Справа 237/4630/17
омер провадження 2-н/237/180/17
УХВАЛА

(про повернення позовної заяви)

08.11.17 року м. Курахове

Суддя Мар'їнського районного суду Донецької області Медведський М.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 98 ЦПК України заява про видачу судового наказу підписується заявником або його представником і подається з її копіями та копіями доданих до неї документів відповідно до кількості боржників.

Згідно ч. 6 ст. 98 ЦПК України до неналежно оформленої заяви застосовуються положення статті 121 цього Кодексу

Ухвалою судді від 31.10.2017 року зазначена заява була залишена без руху та заявнику було надано строк для усунення недоліків. Згідно Ухвали від 31.10.2017 року судом було встановлено, що заява про видачу наказу підписана від імені позивача адвокатом ОСОБА_4, при цьому на підтвердження повноважень підписанта додано не засвідчену жодним чином ксерокопію договору про надання правової допомоги.

07.11.2017 року представником заявника ОСОБА_4 до суду було подану заяву, в якій вона не погоджується з ухвалою про залишення її заяви без руху та пояснює, що ч. 4 ст. 42 ЦПК України передбачає засідчення оригіналів документів наведених в ній, а не їх копій, так ч. 5 ст. 42 ЦПК України надає суду право засвідчити документи, додані до заяви, після відкриття провадження у справі та перевірки повноважень адвоката та не дає судді право залишити заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами:

1) довіреністю фізичної особи;

2) довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

3) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Згідно ч. 4 ст. 42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Згідно ч. 5 ст. 42 ЦПК України оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи.

З аналізу вказаних положень ст. 42 ЦПК України вбачається, що законодавець, по-перше, встановлює вичерпний перелік документів, що належним чином посвідчують повноваження представників, по-друге, чітко встановлено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, посвідчені суддею, приєднуються до справи. При цьому ст. 40 ЦПК України чітко встановлює, що представником у суді може бути адвокат чи ніша особа за наявності належно посвідчених повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що повноваження представника ОСОБА_4 підтверджені ксерокопією договору про надання правової допомоги, яка не є оригіналом документу в розумінні ст. 42 ЦПК України та в порушення п. 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлення документів» ДСТУ 4163-2003, а саме, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, не містить жодних відміток про відповідність копії оригіналу.

Тобто, до заяви про видачу судового наказу фактично не додано належно посвідченого документа, що підтверджує повноваження представника, який є підписантом такої заяви.

На підставі викладеного, суд вважає, що в разі якщо заява про видачу судового наказу підписується представником, то належно посвідчений документ, який є джерелом повноважень представника, повинен бути доданий до такої заяви оскільки відкриття провадження здійснюється на підставі саме такої заяви. В разі якщо до такої заяви не доданий належно посвідчений документ, що підтверджує повноваження підписанта, то суд позбавлений можливості отримати підтвердження повноважень представника до відкриття провадження по справі іншим шляхом аніж залишити заяву без руху. Саме такий спосіб усунення недоліків заяви був судом застосований Ухвалою від 31.10.2017 року.

В той же час висновки суду згідно Ухвали від 31.10.2017 року представником заявника фактично проігноровані. Твердження представника заявника про те, що ч. 4 ст. 42 ЦПК України передбачає засвідчення оригіналів документів наведених в ній, а не їх копій, для суду залишились незрозумілими, адже договір про надання правової допомоги між адвокатом та його клієнтом, як документ, що посвідчує повноваження адвоката, укладається без посвідчення такого договору судом в порядку ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

В свою чергу, твердження представника позивача, що ч. 5 ст. 42 ЦПК України надає суду право засвідчити документи, додані до заяви, після відкриття провадження у справі та перевірки повноважень адвоката є недоречними, адже підтвердження повноважень представника як підписанта заяви про видачу судового наказу суд повинен перевірити до відкриття провадження по справі. Наявність у суду таких повноважень не звільняє сторону позивача здійснювати свої обов'язки добросовісно у відповідності до вимог ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визанчені статями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, тому, оскільки представник позивача недоліки заяви про видачу судового наказу не усунув, заява про видачу судового наказу підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - повернути заявнику.

Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати заявнику копію цієї ухвали для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Дата документу 08.11.2017