Єдиний унікальний номер 219/2246/17 Номер провадження 22-ц/775/1946/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову посилався на те, що 02 грудня 2006 року помер його батько - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді будинку № 3 по вул. Франка у м. Соледар Бахмутського району Донецької області.

Окрім нього серед спадкоємців першої черги є ОСОБА_2, дружина його померлого батька та відповідно його мачуха.

На час смерті батька він проживав за іншою адресою ї тому відповідно до діючого законодавства повинен був протягом 6 місяців подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак вчасно він це зробити не зміг через хворобу, а відповідач по справі на час смерті була зареєстрована та проживала разом з його батьком і після звернення до нотаріальної контори, нотаріусом їй було видане свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до даних, що містяться в реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_5 є власником будинку № 3 по вул. Франка у м. Соледар Бахмутського району Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину, 1- 4535, від 26.10.2010 року, виданого Першої артемівською державною нотаріальною конторою.

Позивач неодноразово просив відповідача з'явитись до нотаріальної контори для того, щоб засвідчити її згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, однак вона відмовлялася це зробити, посилаючись то на брак часу то на інші причини, через що він вимушений звернутись до суду з позовом.

Причиною, через яку він не зміг вчасно подати заяву до нотаріальної контори стала хвороба, яка потребувала оперативного лікування і значних для його сім'ї грошових витрат.

В травні 2007 року ОСОБА_1 став почувати себе погано через болі у спині i звернувся за медичною допомогою до лікарні за місцем проживання.

Його було оглянуто лікарем та було діагностовано хворобу - гнійний епітеліальний куприковий хід, яка потребувала оперативного лікування в умовах амбулаторії. 25 травня 2007 року його було прооперовано, однак рани після операції не загаювались швидко і після операційний період виявися більш тривалим ніж звичайно, а тому він був вимушений постійно відвідувати лікарню та отримувати подальше лікування. Також через брак коштів на лікування, він вимушений був позичати гроші, які потім віддав протягом року.

Таким чином, несподівана і досить тривала хвороба і стала тією поважною причиною через яку він не зміг вчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач просив суд встановити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька - ОСОБА_4, померлого 02 грудня 2006 року.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3 і оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив необґрунтоване рішення з невірним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 128).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

ОСОБА_4 помер 2 грудня 2006 року у м. Соледар Донецької області, після смерті якого відкрилася спадщина на майно у вигляді житлового будинку № 3, який розташований в м. Соледар Донецької області по вул. Франка.

Вказаний будинок належав ОСОБА_4 на праві приватної власності. Спадкоємцями першої черги на майно померлого ОСОБА_4 є позивач (син) ОСОБА_1 та відповідач (дружина) ОСОБА_2.

Відповідно до витягу з домової книги для прописки громадян, які мешкають в будинку № 3 по вул. Франка, розпочатої 29.06.1956 року, за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки відповідач на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом з ним, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідач ОСОБА_2 15.09.2010 року звернулася до Першої артемівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно відповіді Соледарської державної нотаріальної контори від 20.04.2017 року № 145/01-16, після померлого 02 грудня 2006 року ОСОБА_4, Першою бахмутською державною нотаріальною конторою 15.09.2010 року заведена спадкова справа за номером 645/2010.

26 жовтня 2010 року державним нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається з жилого будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в Донецькій області, в м. Соледар, вул. Франка, буд. 3 на земельній ділянці розміром 1250 кв.м. та грошові внески з належними до них відсотками та компенсаційними рахунками .

Від інших спадкоємців заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 82046338 від 9.03.2017 року будинок за адресою: Донецька область, м. Соледар, вул. Франка, буд. 3 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про права на спадщину, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 26.10.2010 року.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем суду не надано доказів, які б підтверджували наявність поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3, про те, що позивачем були надані суду докази поважності пропуску подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки на підтвердження своїх вимоги про наявність поважних причин, які позбавили позивача можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини за період з червня 2007 року по теперішній час, суду не надано жодних доказів та не зазначено про їх існування.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із Правової позиції Верховного Суду України до Постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Частиною 2 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач звернулась до нотаріальної контори також через три роки після відкриття спадщини, і тому це може свідчити про те, що між сторонами дійсно була домовленість про те, що оформлювати спадкові права вони будуть разом, є безпідставними, оскільки частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 повідомила, що такої домовленості між нею і позивачем не було.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: