Справа № 308/8550/17
07 листопада 2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Ужгород, цивільну справу за позовною заявою Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ЗОКС «Бескид» звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовну заяву мотивує тим, що 23 липня 2012 року між ЗОКС «Бескид» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №563-12, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 6453,53 (шість тисяч чотириста пятдесят три грн. 53 коп.) гривень із розрахунку 36% річних від суми залишку кредиту строком на 36 місяців до 23 липня 2015 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом.
З метою забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором кредиту між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №563-12, за яким відповідачка взяла на себе зобовязання солідарно з МішиноюТетяною Олександрівною відповідати за виконання обовязку згідно умов кредитного договору.
Відповідачі за вказаним договором належним чином не виконали взяті на себе зобов'язання, на вимогу позивача сплатити заборгованість вони не реагують. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором, станом на 30 серпня 2017 року відповідачі мають заборгованість в розмірі 6919грн. 68 коп., в тому числі: 3325 грн. 20 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 3567 грн.48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом.
На підставі наведеного вище, позивач просить: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» заборгованість за договором в сумі 6919грн. 68 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн.
В судове засідання представник позивача ЗОКС «Бескид» не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
За приписом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, засада змагальності у цивільному процесі є засадою особистої автономії сторін у цивільному процесі. Від волевиявлення сторін повинні залежати дії суду в доказовій діяльності. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін без волі на те суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2012 року між ЗОКС «Бескид» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №563-12, за умовами якого Кредитодавець (Спілка) зобовязався на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості надати грошові кошти у кредит Позичальнику ОСОБА_1 в сумі 6453, 53 ( шість тисяч чотириста пятдесят три гривні 53 копійки) грн., строком на 36 місяців по 23.07.2015 року, а Позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором кредиту між Кредитодавцем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 563-12 від 23 липня 2012 року, за яким відповідачка взяла на себе зобовязання солідарно з ОСОБА_1 відповідати за виконання обовязку згідно умов кредитного договору.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах.
За правилами ст.5 Закону України «Про кредитні спілки» кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки належать до фінансових установ виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом.
Згідно з п.3 ч.1 ст.1 цього Закону фінансовий кредит це кошти, які надаються в позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.
Як визначено в ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом 3 ч.1 ст.21 цього Закону передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.
Частиною 4 статті 8 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що ліцензуванню підлягає діяльність кредитної спілки із залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч.4 ст.8 Закону України «Про кредитні спілки» діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов'язковому ліцензуванню.
На підставі ч.2 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» здійснення діяльності з надання фінансових кредитів дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.
Відповідно до норм матеріального права, що діяло під час укладення договору кредиту, ЗОКС «Бескид» повинна була мати необхідний обсяг цивільної дієздатності для видачі кредиту на зазначених у ньому умовах.
Судом з'ясовано, що ЗОКС «Бескид» на момент видачі кредиту мала ліцензію необхідну для діяльності кредитної спілки по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Видача кредитів членам Спілки за рахунок членських внесків та внесків (вкладів) членів на депозитні рахунки додаткового ліцензування не потребує.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
ЗОКС «Бескид» свої зобов'язання за Договором виконала в повному обсязі, а саме надала Відповідачці ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому Договором. Про отримання Позичальником кредиту свідчить наявний у матеріалах справи видаткові ордери №1767 на суму 5000 грн. підписаний останньою 23.07.2012 року та № 2549 від 04 листопада 2013 року на суму 1453 грн. 53 коп., який підписаний позичальником 04 листопада 2013 року.
За умовами Договору Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку визначеному розділом 4 цього Договору. Плата за користування кредитом (проценти) згідно п.3.1 Договору становить 36,0% річних. Відповідно до Графіку розрахунків визначеного в п.3.3 Договору, погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, здійснюється щомісячно до 23 числа кожного місяця рівними частинами. Сума щомісячного платежу протягом 36 місяців становить 229 грн. 18 коп., сума останнього щомісячного платежу (36 місяць) становить 229 грн. 25 коп. Прострочення сплати кредиту та процентів згідно пункту 3.5 не зупиняє нарахування процентів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
З наданих до позовної заяви матеріалів справи встановлено, що Позичальник взяті на себе зобов'язання щодо поверненню кредиту та сплати процентів за його користування належним чином не виконує, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що поручитель по даному кредиту так само не виконує взяті на себе зобовязання відповідно до ч.2 п.1 ст.553 ЦК України за якою, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя.
06 лютого 2015 року ЗОКС «Бескид» поручителю ОСОБА_2 було надіслано лист-претензію №6 від 06 лютого 2015 року. До матеріалів справи надано завірену копію поштового повідомлення та конверту.
19 травня 2015 року ЗОКС «Бескид» Позичальнику ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була надіслана досудова вимога №29 від 19.05.2015 року. ОСОБА_2 отримала лист 18.06.2015 року, про що свідчить її підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Проте, вказана вимога відповідачем залишена без задоволення.
Згідно долученого позивачем до позовної заяви розрахунку, станом на 23 липня 2017 року солідарна заборгованість Позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 за кредитним договором №563-12 від 23.07.2012 становить 6919 грн. 68 коп., в тому числі: 3352 грн. 20 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 3567 грн. 48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом.
В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що Позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконують свої зобовязання за Кредитним договором та Договором поруки відповідно, та не сплачують заборгованість по кредиту, суд приходить до висновку про необхідність стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» заборгованість за кредитним договором №563-12 від 23 липня 2012 року у розмірі 6919 грн. 68 коп., в тому числі: 3352 грн. 20 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 3567 грн. 48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати в розмірі 1600,00 грн.
Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів і постановляє заочне рішення.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 553, 554, 555, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Закарпатської обласної кредитної спілки «Бескид» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_4