Справа № 226/727/17
Провадження № 2/226/325/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

10.07.2017 місто Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Попенко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання прав та обовязків забудовника,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому фактично просила встановити факт належності договору купівлі-продажу від 17.03.1961 померлій ОСОБА_3, визнати за нею в порядку спадкування права та обовязки забудовника на жилий будинок та господарські споруди за адресою: м. Мирноград, вул. Лугова, буд. 36.

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_3 є її матір'ю та померла 27.06.2016. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить жилий будинок № 36 по вул. Луговій в м. Мирнограді Донецької області, який належав матері за договором купівлі-продажу від 17.03.1961. Вона та її сестра ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 Протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернувся із відповідною заявою до нотаріуса, сестра подала заяву про відмову від спадщини. Нотаріус своєю постановою від 03.04.2017 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину з таких підстав. По-перше, в договорі купівлі-продажу будинку прізвище покупця вказане як ОСОБА_4, а не ОСОБА_3, по-друге, за договором обєктом продажу є недобудоване домоволодіння, також сам договір має пошкодження. Документів на підтвердження прізвища матері на момент придбання будинку, а також на підтвердження добудови покупцем будинку, введення його у експлуатацію та реєстрації права власності нею нотаріусу надано не було. Ці обставини перешкоджають їй оформити спадщину та змушують звернутися до суду. Її мати, до шлюбу ОСОБА_4, одружилася з її батьком ОСОБА_5 31.01.1959, після реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_5. Договір купівлі-продажу будинку, укладений в 1961 році, містить прізвище покупця як ОСОБА_4, оскільки мати несвоєчасно отримала новий паспорт на прізвище ОСОБА_5. Ці відомості підтверджені домовою книгою. Договір купівлі-продажу складався щодо недобудованого домоволодіння і з нього та інших документів не вбачається, що покупець ввів його у експлуатацію та зареєстрував своє право власності. Оскільки мати померла до завершення будівництва, права та обовязки забудовника вона має успадкувати як спадкоємець першої черги. Просила задовольнити її вимоги повністю.

До суду позивач та її представник адвокат ОСОБА_6 не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 36,44).

Представник відповідача Мирноградської міської ради до суду не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 41).

Від третьої особи ОСОБА_2 також надійшла про розгляд справи без її участі (а.с. 35).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає, що в справі є достатньо відомостей щодо її суті, тому немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, що не зявилися до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження позивача та про укладення нею шлюбу з ОСОБА_7 (а.с. 8).

ОСОБА_3 померла 27.06.2016 в м. Мирнограді Донецької області (а.с. 20).

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 як дочка померлої. За відомостями Димитровської державної нотаріальної контори від 20.06.2017, за заявою ОСОБА_1 14.09.2016 відкрито спадкову справу № 231/2016, ОСОБА_1 видані свідоцтва про право на спадщину щодо автомобіля та земельної ділянки. Інша дочка спадкодавця ОСОБА_2 надала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с. 37-39).

Однак, за посиланням позивача, до складу спадщини входить і недобудований жилий будинок, який був придбаний матір'ю за життя і в успадкуванні якого їй відмовлено нотаріусом.

Так, згідно з договором купівлі-продажу від 17.03.1961, посвідченим нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 продав, а його дружина ОСОБА_4 придбала недобудоване домоволодіння за адресою: Красноармійський район, м. Ново-Економічне, вул. Ленінградська, буд. 26.

ОСОБА_8 Міністрів УРСР від 09.05.1972 міста Новоекономічне та Димитрів обєднані в одне місто Димитров. Вулиця Ленінградська в подальшому перейменована у вулицю Лугову, а згідно з домовою книгою номер будинку був змінений з «26» на «36» (а.с. 11).

Вказаний вище договір купівлі-продажу недобудованого домоволодіння складений на покупця ОСОБА_4.

В той самий час, як вбачається з свідоцтва про шлюб ІІІ-ЯР № 037216, 03.01.1959, тобто до укладення договору купівлі-продажу в 1961 році, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5, свідоцтво містить відомості про зміну прізвища дружини після укладення шлюбу з «Бортнік» на «Жидкову» (а.с. 21).

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені, зокрема, факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Глава 6 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер, це факти, з якими закон повязує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Крім того, відповідно до розяснень, викладених у п. 12 вказаної постанови, при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначене в документі, не збігається з прізвищем, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як зазначає позивач у позовній заяві, мати несвоєчасно отримала новий паспорт на шлюбне прізвище, тому в договорі зазначено її прізвище згідно з наявним у неї на той час паспортом на прізвище «Бортнік».

Вказане ОСОБА_1 підтверджується відомостями домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку № 26 (в подальшому № 36) по вул. Ленінградській в м. Новоекономічному Красноармійського району. Так, прописаною в будинку значиться ОСОБА_4. Домова книга містить відмітку про зміну прізвища ОСОБА_4 на ОСОБА_5 від 03.04.1967, і в подальшому в домовій книзі вона вписана саме як ОСОБА_3 (а.с. 12-13).

