Справа № 496/3458/17
Провадження № 2/496/1855/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

при секретарі Дигуляр А.С.,

за участі:

представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом обгрунтовуючи його тим, що після смерті батька звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у зв'язку з порушенням строку звернення для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що між позивачами та відповідачем були неприязні стосунки, які заважали спілкуванню з померлим та інформуванню щодо його стану здоров'я, на періодично хворобливий стан одного з позивачів та необхідність догляду за матір'ю похилого віку, просять задовольнити свої вимоги.

Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач підтримала позицію свого представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 вересня 2015 р. помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 501907 виданим Біляївським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (а.с. 7).

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є

дочками померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР №

379884 від 18.01.1974 р. та свідоцтвом про народження серії І-СР № 379883 від 29.06.1971 р. (а.с. 9-10).

Із листа-відповіді Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вих. № 3117/02-14 від 15.08.2017 р. вбачається, що заяви подані від імені позивачів до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 06.09.2015 р. не можуть бути прийняті так, як подані з порушенням строків про прийняття спадщини. Роз'яснено право звернутися до суду для визнання додаткового строку для прийняття спадщини. (а.с. 8).

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як видно з наданих письмових доказів, у встановлений законом строк, що надано для прийняття спадщини, позивачі не подали заяв про прийняття спадщини, не змогли вчасно звернутися до нотаріуса.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Як встановлено судом, позивачі звернулися до нотаріуса за прийняттям спадщини майже через два роки після її відкриття. Спадщина була відкрита 06.09.2015 року, а звернулися з заявою 15.08.2017 року.

Позивачі посилаються на те, що в 2015 році ОСОБА_4 тяжко захворіла, декілька разів була шпиталізована до лікарні. Проходила тривалий курс лікування та потребувала сторонньої допомоги. Необхідну допомогу у цей період їй надавала її сестра - ОСОБА_5, яка проживала з хворою.

Судом досліджені вказані медичні довідки та встановлено, що ОСОБА_4 хворіла в період з 03.03.2015 по 11.03.2015 року; з 12.03.2015 року по 25.03.2015 року; з 31.08.2015 року по 10.09.2015 року та з 06.11.2015 року по 16.11.2015 року. Тобто, після відкриття спадщини, позивач ОСОБА_4 перебувала на лікуванні всього 14 днів, що не є значним проміжком часу для поважності причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини. Вказане стосується і позивача ОСОБА_5, яка могла надавати допомогу сестрі на протязі цього ж часу, а весь інший час був вільний для прийняття спадщини відповідно.

Крім того, позивачі вказують на те, що причиною для пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини є та обставина, що разом з ними проживає їх матір - ОСОБА_8, яка є людиною похилого віку, внаслідок чого має проблеми зі здоровям та потребує сторонньої допомоги, яку їй надають ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Разом з тим, суду не надано доказів того, що ОСОБА_8 потребує сторонньої допомоги та що вона проживає разом з позивачами. Також догляд за матірю у даному випадку не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, так як звернутися до нотаріуса можливо почергово кожному з позивачів, якщо вони мешкають сумісно.

Також позивачі вказують, що причиною для пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини є та обставина, що відповідач перешкоджала їм у спілкуванні з батьком, але жодних доказів цього не надано, хоча в позові вказано, що дані факти підтвердять сусіди, які були свідками подій.

Всі твердження позивача не підтверджено жодними належними доказами та не є поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріуса.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об'єктивно не вплинули на можливість вираження позивачами, як спадкоємцями волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки позивачі не вчинили протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про їх намір для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження та не є підставами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,169,174,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів через Біляївський райсуд Одеської області.

Суддя Буран В.М.

02 листопада 2017 року