Справа № 165/662/17 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/929/17 Категорія: 48 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Грушицького А.І., Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог орган опіки та піклування Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини та виготовлення всіх пов'язаних із перетином державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2017 року позов задоволений.

Надано дозвіл на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої громадянки України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька ОСОБА_2.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України в Республіку Польща громадянці України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в супровіді матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 строком на дев'яносто днів з дня набрання цим рішенням законної сили з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання в Україні по закінченню визначеного строку .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень сплаченого судового збору, 1920 (одну тисячу дев'ятсот двадцять) грн. витрат на правову допомогу, всього 2560 (дві тисячі п'ятсот шістдесят) гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

06 липня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 подав апеляційному суду заяву про залишення апеляційної скарги без розгляду, мотивуючи її тим, що ОСОБА_2 надав добровільно згоду на тимчасовий виїзд за кордон своїй малолітній дитині.

Враховуючи, що цивільне процесуальне законодавство не передбачає такої процесуальної дії як залишення апеляційної скарги без розгляду, колегія суддів приходить до висновку про перегляд оскарженого судового рішення за апеляційною скаргою представника відповідача.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1999 року та від цього шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 24 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 відвідує дошкільний навчальний заклад № 6 (а.с.29) та перебуває на утриманні та вихованні матері. Батько неповнолітньої ОСОБА_4 проживає окремо від дитини. Спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не вирішувався.

Позивач 04 лютого 2017 року зареєструвала шлюб з громадянином Польщі ОСОБА_7 ОСОБА_8 (а.с.10). Відповідно до довідки Нововолинської ЦМЛ від 21 жовтня 2016 року позивач перебуває на обліку у жіночій консультації Нововолинської ЦМЛ, в зв'язку з вагітністю.

Позивач зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4 за кордон (а.с.5,6), однак він своєї згоди на виїзд дочки не надав.

Судом також встановлено, що на час тимчасового перебування ОСОБА_4 в Польщі, чоловік позивача громадянин ОСОБА_6 ОСОБА_8, готовий забезпечити її місцем для тимчасового проживання за адресою : АДРЕСА_2 (а.с.14,15), та надати їй матеріальне утримання, забезпечити всім необхідним на визначений судом час, що підтверджується його письмовою заявою, яка посвідчена нотаріально (а.с.11,12).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обо'вязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і в нормах міжнародного права.

Конвенцією про права дитини (ст. 18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.

В частині 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п.п. 1, 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють дані правовідносини, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, що відповідач безпідставно не надає згоди на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон з метою реалізації її права на пізнання світу та спілкування з мамою, права на відчуття сімейного затишку та родинного тепла, що є порушенням законних прав та інтересів дитини, а тому обґрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів можливості матеріального забезпечення дитини на території Республіки Польща є безпідставними, оскільки такі докази наявні в матеріалах справи та на них покликався суд в своєму рішенні(а.с. 11,12).

Разом з тим з наданої суду апеляційної інстанції заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини вбачається, що 27 червня 2017 року, після ухвалення судом рішення в даній справі, відповідач добровільно надав дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон своїй малолітній дитині, який посвідчений нотаріально.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді