Справа № 372/2230/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/5096/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 46 26.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

26 жовтня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Громадської організації «Комплекс-5» про встановлення земельного сервітуту, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 07 квітня 2008 року він є власником земельної ділянки розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового по АДРЕСА_1, на якій ним збудовано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1. Вказував, що належна йому ділянка межує із земельною ділянкою відповідача з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Вказана ділянка використовується ГО як дорога. Позивач на даний час не може вільно реалізовувати своє право власності на власну земельну ділянку: не може пройти або проїхати до неї, не може здійснювати будь-які роботи оскільки відповідач та підпорядкована йому охорона вчиняють дії щодо не допуску його, будівельників, членів родини та будь-яких інших осіб на належну ОСОБА_2 земельну ділянку. Інших під»їздних шляхів (доріг), крім існуючої дороги немає.

У зв'язку із наведеним просив суд, встановити земельний сервітут на його користь на земельну ділянку розміром 0,1160 га що розташована по АДРЕСА_1 та належить ГО «Комплекс-5» для забезпечення проходу та проїзду на транспортному засобі до належної йому земельної ділянки.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року провадження у справі закрите на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу передати на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 вересня 2016 року, яким йому відмовлено у задоволенні позову до ГО «Комплекс-5» про встановлення сервітуту, ухвалене у справі, де він просив встановити сервітут з інших правових підстав.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області як незаконну.

Представник ГО «Комплекс-5» в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що є рішення, яке набрало законної сили у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Встановлено, що Обухівським районним судом Київської області розглядалася цивільна справа № 372/2326/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ГО «Комплекс-5» про встановлення земельного сервітуту, де позивач просив встановити земельний сервітут на його користь на земельну ділянку розміром 0,1160 га що розташована по АДРЕСА_1 та належить ГО «Комплекс-5» для можливості проходу, проїзду, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, забезпечення водопостачання, електропостачання, меліорації тощо.

В даній справі № 372/2230/17-ц позивачем заявлені вимоги про встановлення земельного сервітуту на його користь для забезпечення проходу та проїзду на транспортному засобі до належної йому земельної ділянки через ділянку ГО «Комплекс-5».

Отже, з огляду на те, що є рішення суду про закриття провадження у справі з приводу спору між тими самими сторонами, а саме позивачем ОСОБА_2 і відповідачем ГО «Комплекс-5», про той самий предмет - встановлення земельного сервітуту щодо ділянки ГО «Комплекс-5» на користь ОСОБА_2 для забезпечення проходу та проїзду на транспортному засобі до належної йому земельної ділянкита з тих самих підстав неможливості проходу чи проїзду позивача ОСОБА_2 до належної йому ділянки, то суд першої інстанції обгрунтовано закрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в даній справі № 372/2230/17-ц інші підстави позову, ніж ті, які вирішувалися Обухівським районним судом Київської області у справі № 372/2326/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ГО «Комплекс-5» про встановлення земельного сервітуту, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.119 ЦПК України під підставами позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З матіріалів справи вбачається, що як у справі № 372/2326/16-ц, яка вже розглянута судом, так і в даній справі № 372/2230/17-ц підстави позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є тотожними, а саме неможливість проходу чи проїзду позивача ОСОБА_2 до належної йому ділянки.

Посилання апелянта на те, що перед зверненням до суду мала місце пропозиція позивача укласти договір земельного сервітуту не спростовують висновків суду про наявність підстав для закриття провадження, бо укладання договору не є предметом спору в даній справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: