Справа № 522/6802/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь моральну школу в розмірі 43848 гривень та судовий збір в розмірі 640 гривень.

При цьому посилається на те, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Балківська в м. Одесі, не витримав безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 під керуванням його дружини ОСОБА_3

Вина відповідача в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2014 року.

Згідно висновку судового експерта автотоварознавця ОСОБА_4 № 9/14 від 19 квітня 2014 року, вартість матеріальної шкоди спричиненої його автомобілю внаслідок ДТП склала 21659,71 грн.

01 грудня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, однак вищевказана сума не була сплачена відповідачем, тому він звернувся з позовом до суду та рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2016 року його позовні вимоги було задоволено в повному обсязі та рішення набрало законної сили 14.11.2016 року.

Він звертається до суду з метою відшкодування моральної шкоди, що виражається у наступних обставинах. Перш за все після ДТП дружина почала боятись керувати автомобілем, що в свою чергу дуже відобразилось на психологічному стані дружини, а також позбавило його можливості сподіватись на дружину, як другого водія. Також, порушено його права власності на автомобіль, у звязку з пошкодженнями нанесеними відповідачем. На протязі тривалого часу був порушений звичний спосіб його життя.

При встановленні моральної шкоди в розмірі 43848 грн. він виходив з розміру мінімальної заробітної плати, яка на момент вчинення дій становила 1218 гривень, за кожен місяць, які він повинен був займатись справами, повязаними з поновленням своїх прав, всього 36 місяців.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов, в яких також посилався на пропуск позивачем строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Балківська в м. Одесі, не витримав безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 під керуванням його дружини ОСОБА_3

Вина відповідача ОСОБА_2 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06 травня 2014 року, якою він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03.11.2016 року, яке набрало законної сили 14.11.2016 року, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 21659,71 гривень, витрати на проведення експертних досліджень у розмірі 857 гривень та судові витрати в розмірі 551,21 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що після ДТП позивач тривалий час не мав можливості користуватися своїм автомобілем, був порушений звичний спосіб його життя. З урахуванням конкретних обставин справи та заподіяних моральних страждань, суд вважає, що розмір моральної шкоди слід визначити в розмірі 6000 гривень.

В частині, щодо застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Дійсно, як вбачається з відмітки канцелярії суду, позовну заяву було зареєстровано в суді 10.04.2017 року, проте, відповідно до поштового штемпелю на конверті дата направлення позовної заяви до суду є 06.04.2017 року, отже строк позовної давності позивачем не пропущено.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000 гривень, судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень, а всього6640 (шість тисяч шістсот сорок) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

04 липня 2017 року