Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1154/17 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 9 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом. Просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що у 1997 році вона зі своїм малолітнім сином із дозволу співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вселилась у квартиру АДРЕСА_2, а у листопаді 1998 року -зареєструвалась у зазначеній квартирі строком на один рік з умовою сплати комунальних послуг та проведення поточного ремонту. Після цього власники квартири забрали із житла свої особисті речі і від того часу позивач їх більше не бачила, не спілкувалася з ними, місце їх перебування невідоме. У квітні 2010 року через несправність телевізора у квартирі сталася пожежа, після якої позивач зробила капітальний ремонт у квартирі із заміною підлоги, вікон та дверей. З часу вселення до квартири у 1997 році по теперішній час вона продовжує проживати у цьому житловому приміщенні, тобто добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном більше 19 років, постійно сплачує комунальні послуги, з нею укладені договори про надання відповідних послуг, вона продовжує здійснювати поточний ремонт квартири. У звязку з тим, що вона не власниця квартири, вона позбавлена можливості бути членом ОСББ «Наш дім» та позбавлена можливості укласти договір на обслуговування квартири, що порушує її право на користування житлом. Крім того, квартира потребує капітального ремонту і значних вкладень, а невизначеність з юридичною долею цього майна не дає їй можливості це зробити.

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного заочного рішення з ухваленням нового про задоволення вимог. На думку апелянта, судом не було враховано того факту, що власники квартири фактично відмовилися від права власності на належну їм квартиру, оскільки протягом 19-ти років не утримують її, не оплачують комунальні послуги, не проводять ремонт, що давало судові підстави для визнання за апелянтом права власності на цю квартиру за набувальною давністю.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 8.02.1993 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.6, 158).

24.11.1998 року місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.

При цьому судом враховано, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У п.п. 9, 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Крім того, суд обгрунтовано виходив з того, що при вирішенні спорів, повязаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

В даному випадку судом встановлено, що вселення позивачки у спірну квартиру обумовлено не заволодінням чужим майном, а дозволом її власників на тимчасове користування з умовою оплати комунальних послуг. Тобто, фактично мають місце відносини найму житлового приміщення.

Тому примусове позбавлення власників житла права власності на нього суперечить закону.

У зв»язку з цим суд обгрунтовано відмовив у визнанні за позивачкою права на спірну квартиру за набувальною давністю.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для зміни чи скасування цього рішення апеляційений суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів. Разом з тим будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: