АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1805/17 Номер провадження 22-ц/786/1808/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька,

третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди батька, третя особа - Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх спільних малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час позивач планує із синами відпочинок та оздоровлення за кордоном. Згоди на тимчасовий виїзд дітей отримати у відповідача немає можливості.

Просила суд дозволити тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме до країн: Арабської республіки Єгипет, Грузії та країн Шенгенської зони з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НОМЕР_1, виданий Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області 23 лютого 2016 року;

надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 без згоди та супроводу їх батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме до країн: Арабської республіки Єгипет, Грузії та країн Шенгенської зони з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з дня набрання законної сили рішенням за цим позовом та до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та до ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно;

стягнути із позивача судові витрати по судовому збору.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Надано дозвіл на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері - ОСОБА_3 до Арабської республіки Єгипет, Грузії, країн Шенгенської зони без супроводу батька дітей - ОСОБА_2 в період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3судовий збір в сумі 640 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є ОСОБА_2 - батько та ОСОБА_3 - мати.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не надав письмової згоди, крім того, суд зазначив, що враховує інтереси дітей.

Проте, колегія суддів не може погодитися із висновкам суду в частині задоволених позовних вимог виходячи із наступного.

За правилами частини 2 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків.

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.

Відповідно до частини третьої статті 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 3 Правил передбачено виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску (підпункт 1 пункту 4 Правил).

Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

Виходячи з положень зазначених норм матеріального права дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 12 квітня 2017 року у справі № 235/139/16-ц, яка відповідно до ч. 3 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикці.

Як вбачається, позивач, в частині задоволених позовних вимог, просив, а суд задовольнив вимоги надавши дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до Арабської республіки Єгипет, Грузії, країн Шенгенської зони в період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року без згоди їх батька ОСОБА_2

Тобто, суд надав дозвіл не на конкретний одноразовий виїзд за кордон з визначенням його початку та закінчення, на виїзд до декількох країн, не зазначивши період виїзду до конкретної країни.

Отже, за вказаних обставин, суду не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню.

Також, із урахування положень частини 2 статті 10 ЦПК України, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що позивач не надала доказів, що вона зверталася до відповідача щодо надання дозволу на конкретний одноразовий виїзд дітей за кордон з визначенням його початку й закінчення, а ОСОБА_2 у наданні такого дозволу відмовив.

За вказаних обставин рішення суду в частині часткового задоволених позовних вимог а саме: надання дозволу на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері - ОСОБА_3 до Арабської республіки Єгипет, Грузії, країн Шенгенської зони без супроводу батька ОСОБА_2 в період з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року слід скасувати.

Рішення у частині відмови у задоволенні позовну, виходячи із положень ст. 11 ЦПК України, перевірці не підлягає тому, що сторонами не оскаржено, а тому має бути залишено без змін.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати, понесені при подачі апеляційної скарги (пропорційно оскаржуваних вимог) в розмірі 704 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 303, п.3, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 травня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітніх дітей за кордон без супроводу батька з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року - скасувати та ухвалити нове.

У частині задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітніх дітей без супроводу батька з 01 серпня 2017 року по 31 січня 2018 року - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені при подачі апеляційної скарги в розмірі 704 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.Б. Бутенко

О.В. Прядкіна