Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

МаляренкаА.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Товариствоз обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Авангард» (далі - ТОВ «Будівельна компанія Авангард») звернулося до суду з позовом, який після розгляду судами апеляційної та касаційної інстанції, уточнило, і остаточно просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги в сумі 1 841,64 грн. та судові витрати по справі.

На обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 16 грудня 1996 року між МКП «Авангард», правонаступником якого є ТОВ «Компанія Авангард», та ОСОБА_4, який на той час був власником гараж-стоянки НОМЕР_1, було укладено договір № 7-315 по управлінню і забезпеченню його належної експлуатації, відповідно до якого товариство як власник споруди гаражного комплексу в АДРЕСА_1, несе відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання, каналізації, телефонізації, систем пожежогасіння, а власник гараж-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу. У подальшому ТОВ «Компанія Авангард» за договором про відступлення права вимоги від 01 квітня 2013 року передало ТзОВ «Будівельна Компанія Авангард» право вимоги за укладеним договором з ОСОБА_4 06 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування, предметом якого є нежитлове приміщення гараж-стоянка, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1 (а. с. 33-34). Посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником даної стоянки-гаража, а власність зобов'язує утримувати майно, фактично користується та споживає надані послуги ТОВ «Будівельна Компанія Авангард», тому зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги. Просили стягнути заборгованість, розмір якої становить станом на 04 жовтня 2014 року 1841,64 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Будівельна Компанія Авангард» заборгованість в сумі 3 180,12 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Будівельна компанія «Авангард» просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанції, виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог з тих підстав, що між позивачем та відповідачем не виникли договірні зобов'язання. Пославшись на те, що між ОСОБА_3 та ТзОВ «Будівельна Компанія «Авангард» укладено договір про обслуговування гаража-стоянки, що належить ОСОБА_3 на праві власності, останній не був учасником договору № 7-315 від 16 грудня 1996 року, заміну боржника у зобов'язанні позивачем не доведено, відповідно ОСОБА_3 не може нести перед ТзОВ «Будівельна Компанія «Авангард» відповідальності відповідно до вимог ст. 526 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 грудня 1996 року між ОСОБА_4 (батьком відповідача) та малим колективним підприємством «Авангард» було укладено договір № 7-315, згідно умов якого МКП «Авангард» як основний власник споруди гаражного комплексу в АДРЕСА_1 забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання, каналізації, телефонізації, систем пожежогасіння, а власник гараж-стоянки своєчасно сплачує кошти за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

Відповідно до Статуту закритого акціонерного товариства «Авангард» вказане товариство створено згідно установчого договору від 18 березня 1997 року і є правонаступником малого колективного підприємства «Авангард».

Правонаступником ЗАТ «Авангард» згідно Статуту затвердженого загальними зборами учасників від 16 грудня 2013 року стало товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Авангард».

В укладеному 01 квітня 2013 року договорі про відступлення права вимоги між ТзОВ «Компанія Авангард» та ТзОВ «Будівельна Компанія Авангард» зазначено, що первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором № 7-315 від 16 грудня 1996 року, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_4

Відповідно до договору дарування № 15 від 06 лютого 2014 року та державної реєстрації 06 лютого 2015 року право власності на об'єкт нерухомого майна: 01, нежитлове приміщення гараж НОМЕР_1 загальною площею 23,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 з 06 лютого 2014 року перейшло до ОСОБА_3

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після набуття права власності на гараж-стоянку, будь-якого договору між ОСОБА_3 та ТзОВ «Будівельна Компанія «Авангард» укладено не було, що визнано сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 527 ЦК України саме на боржника як сторону договору покладено обов'язок з виконання зобов'язання.

Згідно з вимогами ст. 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень ст. 513 цього Кодексу.

Статтею 522 ЦК України передбачено, що новий боржник у зобов'язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановили, що між позивачем ТзОВ «Будівельна Компанія «Авангард» та відповідачем ОСОБА_3 не виникли договірні зобов'язання, отже ОСОБА_3 не був учасником договору № 7-315 від 16 грудня 1996 року, заміну боржника у зобов'язанні позивачем не доведено, відповідно ОСОБА_3 не може нести перед ТзОВ «Будівельна Компанія «Авангард» відповідальності відповідно до вимог ст. 526 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої та апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 липня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.І. Євтушенко
Судді:Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова А.В. Маляренко А.О. Леванчук