Ухвала

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, треті особи: реєстраційна служба Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, відділ Держгеокадастру у Ширяївському районі Одеської області, про визнання недійсним та скасування рішень Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив, та просив визнати недійсними та скасувати рішення Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області від 17 вересня 2014 року № № 704-VI, 705-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та визнати недійсними та скасувати видані на їх підставі свідоцтва про право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у 2006 році він придбав у ОСОБА_6 житловий будинок без документів, що знаходиться за АДРЕСА_1

03 квітня 2015 року позивач отримав рішення Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 2 га, розташованої за АДРЕСА_1

Під час оформлення технічної документації на земельну ділянку виявилося, що землевпорядна організація помилково оформила на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, дві земельні ділянки ОСОБА_5, якій Жовтневою сільською радою Ширяївського району Одеської області видано два дозволи на розробку проектів землеустрою на земельні ділянки, розташовані за АДРЕСА_3

11 грудня 2014 року ОСОБА_5 отримала в реєстраційній службі Ширяївського РУЮ Одеської області свідоцтва про право власності на дві земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, хоча кадастровий номер ділянок присвоєно фактично земельній ділянці, розташованій за АДРЕСА_1

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області від 17 вересня 2014 року № 705-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1

Визнано недійсним та скасовано рішення Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області від 17 вересня 2014 року № 704-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2014 року, індексний номер 30853446, видане реєстраційною службою Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2014 року, індексний номер 30856957, видане реєстраційною службою Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,35 га, кадастровий номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами не було перевірено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право ОСОБА_5 на земельні ділянки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. ОСОБА_4 не є власником або користувачем спірної земельної ділянки; рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_4 було прийнято Жовтневою сільською радою Одеської області 03 квітня 2015 року, тоді як право власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку було зареєстровано компетентними органами в установленому законом порядку 11 грудня 2014 року. Крім того, дії або рішення Жовтневої сільської ради та відділу Держкомзему (на даний час - Держгеокадастру) в Ширяївському районі щодо складання документів, що посвідчують право ОСОБА_5 на земельні ділянки, протиправними не визнавались.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_7 у лютому 2006 року фактично продала спірну земельну ділянку ОСОБА_4 за розпискою є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дана земельна ділянка ОСОБА_7 не належала, відносилась до земель житлової та громадської забудови Жовтневої сільської ради.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не є належним суб'єктом звернення з позовною заявою про визнання недійсним та скасування рішень Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

При цьому апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова