22-ц/775/793/2017(м)
Головуючий у 1-й інстанції Подліпенець Є.О.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Лопатіної М.Ю., Мироненко І.П.,

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володарського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_2, як спадкоємця п'ятої черги за законом, про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, а саме земельної ділянки площею 4,22 га, розташованої на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, належної на праві власності його тітці ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його необґрунтованість, просив рішення Володарського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року скасувати та постановити нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач його позовні вимоги визнав та не заперечував, проти задоволення позовних вимог. В якості доказу поважної причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ним надана медична довідка. Законодавство не передбачає вичерпного переліку причин, які вважаються поважними при пропуску строку для прийняття спадщини. Тому поважними слід вважати ті причини, які роблять своєчасне звернення неможливим або важким. А саме: хвороба, неповноліття, тривале відрядження. Крім того, як до смерті спадкодавця так і після смерті позивач фактично вступив в управління майном, оплачував податки, обробляв земельну ділянку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, про задоволення позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції представник Тополинської сільської ради Нікольського району не з'явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, обставини, що мають значення для справи судом першої інстанції з'ясовані повно, висновки зроблено відповідно встановленим обставинам, норми матеріального права, що регулюють спірні відносини застосовано вірно.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що передбачений ст. 1270 ЦК України, перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини спадкоємцем за законом, обізнаним про дату смерті, відкривається в день смерті спадкодавця - ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Тобто, граничний термін подачі спадкоємцями до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України закінчився 12.01.2006 року. До суду позивач звернувся із вказаним позовом 25.07.2017 року.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем було надано офіційний документ з медичного закладу в якому зазначено, що він перебував на лікуванні і за станом здоров'я не міг звернутися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини - неспроможні.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в період з 06.01.2006 року по 16.01.2006 року перебував на лікуванні в Центральній районній лікарні Нікольського району.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що тривалість лікування 7 днів не може бути належною обставиною з якою законодавець пов'язує поважність причини пропуску позивачем строку для подачі зазначеної заяви.

Доводи апеляційної скарги, що позивач фактично вступив в управління майном не обґрунтовані.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Нормою частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз'яснень, викладених в абзаці шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

У відповідності зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно правової позиції, висловленої 4 листопада 2015 року при розгляді справи № 6-1486цс15 відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зважаючи на те, що відсутні докази поважності причин пропуску строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Докази та обставини на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи заявника, викладені у апеляційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Будь-яких нових обставин чи нових доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та які б свідчили про неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, і давали б апеляційному суду підстави провести переоцінку обставин та доказів, зроблену судом першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено та апеляційному суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

І.П. Мироненко