Справа №485/1573/16-ц 17.08.2017 17.08.2017 17.08.2017
Провадження №22-ц/784/1725/17
Єдиний унікальний номер 485/1573/16-ц
Категорія 35 Номер провадження 22-ц/784/1725/17
Головуючий у 1 інстанції Кішковська З.А.
Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.

За участю прокурора Цвікілевич Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом першого заступника керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року перший заступник керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Миколаївській області до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев.

В обґрунтування позову прокурор посилався на те, що 27 березня 2016 року відповідач вздовж дороги Снігурівка-Новопетрівка самовільно незаконно зрубав двадцять одне дерево породи «тополя» до ступеня припинення росту. 14 червня 2016 року за даним фактом ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУаАП у вигляді штрафу, який він сплатив у добровільному порядку. Внаслідок неправомірних дій відповідача державі було заподіяно збитки в сумі 109060,92 грн., які не відшкодовані. Просив стягнути заподіяну шкоду з урахуванням уточнених позовних вимог на користь місцевого бюджету Снігурівської міської ради (а.с. 2-8 т.1, а.с.29-31 т.2).

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 шкоду, заподіяну внаслідок незаконної рубки дерев, у розмірі 109060,92 грн. на користь місцевого бюджету Снігурівської міської ради Миколаївської області (р/р 0318, банк ГУДКСУ у Снігурівському районі Миколаївської області, , МФО 826013, код призначення платежу 24062100). Вирішено питання про судові витрати (а.с. 36-42).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на те, що судом була дана неправильна оцінка доказам, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити (а.с. 53-56 т.2).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Просили її задовольнити.

Представник позивача та прокурор просили відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідь, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 березня 2016 року відповідач на території Снігурівської міської ради Миколаївської області у межах смуги відведення автомобільної дороги загального користування місцевого значення О151902 Снігурівка-Новопетрівка вчинив самовільну вирубку двадцять одного дерева породи «тополя». За скоєне постановою № 25 від 14 червня 2016 року, винесеною лісничим ДП «Березнегуватське лісове господарство» Миколаївської області, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Штраф відповідачем сплачено.

Задовольняючи позов, суд виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Наказом № 429 від 04 листопада 2011 року Міністерства екології та природних ресурсів України затверджено Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п.п.1,3 даного наказу Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується. Основними завданнями Держекоінспекції є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах відповідної території.

Держекоінспекція (п.4.2 п/п « г») здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, в тому числі і щодо законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів щодо: законності вирубки, ушкодження дерев і чагарників, знищення або ушкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, а також молодняку природного походження й самосівів на площах, призначених під лісовідновлення та тощо .

Згідно з п/п. 6.11,6.17,6.18 п.6 Положення для виконання покладених на неї завдань Держекоінспекція має право : розраховувати розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, та пред'являти претензії ; вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах ; передавати до прокуратури, органів досудового слідства та органів дізнання матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки злочину.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Відповідно до ст.20-2 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища» до компетенції державної екологічної інспекції належить організація і здійснення державного контролю за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень вимог законодавства про охорону, утримання і використання зелених насаджень. Вказаним законом вищезазначений орган наділений повноваженнями виступати позивачем у судах.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Порядок розподілу платежів між державним та місцевим бюджетом, які зараховано на аналітичні рахунки відкриті у Казначействі України та Головних управліннях Казначейства, врегульовано Порядком казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №43 від 29 січня 2013 року.

Отже, порядок нарахування збитку заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу, стягнення коштів на відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності та порядок його виконання визначені законом.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом, постановою лісничого ДП «Березнегуватське лісове господарство» від 14 червня 2016 року встановлено, що Колісніченко В.В. організував самовільну рубку дерев в сироростучому стані породи «тополя» в кількості 21 шт., в результаті чого заподіяна шкода лісовому господарству в сумі 109060, 92 грн., за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 65-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Штраф відповідачем сплачено, постанова не оскаржена. (а.с. 24 т.1). Зазначені факти відповідачем визнані в судовому засіданні апеляційного суду.

З доводами апеляційної скарги про те, що висновки суду про віднесення пошкоджених дерев до категорії лісів є помилковими, погодитись не можна.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 1 Лісового Кодексу України ліс - тип природних комплексів, у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав'яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов'язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Відповідно до статті 4 Лісового кодексу України до лісового Фонду України належать лісові ділянки, у тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 га.

Відповідно до ст. 39 Лісового Кодексу ліси України за екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій поділяються на такі категорії: 1) захисні ліси (виконують переважно водоохоронні, ґрунтозахисні та інші захисні функції); 2) рекреаційно-оздоровчі ліси (виконують переважно рекреаційні, санітарні, гігієнічні та оздоровчі функції); 3) ліси природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення (виконують особливі природоохоронні, естетичні, наукові функції тощо); 4) експлуатаційні ліси.

Поділ лісів на категорії залежно від основних виконуваних ними функцій проводиться в порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 постанови КМ України від 16.05.2007 року № 733 "Про затвердження Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок" до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об'єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема: 1) лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів); 2) лісові ділянки (смуги лісів), розташовані у смугах відведення каналів, залізниць та автомобільних доріг; 3) лісові ділянки (смуги лісів) у ярах, на легкорозвіюваних пісках, рекультивованих землях, кам'янистих розсипах, малопотужних кам'янистих ґрунтах, у високогірних зонах, на стрімких гірських схилах, у селенебезпечних басейнах та на схилах лавинонебезпечних басейнів (протиерозійні ліси), які виділяються за нормативами згідно з додатком 3; 4) лісові ділянки (смуги лісів), які прилягають до смуг відведення залізниць і виділяються з категорії експлуатаційних лісів на 500 метрів з кожного боку. У гірських районах ширина смуг лісів у разі потреби може бути збільшена з урахуванням результатів спеціальних обстежень до розмірів, що забезпечують захист залізниць і безпеку руху; 5) лісові ділянки (смуги лісів), що прилягають до смуг відведення автомобільних доріг державного значення і виділяються з категорії експлуатаційних лісів шириною 250 метрів з кожного боку дороги. Для забезпечення захисту зазначених доріг і безпеки руху у гірських районах ширина смуг лісів у разі потреби може бути збільшена з урахуванням результатів спеціальних обстежень; 6) лісові ділянки (смуги лісів) уздовж берегів річок, навколо озер, водоймищ та інших водних об'єктів, які виділяються з категорії експлуатаційних лісів за нормативами згідно з додатком 4. Ширина наявних смуг лісів, що перевищує нормативи, не підлягає перегляду; 7) інші лісові ділянки (смуги лісів), які не мають зазначених у підпунктах 1 - 6 цього пункту ознак віднесення до категорії захисних лісів, розташовані: на схилах балок і річкових долин з крутизною схилів до 25 градусів (байрачні ліси); серед безлісної місцевості та мають площу до 100 гектарів.

Статтею 48 Закону «Про автомобільні дороги» визначено, що не допускається проводити рубки дерев у снігозахисних лісосмугах та у межах смуги відведення автомобільної дороги, які не пов'язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху та виконанням робіт з розширення доріг.

Про те, що зелені насадження, розміщені у смугах відведення автодороги загального користування О151902 протяжністю 8,610 км (Снігурівка-Новопетрівка), використовуються Службою автомобільних доріг відповідно до Лісового Кодексу України, свідчать відомості, що містяться в листі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області від 03.08.2016 року № 04-08/1579 , відповідно до якого згідно з державними актами на право постійного користування зазначена земельна ділянка разом з зеленими насадженнями на відстані 6 м від кромки проїзної частини знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг у Миколаївської області, порубочний квиток, який давав би право на рубку дерев чи чагарників ОСОБА_2 не надавався (а.с. 10-14 т.1).

План-схема до протоколу огляду місця події свідчить про те, що пошкоджені дерева росли в зоні 6 м від кромки проїзної частини автодороги (а.с. 33 т.1).

Згідно з інформацією, наданою відділом Головного управління Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївській області, земельна ділянка, на якій росли пошкодженні дерева, перебуває у землях запасу та відноситься до лісовкритих площ з основною функцією використання - для захисної природоохоронної та біологічної мети.

Таким чином факт незаконної порубки дерев відповідачем, внаслідок чого завдано шкоду в загальній сумі 109060, 92 грн., доведено в судовому засіданні. Розрахунок розміру шкоди, складений Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області (а.с. 21 т.1) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 N 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", відповідачем не оспорений. Посилання відповідача на те, що зазначена постанова КМ не може застосовуватись до спірних правовідношень, є хибним.

Відповідно до третьої примітки додатку 1 до вказаної постанови КМ до пошкоджених до ступеня припинення росту належать дерева, зокрема, з обшморганою кроною понад половину її довжини.. Як свідчить протокол огляду місця події від 27.03.2016 року 21 дерева породи «тополя» були зрізані на відстані від 2-х м до 2,6м від поверхні землі, тобто крони вони не мали взагалі (а.с. 27-32 т.1).

Відповідно статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" ліс як природний ресурс загальнодержавного значення підлягає державній охороні і регулюванню на всій території України.

Статтею 40 вказаного Закону передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.

Згідно з нормою ч. 1 статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 4 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 69 вказаного Закону передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Згідно з вимогами статті 26 Закону України "Про рослинний світ" охорона рослинного світу забезпечується: встановленням правил і норм охорони, використанням та відтворенням об'єктів рослинного світу; забороною та обмеженням використання природних рослинних ресурсів у разі необхідності; встановленням юридичної відповідальності за порушення порядку охорони та використання природних рослинних ресурсів. За приписами статті 10 вказаного закону спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Частиною 2 статті 40 зазначеного Закону унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об'єктів рослинного світу.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев, повинен нести деліктну відповідальність в повному обсязі без застосування зниження її розміру, згідно зі статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

За загальним правилом застосування як договірної, так і деліктної відповідальності, що передбачено нормами ч. 2 статті 614, ч. 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, встановлюється презумпція вини правопорушника. Відповідач під час розгляду справи іншого не довів.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що пошкоджені дерева розташовані на відстані від кромки проїзної частини не більше 3-х метрів, а це давало право відповідачу їх вирубати, не відповідають вимогам закону.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції про підставність і ґрунтовність позовних вимог та фактично зводяться до необхідності переоцінити докази, досліджені судом.

Зважаючи на викладене, під час прийняття рішення та постанови у справі суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а, отже, підстави для його скасування або зміни та задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: