Справа № 204/1641/17
Провадження № 2/204/907/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Онбиш А.О.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

за участю представника третьої особи ОСББ «Юнга» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга», Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 03 серпня 2003 року.

В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 01.11.1964 року по день його смерті 03.08.2003 року. З 1967 року її чоловік був членом Житлово-будівельного кооперативу № 112 «Юнга» та отримав право на зайняття житлової площі квартири АДРЕСА_2 (нова назва вул.Академіка Янгеля) в м.Дніпропетровську (нова назва м.Дніпро). На підставі ордеру №183 від 23.10.1967 року зазначена квартира була видана ОСОБА_5. Пайові внески за вказану квартиру були внесені її чоловіком у повному обсязі, але право власності у встановленому порядку зареєстровано не було. ОСОБА_5 помер 03.08.2003 року та після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач посилалася на те, що на день смерті свого чоловіка постійно мешкала та в теперішній час проживає і зареєстрована в зазначеній квартирі, сплачує платежі за комунальні послуги. Вважає, що її померлий чоловік ОСОБА_5, набув у встановленому законом порядку, що діяв на час придбання нерухомого майна, право власності на квартиру, у звязку з чим, вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Судом було вірно визначено найменування третьої особи як «Третя Дніпровська державна нотаріальна контора».

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

У судовому засіданні представник третьої особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга» позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник третьої особи Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Встановлено, що 01 листопада 1964 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії VІІІ-УР №167199 від 01.11.1964 року (арк.с.9).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-КИ №512331 від 11.08.2003 року, 03 серпня 2003 року ОСОБА_5 помер, актовий запис №6251 (арк.с.8).

Згідно довідки Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори №256/02-14 від 27.01.2017 року, єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_4 (арк.с.81).

Встановлено, що Житлово-будівельний кооператив №112 «Юнга» реорганізовано у Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга», що підтверджується статутом ОСББ «Юнга» (арк.с.96-104); протоколом №19 зборів співвласників будинку «Юнга» від 03.12.2001 року (арк.с.94).

Відповідно до довідки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга» №01/236 від 02.12.2016 року, ОСОБА_5 був членом кооперативу і мешкав за адресою: АДРЕСА_3 та ним повністю сплачено пайовий внесок за квартиру (арк.с.12).

У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону СРСР "Про власність в СРСР" (чинного на час існування спірних відносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Пунктами 5-1 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 18.09.87 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до п.6 «а» вищезазначеної постанови, пай внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга» №01/09 від 25.01.2017 року (арк.с.11).

У звязку із тим, що пайовий внесок за квартиру був повністю сплачено, ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 8 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлого 03 серпня 2003 року чоловіка ОСОБА_5, який за життя не отримав свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 та станом на дату розгляду справи судом право померлого на дане нерухоме майно ніким не оспорюється.

Згідно постанови державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлого 03 серпня 2003 року чоловіка ОСОБА_5, оскільки нотаріусу не було надано документу, що посвідчує право власності на вказану квартиру (арк.с.10).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За правилом ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У звязку із зазначеним, клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, оскільки обмежень у часі для отримання свідоцтва про право на спадщину чинним законодавством не встановлено.

Таким чином, в матеріали справи надано достатньо доказів того, що ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, а отже, після його смерті відкрилася спадщина на це майно і позивач ОСОБА_4 прийняла це майно, а тому, позовні вимоги про визнання за нею права власності на зазначену квартиру є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 57-60, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1217, 1218, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.7 Закону України «Про власність в СРСР», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, треті особи Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юнга», Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 03.08.2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Токар