Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7475/17

Номер провадження2/711/2341/17

23 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про зобовязання провести перерахунок вартості послуг з централізованого опалення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що відповідач порушує умови укладеного між сторонами договору від 10.12.2014р. №209 та безпідставно виставляє позивачу рахунки з оплати теплової енергії, яка позивачем не використовувалась. У звязку з цим просив зобовязати ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» провести перерахунок оплати послуг з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2016р. по квітень 2017р. з врахуванням показників квартирного обліку теплової енергії в квартирі позивача та умов договору від 10.12.2014р. №209.

Відповідач письмових заперечень проти позову не надав.

В судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що при нульових показниках лічильника споживання теплової енергії, встановленого в квартирі позивача, відповідачем тим не менш надсилаються рахунки для оплати теплової енергії. Механізм обчислення розміру нарахованої вартості послуг відповідач позивачу не надає. Натомість складання таких рахунків для оплати суперечить умовам укладених між сторонами договорів про надання послуг. Оскільки зобовязання позивача виникає з моменту надсилання йому відповідачем рахунку для оплати, то з метою недопущення прострочки виконання зобовязання позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача пояснив, що розрахунок вартості оплати послуг з централізованого опалення по будинку позивача здійснюється на підставі відомостей засобів обліку теплової енергії, загальнобудинкового та індивідуальних по квартирах. Обчислення сум здійснюється після подання всіма мешканцями показників своїх індивідуальних засобів обліку та з врахуванням загальнобудинкового лічильника. Розмір вартості таких послуг розраховується відповідно до методики, визначеної КМУ. Постійні зміни в розрахункових сумах за місяць пояснив тим, що внаслідок отримання відповідачем відомостей про показники приладів обліку теплової енергії від інших споживачів, то сума заборгованості неодноразово перераховувалась. Ніяких порушень прав позивача відповідачем не здійснювалось. Просив відмовити у позові в повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані суду сторонами докази, та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є власником житлового приміщення квартира площею 117,2кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5/.

Квартира позивача розташована у багатоповерховому будинку, який обладнаний загально будинковим засобом обліку теплової енергії. До того ж в квартирі позивача також наявний окремий індивідуальний засіб обліку теплової енергії. Зазначені обставини сторони визнають, а тому на підставі ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними.

01.12.2014р. між сторонами укладений договір №6382/8 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири /а.с.6-7/. Крім того 10.12.2014р. між сторонами також укладений договір №209 про надання послуг з централізованого опалення місць загального користування /а.с.8/.

09.02.2017р. позивач звертався до відповідача з письмовою заявою, в якій просив надати йому розяснення щодо механізму обчислення розміру додаткових витрат, які він зобовязаний оплачувати тоді як в межах своєї квартири він не використовує послуги відповідача /а.с.9/.

Листом від 16.02.2017р. відповідач повідомив позивачу, що нарахування вартості оплати послуг з централізованого опалення здійснюється відповідно до постанови КМУ від 21.07.2005р. №630 /а.с.10/.

На підстав договору №6382/8 від 01.12.2014р. відповідачем відкритий на імя позивача особовий рахунок №10005003 для обліку обсягу та вартості надаваних послуг. На теперішній час за даними відповідача по особовому рахунку на імя позивача наявна заборгованість з оплати послуг централізованого опалення в розмірі 7386,86грн, внаслідок чого позивачу направлений відповідний рахунок-повідомлення для оплати такої заборгованості /а.с.11/.

Представником відповідача надано суду відомості щодо порядку та механізму розрахунку вартості послуг централізованого опалення по особового рахунку на ім'я позивача /а.с.24/, відповідно до яких за позивачем існує заборгованість з оплати послуг по фактичних показниках лічильника (4,06 Гкал на 4412,57грн) та додаткових втрат (3,0895 Гкал на 3357,40грн).

На думку позивача розрахунок розміру його заборгованості здійснений з порушенням умов, укладених між сторонами договорів, а тому він звернувся до суду з зазначеним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку розрахунку вартості послуг централізованого опалення багатоквартирного будинку, який регулюється положеннями укладених між сторонами договорів, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), а також іншими положеннями законодавства, що регулює надання житлово-комунальних послуг.

Надаючи оцінку доводам суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що порушення його прав та полягає у виникненні в нього зобовязання з оплати вартості послуг на підставі отримання рахунку-повідомлення. Разом з тим, аналіз змісту умов договорів, укладених між сторонами 01.12.2014р. та 10.12.2014р., в контексті положень ст.ст.11, 509 ЦК свідчить, що зобовязання позивача з оплати вартості послуг централізованого опалення виникає не внаслідок отримання рахунку-повідомлення, а внаслідок належного виконання ПАТ «Черкаське хімволокно» свого обовязку з надання послуг. Споживач зобовязаний лише оплатити спожиті ним послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором.

Отже фактично позивач оскаржує дії відповідача щодо нарахування йому оплати за ніби-то спожиту теплову енергію за період з жовтня 2016р. по квітень 2017р. та надсилання рахунків-повідомлень для оплати, що фактично є різновидом претензії. Проте з огляду на особливості цивільно-правових відносин, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, претензії відповідача не створюють для позивача ніяких зобовязань. Доводи позивача щодо незаконності дій ПАТ «Черкаське хімволокно» можуть бути запереченням у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості, однак таких позовних вимог до нього за вище згаданий період у даній справі ніхто не заявляв. В цьому контексті слід звернути увагу, що між сторонами існують договірні відносини і кожна зі сторін має право виконувати своє зобовязання на умовах, передбачених договором. Отже, якщо споживач не погоджується з наданим постачальником розміром вартості послуг він зобовязаний сплатити лише ту частину, яку вважає належною, а в подальшому, якщо сторони не зможуть в договірному порядку вирішити спір, то він може бути вирішений в судовому порядку.

Відповідно до п.5.2 договору від 10.12.2014р. розрахунки між сторонами здійснюються до 25 грудня кожного року після проведення звірки. Натомість всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК сторонами не надано суду доказів на підтвердження того, що така звірка проводилась і сторонами узгоджені показники засобів обліку теплової енергії. Не надано позивачем суду і підтвердження того, що показники встановленого в його квартирі засобу обліку теплової енергії не змінились за період опалювального сезону, тоді як за відомостями відповідача позивачем було спожито 4,06 ГКал.

Також слід зауважити про необґрунтованість доводів позивача щодо невідповідності здійснених відповідачем нарахувань вартості додаткових витрат централізованого опалення (опалення місць загального користування), оскільки наданий відповідачем розрахунок обсягу таких витрат 3,0895 ГКал за період жовтень 2016р. по червень 2017р. (тобто фактично два роки) не суперечить умовам розділу 2 договору від 10.12.2014р., за яким опалення місць загального користування має сплачуватись позивачем в обсязі 2,63 ГКал/рік, що за два роки складає 5,26 ГКал.

Окрім того, суд зауважує, що згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК.

Обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону, оскільки не передбачений ані положеннями законодавства, ані умовами договору. Беручи до увагу пояснення представника позивача суд зауважує, що спонукання до дотримання умов договору може мати місце лише у випадку, коли у відповідача існує зобовязання про виконання обовязку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК), а не вбудь-якій ситуації.

Таким чином, з огляду на положення ст.ст.3, 4, 11 ЦПК, враховуючи, що судом не встановлено протиправного характеру дій відповідача щодо прав позивача, а обраний позивачем спосіб захисту його інтересу не суперечить вимогам закону, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК витрати з оплати судового збору по справі слід віднести на рахунок держави.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у справі, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_2