Справа №591/2039/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прокудіна Н. Г.
Номер провадження 22-ц/788/763/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів у зв'язку з порушенням зобов'язання, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позову з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 з дозволу відповідача ОСОБА_4 з літа 2008 року разом з неповнолітньою дочкою проживав у належній останньому квартирі АДРЕСА_1.

В подальшому , між сторонами виникли неприязні відносини і у провадженні СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області з січня 2014 року перебували матеріали кримінального провадження за заявою ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_4 стосовно нього шахрайських дій за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У заяві на адресу органів міліції позивач повідомляв, що 16 вересня 2013 року на прохання відповідача він позичив йому 10000 доларів США шляхом передачі їх у конверті у присутності знайомого ОСОБА_5 При цьому він уточнив, що за домовленістю з відповідачем у випадку не повернення цих коштів до 27 вересня 2013 року вони мали бути зараховані як завдаток у рахунок придбання квартири у відповідача. В той же час будь-яких письмових угод з цього приводу між ними не укладалось.

За результатами розслідування кримінальної справи 18 липня 2014 року слідчий орган виніс постанову про закриття кримінального провадження щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України у зв'язку з відсутністю складу цього кримінального правопорушення.

25 лютого 2015 року позивач направив відповідачу лист-вимогу про повернення незаконно набутих грошових коштів у сумі 10000 доларів США або укласти з ним договір купівлі - продажу квартири, в якій він мешкав з дозволу останнього, з урахуванням вказаної суми позичених коштів, як завдаток (а. с. 7-8).

Вказаними обставинами позивач обґрунтовував і заявлені у даній справі позовні вимоги.

Відмовляючи в задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог та на підтвердження факту передачі ним відповідачу грошових коштів та наявність у сторін наміру укласти саме договір позики чи договір купівлі-продажу , чи правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання що може забезпечуватися завдатком .

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначивши юридичну природу спірних правовідносин і застосувавши відповідні їм норми матеріального права.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Утім, усупереч ст. 60 ЦПК України ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, зокрема, щодо укладення між сторонами угоди та передачі позивачем відповідачу 10000 доларів США.

Докази, які містяться в матеріалах справи також не підтверджують указаних вище обставин.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо підтвердження факту передачі коштів відповідачу із посиланням на рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 листопада 2015 року у справі за його позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки як вбачається із зазначеного рішення суду у ньому відсутні посилання на встановлення факту передачі зазначених коштів позивачем відповідачу у справі.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог та вірно відмовив у задоволенні позову.

Доводи ж апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять обставин, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду, ухваленого судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -