Справа №601/336/17
Провадження № 2/601/352/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря Васільєвої О.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Булави М.А.,

представника відповідача - адвоката Корфа П.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового будинку.

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про виселення відповідача з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що він систематично порушує правила співжиття, робить неможливим проживання з ним в одному будинку, погрожує, вчиняє скандали, а застосовані до нього заходи впливу, зокрема притягнення до адміністративної відповідальності виявились безрезультатними.

Позивач та її представник в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідач по справі є колишнім зятем позивача. Шлюб між ним та дочкою позивачки розірвано 27 травня 2016 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, приходить у належний позивачці будинок у нетверезому стані, влаштовує скандали. В результаті цього, ОСОБА_1 неодноразово зверталась із заявою про притягнення відповідача до відповідальності. Порушення відповідачем правил співжиття робить неможливим проживання з ним в одному будинку, відповідач не приймає участі в утриманні будинку, у зв'язку з чим позивач та її представник просять виселити ОСОБА_4 з належного позивачу будинку, що розташований по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що відповідач є інвалідом, іншого житла не має. Після розірвання шлюбу влаштувався на роботу, однак повертаючись із роботи колишня дружина та теща в будинок відповідача не пускають, тому і між ними виникають сварки. Сам факт конфліктів, сварок, що виникають між сторонами, без застосування відповідних заходів впливу, попереджень не є підставою для виселення відповідача. Тому просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини

Рішенням Кременецького районного суду від 27 травня 2016 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 червня 2017 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2017 року, будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1

Згідно довідки про склад сім'ї № 50 від 16.01.2017 року, виданої Жолобівською сільською радою Кременецького району, в будинковолодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 - власник; ОСОБА_6 - син; ОСОБА_7 - дочка та ОСОБА_4

З висновків інспектора Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області від 18.07.2016 року; 06.09.2016 року; 13.01.2017 року; 01.04.2017 року та повідомлень начальника Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 неодноразово зверталися в Кременецький ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про те, що ОСОБА_4 по місцю спільного проживання вчиняє сварки.

Постановою Кременецького районного суду від 07 березня 2017 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. ст. 173-2 КУпАП. У даній постанові вказано, що 02.03.2017 року приблизно о 18 годині 25 хвилин ОСОБА_4 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1, вчинив психологічне насильство в сім'ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_7 з якою проживає разом, під час чого висловлювався в її адресу нецензурними та образливими словами.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підтвердили, що ОСОБА_4 порушує правила співжиття, вчиняє скандали, погрожує ОСОБА_1 та її дочці фізичним насильством.

Таким чином, судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4, проживаючи разом із громадянкою ОСОБА_1 у житловому будинку по АДРЕСА_1, систематично порушує правила співжиття, оскільки вчиняє сімейні сварки, скандали, перебуваючи у нетверезому стані.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів.

Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу України у випадку, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

За вказаних обставин судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено наявності передбачених законом обставин, які б стали підставою для виселення ОСОБА_4 зі спірного помешкання без надання іншого жилого приміщення, оскільки хоча судом і встановленно порушення відповідачем правил співжиття, однак офіційно передбачених законодавством заходів попередження або громадського впливу про недопустимість протиправної поведінки працівниками поліції чи іншими органами винесено не було, тому в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом із тим, беручи до уваги, що ОСОБА_4 неодноразово порушував правила співжиття, що в подальшому може унеможливити для ОСОБА_1 проживання з ним в одному будинку, суд вважає за доцільне попередити ОСОБА_4 про недопустимість порушення правил співжиття щодо ОСОБА_1

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 57, 64, 88, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 156, 116 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення з житлового будинку відмовити.

Офіційно попередити ОСОБА_4, що у випадку порушення правил співжиття, він може бути виселений із займаного ним житлового приміщення без надання іншого житла.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: