Провадження № 2-п/638/184/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2017 р. по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод.

встановив:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2017 р. задоволено позов Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод. Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МК №658511, ІПН НОМЕР_1, адреса: м. Харків, вул. Юри Зойфера (ОСОБА_2), 7, кв. 15) на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» 12049 (дванадцять тисяч сорок девять) грн. 45 коп.

21.09.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення і просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийняти заяву про перегляд заочного рішення від 01.09.2017 р. у справі 638/14349/15-ц до розгляду, призначити справу до розгляду у загальному порядку, прийняти нове рішення по суті справи, яким відмовити позивачу в заявлених ним позовних вимогах щодо стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод на суму 11590,85 грн.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що він не був присутнім у судовому засіданні, у тому числі, під час проголошення судового рішення, копію заочного рішення суду він отримав 12.09.2017 р. Із таким рішенням він не може погодитись, оскільки обставини справи встановлені судом не у повному обсязі з наступних підстав. У своєму рішення суд неодноразово посилається на доводи позивача про законність рішення виконкому Харківської міської ради від 22.01.2014 р. № 52 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.09.2010 р. № 321 «Про затвердження Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харкова», які були прийняті на підставі Наказу Держбуду України 19.02.2002 р. № 37.

Відповідно до цього рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.01.2014 р. № 52 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради» від 08.09.2010 р. № 321 « Про затвердження Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харкова», а саме: «1.6 пункт 7.12 доповнити підпунктом 7.12.7 такого змісту «Споживачі зобовязані згідно з п. 7.2 «Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України», затверджених наказом Держбуду України 19.02.2002 р. № 37, систематично (для підприємств з договірним обсягом скиду стічних вод до 300 м3/міс. не менш ніж 1 раз у квартал; для підприємств з договірним обсягом скиду стічних вод від 300м3/міс. до 1000м3/міс. 1 раз на два місяці; для підприємств з договірним обсягом скиду стічних вод від 1000м3/міс. 1 раз в місяць) подавати до КП «Харківводоканал» інформацію про якісний склад стічних вод, що скидаються до міської каналізації. У разі ненадання або невчасного надання інформації про якісний склад стічних вод зі споживача стягується плата з коефіцієнтом кратності Кк=5».

ОСОБА_1 вказує, що разом з тим, судом не прийнято до уваги, що розпорядженням КМ України від 10.03.2017 р. № 166 наказ Держбуду України 19.02.2002 р. № 37 був скасований, як такий, що втратив актуальність та встановлює регуляторні барєри. Правила приймання та Інструкція були затверджені відповідно до положень чинного на той момент законодавства, яким було передбачено, що за забруднення навколишнього природного середовища на основі фактичних обсягів викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин в навколишнє природне середовище і розміщення відходів встановлюється відповідний збір. У звязку з прийняттям Податкового кодексу України, вимоги стягнення цього збору, а також відповідні повноваження органів місцевого самоврядування втратили свою правову обґрунтованість, проте на практиці, положення Наказу і надалі продовжували використовуватися як інструмент адміністративного тиску на бізнес та підстава для накладення незаконних санкцій. Враховуючи зазначене, ще на початку 2013 року Держпідприємництвом України було прийнято Рішення про необхідність усунення Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України порушень принципів державної регуляторної політики.

ОСОБА_1 зазначає, що на виконання цього рішення, Мінрегіоном України було подано на погодження відповідний проект наказу, яким передбачалось визнати таким, що втратив чинність Наказ № 37, проте на адресу ДРС продовжували надходити звернення від субєктів господарювання щодо негативних наслідків продовження практики застосування незаконних норм. У той же час, на сьогодні склалась ситуація, коли формально погоджуючись з викладеними у Рішенні аргументами, зазначене питання так і не було врегульовано регулятором. При цьому ДРС неодноразово звертались щодо необхідності скасування зазначеного Наказу в рамках власної регуляторної діяльності Мінрегіону, але вже протягом чотирьох років під різноманітними приводами регулятор продовжував ігнорувати це питання.

Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що передбачені у Наказі погодження, підпадають під визначення документів дозвільного характеру, оскільки будь-який дозвіл, висновок, рішення погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобовязаний видати субєкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності та/або без наявності якого субєкта господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності підпадає під правове регулювання, встановлене Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відповідно до якого порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в іх видачі, тощо встановлюється Кабінетом Міністрів України виключно у випадках, якщо необхідність отримання цих документів прямо передбачена законами України. В усіх інших випадках, такі погодження та узгодження суперечать вимогам ст. 4 41 даного Закону, а також Закону України «Про адміністративні послуги», згідно з яким виключно законами встановлюється найменування адміністративної послуги та підстави для її одержання.

Також ОСОБА_1 зазначив, що приймаючи до уваги, що доводи позивача та посилання на вказаний наказ надавались після декількох місяців після втрати чинності наказу Держбуду України 19.02.2002 № 37, суд не мав права посилатись на вказану норму, як доказ та обґрунтування підстав задоволення вимог позивача у справі.

03.10.2017 р. представник КП «Харківводоканал» подав до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2017 р. по справі 638/14349/15-ц та просив відмовити відповідачу в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по справі.

В обґрунтування заяви представник КП «Харківводоканал» вказав, що в період з 19.02.2002 по 21.05.2017 наказ Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 № 37 «Про затвердження Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системі каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України був чинним та обовязковими для виконання як для КП «Харківводоканал» так і для Споживачів.

Представник відповідача наголошує, що твердження заявника, що доводи позивача та посилання на Наказ № 37 надавалися після декількох місяців після втрати чинності Наказу № 37 є хибним, з наступних підстав. 31.08.2015р. КП «Харківводоканал» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якісний склад стічних вод за період з 01.02.2014 по 31.10.2014 в сумі 11590, 85 грн. Таким чином, зобовязання ОСОБА_1 перед КП «Харківводоканал» виникли в період який діяв Наказ № 37.

Місцеві правила згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням Водоканалів. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.09.2010 № 321 «Про затвердження Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харків» затверджені Правила приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харків, які були розроблені у відповідності до вимог Законів України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування в Україні», Водного кодексу України, Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 № 465, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Мінжитлокомуногоспу України від 27.06.2008 № 190 та інших нормативних актів в сфері водовідведення та водопостачання.

Представник відповідача зазначає наступне, що 20.09.2017 з метою забезпечення дотримання вимог чинного законодавства, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р «Про скасування деяких наказів міністерства та інших центральних органів виконавчої влади» керуючись ст.ст. 30, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет Харківської міської ради рішенням №591 вніс зміни до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 08.09.2010 № 321 «Про затвердження Правил приймання стічних вод споживачів у каналізаційну мережу м. Харків». Таким чином, Правила № 321 є чинними і відповідно до п.1.8. даних правил є обовязковими для КП «Харківводоканал» та споживачів послуг водовідведення усіх форм власності, що скидають стічні води та вивозять рідкі відходи від не каналізованих обєктів в систему каналізації м. Харкова.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вiдмовити ОСОБА_1 в задоволеннi його заяви про перегляд заочного рішення з наступних пiдстав.

Відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що для повідомлення сторін про розгляд справи і інформування їх про дату, час і місце призначених судових засідань на останні відомі адреси проживання і місцезнаходження сторін судом направлялись судові повідомлення. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, яке призначено на 01.09.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 не зявився в судове засідання також з поважної причини суду не надано.

Крім того ОСОБА_1 не надав суду жодних нових доказів, які б свідчили про необхідність перегляду заочного рішення і що могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи. Доводи, викладені ним в заяві, фактично являються запереченнями проти позовних вимог, тому не можуть бути прийняті, як докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення.

При цьому нових доказiв, якi б давали пiдстави для перегляду i скасування заочного рішення від 01.09.2017 р. заявником до суду надано не було: з його заяви не вбачається посилання на жодний доказ, який міг би вплинути на результат розгляду справи.

Таким чином, оскільки заявником не надано доказів, які б могли вплинути на результат розгляду справи, а відповідно до ст. 232 ЦПК Ураїни перегляд заочного рішення можливий лише за умови поважності причини неявки в судове засідання в сукупності з істотним значенням доказів, на які посилається заявник, для правильного вирішення справи, суд не знаходить підстав для скасування заочного рішення. При цьому ОСОБА_1 не позбавлений можливості апеляційного оскарження рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 209, 229, 231, 232 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.09.2017 р. по справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ненадання інформації про якість стічних вод.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з моменту постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Шестак О.І.