Провадження 4-с/522/171/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши справу за скаргою ТОВ «Факторингова компанія «Омега» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, зацікавлена особа ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 30.05.2017 року звернувся заявник, зазначаючи, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист №2/1522/12176/11 від 10.04.2013 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторингова компанія «Омега» заборгованості в сумі 4 577 988,03 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Під час примусового виконання виконавчого листа були накладені наступні арешти: номер запису про обтяження 4207576 від 10.05.2014 року, арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38923553 від 25.07.2013 року; номер запису про обтяження 9355803 від 10.04.2015 року, арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46836273 від 20.03.2015 року; номер запису про обтяження 13176287 від 09.02.2016 року, арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №49982111 від 05.02.2016 року. Постановою від 12.12.2016 року виконавчий документ на підставі заяви стягувача повернутий стягувачу, однак арешти не скасовано. Постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 27.03.2017 року начальника ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області вимоги ТОВ «ФК «Омега» задоволено лише частково, дії старшого державного виконавця Пуйди Є.Ю. визнано незаконними та знято арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №49982111 від 05.02.2017 року та відмовлено у знятті інших арештів, оскільки не стягнуто виконавчий збір з боржника. Заявник з відмовою у знятті арештів не погоджується та просить суд визнати неправомірною відмову в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області у знятті арештів, накладених в ході виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2012 року у справі №2/1522/12176/11, а саме: арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38923553 від 25.07.2013 року, номер запису про обтяження 4207576 від 10.05.2014 року; арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №46836273 від 20.03.2015 року, номер запису про обтяження 9355803 від 10.04.2015 року, та зобовязати в.о. начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Одеській області зняти зазначені арешти.

Представник заявника ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Представник відділу Примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення скарги заперечувала з підстав, зазначених в письмових запереченнях.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області перебував виконавчий лист, виданий Приморським районним судом м. Одеси 10.04.2013 року у справі 2/1522/12176/11 за позовом ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа ТОВ «Євротранссервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстраційного обліку та стягнення судових витрат, за яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з витребуваних матеріалів виконавчого провадження, зазначений виконавчий лист неодноразово предявлявся стягувачем на примусове виконання. Зокрема, в межах ВП №38923553 було накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38923553 від 25.07.2013 року, номер запису про обтяження 4207576 від 10.05.2014 року. Виконавче провадження завершено згідно п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 24.12.2013 року, матеріали знищено у звязку із закінченням строку зберігання.

В подальшому, за заявою стягувача постановою головного державного виконавця відділу від 11.03.2015 року було відкрито виконавче провадження №46836273, в межах якого постановою від 20.03.2015 року було накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, номер запису про обтяження 9355803. 22.03.2015 року виконавче провадження завершено згідно п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження».

29.01.2016 року постановою головного державного виконавця відділу відкрито виконавче провадження №49982111 та постановою від 05.02.2016 року накладено арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження. Постановою від 12.12.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі заяви стягувача, однак не скасовано арешти.

Представник стягувача звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень із скаргою на бездіяльність державного виконавця, що виявилась у незнятті арештів з майна, за результатами розгляду якої начальником відділу ОСОБА_5 прийнято постанову про результати перевірки виконавчого провадження від 27.03.2017 року та визнано дії старшого державного виконавця відділу ОСОБА_6 при примусовому виконані виконавчого листа №2/1522/12176/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 10.04.2013 року такими, що проведені з недотриманням вимог статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», знято арешт, накладений постановою від 05.02.2016 року.

В подальшому, представник стягувача повторно звернувся до начальника відділу із заявою про зняття арештів з майна, накладених постановами від 25.07.2013 року та від 20.03.2015 року, за результатами розгляду якої в.о. начальника відділу ОСОБА_7 відмовила у знятті арештів, зазначаючи, що арешти знімаються у випадку закінчення виконавчого провадження, тоді як в даному випадку державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій державного виконавця стосовно незняття арешту з майна, необхідно керуватись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції, чинній на час завершення виконавчих проваджень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, законодавством чітко визначено випадки, в яких державний виконавець зобовязаний зняти арешт з майна боржника, зокрема у випадку закінчення виконавчого провадження в порядку ст. 49 Закону та повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав в порядку ст. 48 Закону, тоді як виконавчі провадження №38923553 та №46836273 завершені на підставі п.4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, як зазначає представник відділу, оскільки доказів стягнення виконавчого збору в виконавчих провадженнях №38923553 та №46836273 до суду не надано,підставою для відмови у знятті арештів є нестягнення виконавчого збору що згідно положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року є підставою для відмови у знятті арешту.

Разом з тим, суд зазначає, що за наявності обґрунтованих підстав, заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження з позовом про звільнення майна з-під арешту. До того ж, в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про реалізацію заявником зазначено права, оскільки в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №522/8086/17 за позовом ТОВ «ФК «Омега» до ОСОБА_1, треті особи: Приморський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про зняття арештів з іпотечного майна.

Крім цього, суд звертає увагу на наступні обставини. Відповідно до розділу VII ЦПК України формою звернення до суду для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення є скарга, за результатами розгляду якої суд постановляє ухвалу. Особами, які беруть участь у розгляді скарги є заявник і державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Згідно до роз'яснень, які містяться у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» справи за скаргами рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Так, в якості субєкта, дії якого оскаржуються, заявник зазначає відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, однак відділ як установа, не відноситься до суб'єктів, дії котрих може бути оскаржено згідно ст. 383 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись 10, 11, 60, 386, 387 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ТОВ «Факторингова компанія «Омега» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області, зацікавлена особа ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Тарасов

24.10.2017