Справа №173/340/17
Провадження №2/173/385/2017
27.06.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ»,
ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову посилається на те, що 8 травня 1975 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. За час шлюбу вони побудували будинок з господарськими та побутовими спорудами по вул..Дніпровській, 140 (зараз пров.Матросова,6) м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області. Зараз шлюб між ним не розірвано проте вони давно мешкають окремо та не ведуть спільне господарство. Чоловік не визнає її право на цей будинок тому вона змушена звернутися до суду. На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами за адресою: пров. Матросова, 6, м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.
В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, суду пояснила, що будинок було побудовано під час шлюбу на земельній ділянці, яка була виділена їм для будівництва. Будівництво було завершено приблизно в 1977 році і право власності було зареєстровано за чоловіком. Лише гараж було побудовано в 1997 році. Зараз чоловік погрожує, що будинок залишиться йому, у звязку з чим між ними виник спір щодо цього майна.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні суду пояснила, що згідно з матеріалами архівної інвентарної справи в 1986 році на підставі договору про передачу земельної ділянки у безстрокове користування було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами за адресою пров. Матросова, 6 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області за ОСОБА_2 В 1997 році було складено технічний паспорт, згідно з яким на території домоволодіння було побудовано гараж, проте після складання технічного паспорту, жодних звернень для реєстрації права власності на побудований гараж не було, так само не було надано будь-яких рішень щодо його будівництва.
У відповідності до ст. 224 ЦПК України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом було встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
8 травня 1975 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4).
За час шлюбу на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 9 жовтня 1975 року подружжям було побудовано будинок за адресою: вул.. Дніпровська, 140 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області (а.с.5-6). Згідно з технічним паспортом будівництво було завершено в 1977 році (а.с.7-10). Право власності на будинок будо зареєстровано 4 вересня 1980 року, що підтверджується відповідним реєстраційним записом (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради № 404 від 17 грудня 1984 року житловому будинку ОСОБА_2 було присвоєно адресу пров.Матросова, 6, замість вул..Дніпровська, 140 (а.с.24).
Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України (діяв на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власності.
Отже, будинок з господарчими та побутовими спорудами за адресою: пров.Матросова, 6 м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, які було набуто подружжям під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1
Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають паво на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час набуття права власності на майно, та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, який діє на час розподілу майна, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Підстав для того, що відступити від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 11 Цивільного кодексу України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним із них права власності на ? частку житлового будинку з господарчими спорудами є законними та обґрунтованими та відповідають способам захисту, визначеним ст. 16 Цивільного кодексу України.
Разом з тим суд вважає, що до спільного майна, що підлягає розподілу не можливо включити гараж, який було побудовано в 1997 році, що підтверджується відповідним технічним паспортом (а.с.7-10), оскільки сторонами не було надано будь-яких доказів правомірності такого будівництва (рішень про дозволи на будівництво, введення його в експлуатацію, реєстрацію права власності, тощо).
Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Таким чином, вимоги позивача в частині визнання за нею права власності на ? частину гаражу (літера Г-1) не підлягають задоволенню, оскільки подружжя не набуло право власності на це майно.
В той же час, позивач не позбавлена права звернутися до відповідного компетентного державного органу з метою прийняття гаражу в експлуатацію у відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року № 79 та подальшого вирішення питання про його поділ.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, приймає до уваги, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 640 грн. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частині кожному на житловий будинок А-1 (загальною площею 74,5 кв.м.; житловою площею 49, 2 кв.м.) з надвірними будівлями та спорудами: сіни а-1, ґанок а, сарай Б-1, літня кухня В-1, навіс Н, погріб п/д, паркан №1, хвіртка № 2, мощення І) за адресою: пров...Матросова, 6, м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко