У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів:Євграфової Є.П., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 31 травня 2014 року ОСОБА_7, керуючи по вул. Балківськійу м. Одесі автомобілем Mitsubishi Galant, державний номерний знак НОМЕР_1, допустила зіткнення з належним йому транспортним засобом BMW 525i, державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому завдано майнову шкоду.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 7 серпня 2014 року винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) визнано ОСОБА_7

Ураховуючи викладене, ОСОБА_6 просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_7: вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 77 605 грн, витрати на складення попереднього кошторису пошкоджень автомобіля у розмірі 570грн 24 коп., на експертні послуги оцінювача - 700 грн, оплату телеграми для виклику відповідача на місце проведення експертного дослідження - 42 грн 96 коп., наоплату послуг евакуатора для доставки автомобіля до місця проведення експертного дослідження - 350 грн, на оплату послуг СТО 328 грн 80 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 79 597 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційному порядку справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року, рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 у відшкодування майнової шкоди 43 266,58 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судами встановлено, що 31 травня 2014 року ОСОБА_7, керуючи по вул. Балківській у м. Одесі автомобілем Mitsubishi Galant, державний номерний знак НОМЕР_1, допустила зіткнення з належним ОСОБА_6 транспортним засобом BMW 525i, державний номерний знак НОМЕР_2, унаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому завдано майнову шкоду.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року винною у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_7

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 02 липня 2014 року № 231/14 вартість матеріального збитку, завданого позивачу, визначено у розмірі 42 163 грн 62 коп. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,7.

Згідно з актом виконаних робіт від 20 серпня 2014 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 20 серпня 2014 року фактично для відновлення пошкодженого автомобіля позивач витратив 77 605 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції при визначенні розміру шкоди завданої позивачу у ДТП послався на пп. 8.1. - 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, згідно з якими, якщо вартість відновлювального ремонту ТЗ не перевищує його ринкову вартість, розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників ТЗ.

У зв'язку з цим, розмір шкоди був визначений у сумі 42 163 грн 62 коп. тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля. При цьому, судом не взяті до уваги витрати позивача у розмірі 77 605 грн, підтверджені актом виконаних робіт від 20 серпня 2014 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 47 від 20 серпня 2014 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_7, яка є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

Згідно п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10«Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13- рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Згідно п. 48 цієї постанови зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник позивача є адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги, в матеріалах справи наявний розрахунок витрат та квитанція про прийняття коштів. Отже, витрати підтверджені документально, належним чином. А тому, висновоксуду першої інстанції щодо стягнення цих витрат у розмірі 3 000 грн є бгрунтованим.

За таких обставин суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 212−214 ЦПК України належним чином з`ясував фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 79 597 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення, та доказів, наданих позивачем.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Керуючись ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2016 року скасувати, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Ситнік
Судді: Є.П. Євграфова А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.М. Фаловська