справа №619/3259/17
провадження №2/619/1725/17
УХВАЛА

09 листопада 2017 року Суддя Дергачівського районного суду Харківської області Нечипоренко І.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

установив:

ОСОБА_1 звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить витребувати у ОСОБА_2 транспортний засіб автомобіль марки Volksvagen моделі Transporter Т4, 2001 року випуску, шасі (кузов, рама) №WV1ZZZ70Z2H088292 тип пасажирський, обєм двигуна 2461, реєстраційний номер НОМЕР_1, технічний паспорт та ключі від автомобіля.

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить заборонити відповідачу користуватися, розбирати або в будь-який інший спосіб видозмінювати автомобіль Volksvagen Transporter Т4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязати відповідача передати зазначений автомобіль на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Інформ-ресурси» за адресою: с.Подвірки Дергачівського району Харківської області вул..Дзержинського, 1 до завершення розгляду справи у суді. В обґрунтування клопотання зазначено, що даний автомобіль являється її приватною власністю та 29.06.2011 року вона надала відповідачу довіреність з правом керування та розпорядження зазначеним вище автомобілем строком на 5 років, тобто до 29.06.2016. Після закінчення строку дії довіреності вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути автомобіль, однак до теперішнього часу автомобіль перебуває у володінні відповідача, який заявляє, що автомобіль повертати наміру не має, тому існує досить висока ймовірність, що ОСОБА_2 може знищити або приховати автомобіль, провести відчуження по запчастинам, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Перевіривши заяву, матеріали справи, суддя вважає, що заява позивача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ухвали судді від 09 листопада 2017 року провадження у даній справі відкрито.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 є власником автомобіля Volksvagen Transporter Т4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та 29.06.2011 надала відповідачу довіреність, строк дії якої закінчився 29.06.2016, на право розпорядження та керування спірним автомобілем.

Крім того, ні до заяви про забезпечення позову, ні до позовної заяви позивачем не надано доказів того, що оспорюваний автомобіль перебуває у володінні відповідача.

Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про використання спірного автомобіля саме відповідачем та у спосіб, що зменшує вартість чи не за призначенням.

До того ж, даний захід є недоцільним і з огляду на те, що користування транспортним засобом будь-ким ніяким чином не може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання.

Отже, за встановлених фактичних обставин справи та вимог закону у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у спосіб, зазначеній у ній, оскільки вона мотивована необґрунтованими припущеннями.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвали суду, які оформлюються окремим процесуальним документом, постановляються в нарачій кімнаті. Ухвали суду, постановленіокремим процесуальним документом, підписуються суддею і приєднуються до справи.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. М. Нечипоренко