З огляду на відомості свідоцтва про шлюб та домової книги, суд вбачає, що договір купівлі-продажу недобудованого домоволодіння від 17.03.1961 фактично належить ОСОБА_3, що тягне за собою необхідність встановити належність вказаного правовстановлюючого документу саме ОСОБА_3

В подальшому після придбання недобудованого домоволодіння ОСОБА_3 вживала заходів щодо добудови придбаного майна. ОСОБА_8 виконавчого комітету Димитровської міської ОСОБА_8 народних депутатів № 107 від 06.06.1990 вирішено оформити документи на літню кухню, прибудову до жилого будинку, побудовані в 1980 році по вул. Ленінградській, 36, на ОСОБА_4 (а.с. 21).

Однак, за відомостями КП «БТІ» Мирноградської міської ради від 01.02.2017, станом до 01.01.2013 відомостей про реєстрацію права власності на жилий будинок № 36 (колишній № 26) по вулиці Луговій (колишня вул. Ленінградська) міста Мирнограда (колишнє місто Ново-економічне, місто Димитров) немає (а.с. 22).

На час придбання ОСОБА_3 недобудованого домоволодіння в 1961 році згідно з договором купівлі-продажу на домоволодіння складалося з одноповерхового деревяного будинку з трьох кімнат, літньої кухні, сараю, погребу на земельній ділянці площею 510,0 м2, готовність домобудівництва складала 30% (а.с. 9).

09.02.2017 КП «БТІ» Мирноградської міської ради виданий технічний паспорт на жилий будинок № 36 по вул. Луговій в м. Мирнограді у складі: жилий будинок (А1), тамбур (а-1), погреб (пг1), гараж (Б1), літня кухня (В1), тамбур (в1), вбиральня (Г-1), сарай (Д1), душ (Є1), сарай (Ж1), хвіртка (№2), паркан (№3), ворота (№4), водопровід (І), замощення (ІІ) (а.с. 14-18).

За звітом про оцінку майна від 25.03.2017, станом на 24.03.2017 вартість жилого будинку № 36 по вул. Луговій в м. Мирнограді з надвірними побудовами та спорудами складає 61631,00 гривень (а.с. 19).

Постановою нотаріуса від 03.04.2017 Димитровської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок за адресою: м. Мирноград, вул. Лугова, буд 36 після померлої ОСОБА_3 з причини того, що спадкоємцем не надані нотаріусу документи на підтвердження того, що на час укладання договору спадкодавець мала прізвище ОСОБА_4, а також на підтвердження добудови покупцем будинку, введення його в експлуатацію та реєстрацію права власності. Крім того, договір купівлі-продажу, на думку нотаріуса, має пошкодження, внаслідок яких не читається частина тексту (а.с. 23).

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач має право на спадкування, на виконання вимог ст. 1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений строку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

За змістом абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення обєкта будівництва нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей обєкт не виникає (постанова ВСУ від 19.09.2011р. № 3-82 гс 11).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз. 1 п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.08.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, позивач є спадкоємцем прав та обовязків померлої ОСОБА_3 та до неї переходять права та обовязки ОСОБА_3 як забудовника щодо подальшого оформлення права власності на обєкт новоствореного майна за його наявним складом згідно з відомостями технічного паспорту.

Що стосується посилань нотаріуса у постанові від 03.04.2017 на наявність в договорі купівлі-продажу від 17.03.1961 пошкоджень, внаслідок яких не читається частина тексту, з наданої суду копії договору вбачається, що всі суттєві відомості, які мають значення для вирішення справі, як-то, найменування його сторін, дата та місце складання, обєкт та його складові в договорі викладені без пошкоджень, тому підстави для сумнівів щодо змісту договору відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 182, 331, 1218, 1223, 1261, 1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради, третя особа ОСОБА_2, про встановлення факту належності договору купівлі-продажу та визнання прав та обовязків забудовника задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій 27.06.2016, договору купівлі-продажу недобудованого домоволодіння за адресою: Красноармійський район, м. Ново-Економічне, вул. Ленінградська, буд. 26 (нині Донецька область, м. Мирноград, вул. Лугова, буд. 36), посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 17.03.1961 за реєстровим № 2902 на ім'я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права та обовязки забудовника на жилий будинок № 36 по вул. Луговій в м. Мирнограді Донецької області у складі: жилий будинок (А1), тамбур (а-1), погреб (пг1), гараж (Б1), літня кухня (В1), тамбур (в1), вбиральня (Г-1), сарай (Д1), душ (Є1), сарай (Ж1), хвіртка (№2), паркан (№3), ворота (№4), водопровід (І), замощення (ІІ) (а.с. 14-18), який залишився після смерті 27.06.2016 ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова