Справа № 464/2297/17 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/783/4421/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми переплати пенсії у розмірі 250 грн.

Заочним рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржило Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова. В апеляційній скарзівказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні з 31 березня 2014 року, як одержувач пенсії, призначеної відповідно до п. 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Станом на 31 серпня 2015 року загальна пенсійна виплата становила 949 грн., з яких: 540,73 грн. розмір пенсії за віком, 408,27 грн. доплата до прожиткового мінімуму (949 грн.), 21,63 грн. доплата за 4 роки понаднормативного стажу, 135,89 зменшення за достроковий вихід на пенсію, 114, 26 грн. доплата згідно з постановою КМУ від 26 березня 2008 року №265. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року №704, внесено зміни до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», відповідно до яких з 01 вересня 2015 року розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить 1 074 грн., у звязку з чим переглянуто розміри пенсій та встановлено новий розмір доплати до прожиткового мінімуму. Під час проведення перевірки пенсійної справи відповідача було виявлено, що за період з 01 вересня 2015 року до 31 жовтня 2015 року виникла переплата пенсії у розмірі 250 грн., замість належних 1 898 грн., відповідачці було виплачено 2 148 грн.

З вищенаведених підстав апелянт просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 72 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Галицькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова з 31 березня 2014 року як одержувач пенсії, призначеної відповідно до п. 72 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Підставою для нарахування пенсії була заява відповідачки про призначення пенсії від 31 березня 2014 року. Згідно із протоколом про призначення пенсії №1029 від 27 березня 2014 року розмір пенсії ОСОБА_2 склав 949 грн.

З матеріалів позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що станом на 31 серпня 2015 року загальна пенсійна виплата становила 949 грн., з яких: 540,73 грн. розмір пенсії за віком, 408,27 грн. - доплата до прожиткового мінімуму (949 грн.), 21,63 грн. - доплата за 4 роки понаднормативного стажу, 135,89 грн. - зменшення за достроковий вихід на пенсію, 114, 26 грн. - доплата згідно з постановою КМУ від 26 березня 2008 року №265.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року №704, з 01 вересня 2015 року змінено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і такий становив 1074 грн.

Відповідно до пенсійного законодавства розміри пенсій, які залежать від прожитого мінімуму, мають переглядатися та встановлюватися нові розміри з врахуванням доплат до прожиткового мінімуму.

Матеріалами справи підтверджується проведення перевірки пенсійної справи ОСОБА_2, під час якої було виявлено, що за період з 01 вересня 2015 року по 31 жовтня 2015 року їй виплачувалася пенсія у розмірі 2148 грн., замість належних 1898 грн., внаслідок чого виникла переплата пенсії у розмірі 250 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, визначається механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями.

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 № 6-4(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2014 року № 25-3), суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

З вищенаведених нормативних актів вбачається, що умовою застосування даної норми, є наявність надміру виплаченої пенсії (тобто, переплати), встановлення факту зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані лише за умови зловживань з боку пенсіонера. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. При цьому, обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Враховуючи викладене, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень.

З врахуванням вищенаведеного, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року, № 6-91цс14від 2 липня 2014 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно з ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи наведене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами наявність рахункової помилки, яка допущена працівниками позивача, та зловживань з боку відповідача або його недобросовісності.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час проведення перевірки пенсійної справи управлінням було виявлено рахункову помилку, яка сталась внаслідок перерахунку пенсії автоматизованим шляхом, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та що відповідачка, набуваючи переплату у сумі 250 грн. діяла недобросовісно чи подала неправдиві відомості, на підставі яких було нараховано доплату до пенсії.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням положень ч.1 ст. 303 в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_3