Справа №488/1968/15-ц 20.11.2017 20.11.2017 20.11.2017
Провадження №22-ц/784/2393/17
Єдиний унікальний номер 488/1968/15-ц
Номер провадження 22ц/784/2393/17
Головуючий у 1 інстанції Селіщева Л.І.
Категорія 50 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Бондаренко Т.З., Лисенка П.П.

Із секретарем судового засідання Яценко Л.В.

За участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06 лютого 2017 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

14 травня 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на дитину не надає. Просила стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн.(а.с. 1).

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.09.2015 року позов було задоволено частково (а.с. 30).

За заявою відповідача про скасування заочного рішення воно ухвалою того ж суду від 29.09.2016 року було скасовано (а.с. 57).

Ухвалою того ж суду від 06 лютого 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду (а.с. 70).

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення позивач посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки вона після скасування заочного рішення не була повідомлена про розгляд справи, судових повісток не отримувала. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 80-83).

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду просила задовольнити апеляційну скаргу.

Представник відповідача просила про відмову в задоволенні скарги. Відповідач, належно повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не зявився. Письмових заперечень на апеляційну скаргу від нього не надійшло.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що після скасування заочного рішення справа призначалась до розгляду на 07 грудня 2016 року та 06 лютого 2017 року, але позивачка в судові засідання не зявлялась, про час та місце судових засідань була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Але з висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

За змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин.

Системне тлумачення частини третьої ст. 169 та п. 3 частини першої ст. 207 ЦПК України дозволяє припустити, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частинами четвертою та пятою ст. 74 ЦПК України передбачено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Аналіз змісту ст. 74 ЦПК України дає можливість зробити висновок, що категорією «належне повідомлення» запропоновано вважати: конкретний спосіб повідомлення, передбачений цивільним процесуальним законодавством; дотримання встановленої законом процедури повідомлення з урахуванням обраного способу; своєчасність такого повідомлення; наявність у суду доказів, що підтверджують фіксацію повідомлення або виклику.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою суду від 29.09.2016 року заочне рішення суду скасовано та справа призначена до розгляду на 02.11.2016 року (а.с. 57).

На а.с. 58 є лист суду від 29.09.2016 року про направлення копії ухвали суду позивачці простим поштовим відправленням. Дані про отримання його позивачем, в справі відсутні.

З журналу судового засідання, що мається на а.с. 69, та довідки на а.с. 67 вбачається, що справа розглядалась судом 02.11.2016 року, 07.12.2016 року та 06.02.2017 року.

Судова повістка про слухання справи на 02.11.2016 року, що відправлена позивачці рекомендованим листом, повернулась до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 61-62).

Доказів направлення та вручення позивачці судових повісток про слухання справи на 07.12.2016 року та 02.02.2017 року матеріали справи не містять.

За такого висновки суду про належне повідомлення позивача про час і місце судового засідання не відповідають обставинам справи, вимогам норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У зв'язку із цим залишення заяви без розгляду за відсутності належних відомостей про вручення позивачці повідомлення про час судового розгляду справи, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на наведе, виходячи з положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 311 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 06 лютого 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді