива була лише свекруха ОСОБА_10 Разом із чоловіком та свекрухою вони вели спільне господарство. Оскільки ОСОБА_12 зловживав спиртними напоями, вона змушена була часто ночувати в своїх батьків, будинок яких знаходиться по сусідству через декілька хат. Крім того, її батьки були людьми похилого віку, а тому доводилося доглядати і їх. Після смерті свекрухи ОСОБА_10 спадщину прийняв її син ОСОБА_12, а вже після його смерті все належне йому майно перейшло у спадок до неї як спадкоємця першої черги за законом.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в судовому засіданні показали, що в житловому будинку по АДРЕСА_3 проживали ОСОБА_10, її син ОСОБА_12 та невістка ОСОБА_5 Оскільки ОСОБА_12 зловживав спиртними напоями, тому стосунки зі своєю дружиною ОСОБА_5 в нього часто були напружені, інколи остання проживала у своїх батьків, будинок яких знаходився по сусідству. Після смерті ОСОБА_10 її сина ОСОБА_12 доглядала його дружина ОСОБА_5, а в її відсутності - також його брат ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_18

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до часткового, а зустрічний до повного задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, побудували житловий будинок по АДРЕСА_5. Даний факт визнаний сторонами та підтверджується витягом з погосподарської книги № 2 за 2017 рік (а.с. 116), технічним паспортом від 27.04.2017 року (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер, що встановлено зі свідоцтва про смерть НОМЕР_1

У відповідності до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 були дружина спадкодавця ОСОБА_10 та його діти ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_19, ОСОБА_12, однак спадщину прийняла лише ОСОБА_10 та стала власником усього спадкового майна, в тому числі, вказаного вище житлового будинку, про що свідчать записи погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки (а.с. 157), де головою господарства вказано саме її.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_10 померла (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 (а.с. 10), заповіту не залишила. Спадщину після її смерті прийняли діти ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці першої черги ОСОБА_11, ОСОБА_19 будь-яких дій щодо прийняття спадщини не вчинили. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвами про народження НОМЕР_3 (а.с. 6, 7), свідоцтвом про одруження НОМЕР_5 (а.с. 8), якими доводиться родинний зв'язок позивачів зі спадкодавицею; довідкою Заліської сільської ради Камінь-Каширського району від 13.02.2017 року № 189 (а.с. 16), матеріалами спадкової справи до майна померлої ОСОБА_10 № 115/2017 року (а.с. 52-55), даними погосподарської книги № 1 за 1996-2000 роки (а.с. 157), з яких, зокрема, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_10 та в подальшому у спірному житловому будинку постійно проживав її син ОСОБА_12

Факт прийняття ОСОБА_1, ОСОБА_2 спадщини після смерті своєї матері доводиться також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, які підтвердили, що після смерті ОСОБА_10 позивачі здійснювали догляд за спадковим будинком, оскільки їх брат ОСОБА_12 через надмірне вживання спиртного недбало вів домашнє господарство.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно прийняли спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_10, до складу якої входить житловий будинок по АДРЕСА_3. Однак, враховуючи, що крім них спадщину прийняв також їх рідний брат ОСОБА_12 та набув право на частку у спадковому майні, тому їх позов про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити частково, визнавши за ними право власності на 2/3 частини спірного житлового будинку.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (свідоцтво НОМЕР_4

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_12 прийняла його дружина, позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_5 шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Наведені обставини доводяться матеріалами спадкової справи до майна померлого ОСОБА_12 № 2/2017 (а.с. 75-85) та записами погосподарської книги № 2 за 2001-2005 роки (а.с. 160).

З огляду на це, суд вважає надуманими твердження позивачів про те, що ОСОБА_5 на день смерті ОСОБА_12 проживала за іншою адресою та не прийняла спадщину після нього. Всі без винятку свідки вказали, що ОСОБА_5 періодично проживала як зі своїм чоловіком, так і в будинку своїх батьків, що знаходиться по сусідству, в залежності від того як складалися відносини з ОСОБА_12 Тому враховуючи ту обставину, що місцем своєї реєстрації ОСОБА_5 обрала будинок чоловіка, є всі підстави вважати саме це житло постійним місце проживання позивача. Відтак доводи позивачів про те, що ОСОБА_5 не входить до числа спадкоємців спірного житлового будинку є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

До складу спадкового майна, що лишилося після смерті ОСОБА_12, крім іншого, входить 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_2 який він успадкував після смерті матері, однак не оформив своїх спадкових прав та помер.

Таким чином, беручи до уваги встановлений судом факт прийняття позивачем ОСОБА_5 спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_12, її право на дану спадщину як спадкоємця першої черги за законом, суд вважає, що зустрічний позов з уточненими вимогами слід задовольнити повністю та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи розмір задоволених вимог за первісним позовом, суд стягує з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 440 грн. (660 х 2/3). Суд не стягує з відповідача Заліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області судових витрат, оскільки в судовому засіданні не доведено факту порушення останнім прав позивачів.

Крім того, враховуючи, що вимоги за зустрічним позовом задоволено повністю, тому з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 660 грн., які слід стягнути з них в рівних частках із кожного.

Керуючись статтями 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 328, 1216, 1261, 1268, 1296 ЦК України (в ред. 2003 року), статтями 529, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), суд

вирішив:

Первісний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по 1/3 його частині за кожним з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 440 (чотириста сорок) гривень судового збору.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 з кожного окремо по 330 (триста тридцять) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Б. С. Гамула