Справа № 521/2616/17
Провадження № 2/521/2756/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 липня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Гуревського В.К.
за секретаря - Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та після уточнення своїх позовних вимог просила звільнити з-під арешту все майно, що належить їй, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-7/377 від 12 жовтня 2010 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, посилаючись на таке.
Таким чином, на сьогоднішній день рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-3138/09 виконано в повному обсязі. Враховуючи повне виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року, 18 січня 2011 року виконавче провадження №20569676 з виконання рішення №2-3138/09 відносно ОСОБА_5 також було закрито. Одночасно були зняті арешт та заборона на здійснення відчуження з всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_5.
Оскільки заборгованість за виконавчим листом №2-3138/09, виданими Київським районним судом міста ОСОБА_2 23 лютого 2010 року відсутня, постановою другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № 20569676 з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-3138/09 відносно ОСОБА_5, постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження № В-10/146 та № В-10/147 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №2-3138/09 про стягнення грошової суми з ОСОБА_7, а наявність не закритого виконавчого провадження і як наслідок не скасованої постанови про арешт майна позивача є безпідставним обмеженням її права власності. Тому, позивач вимушена звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.
Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача, на уточнених позовних вимогах наполягали у повному обсязі.
Відповідач та третя особа: в судове засідання не зявилися повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідача, третьої особи та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та третьої особи, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-3138/09 за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
09 січня 2010 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року набрало законної сили та 23 лютого 2010 року Київським районним судом м. Одеси видані виконавчі листи № 2-3138/09.
На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року та у зв'язку з відкриттям виконавчого провадження, 12 жовтня 2010 року ОСОБА_1 частково виконала рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року, сплативши на рахунок Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ суму в розмірі 988,00 гривень.
Всього ОСОБА_1 сплатила в рахунок оплати заборгованості за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-3138/09 1976,0 гривень.
Таким чином, на сьогоднішній день рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-3138/09 виконано в повному обсязі.
Враховуючи повне виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року, 18 січня 2011 року виконавче провадження №20569676 з виконання рішення №2-3138/09 відносно ОСОБА_5 також було закрито. Одночасно були зняті арешт та заборона на здійснення відчуження з всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_5.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. А у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Також, відповідно до ч. 3. ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2. ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Проте в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження ВП №В-7/377 не закрито і Держвиконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту з належного ОСОБА_1 нерухомого майна.
З метою вирішення спору в позасудовому порядку ОСОБА_1 звернулась до Начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 листом від 24 травня 2016 року, проте жодної письмової відповіді не отримала і на сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується Інформаційною довідкою №77329261 від 28 грудня 2016 року - реєстраційний номер обтяження 10350663.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до от. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Так, за ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна бороюника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Оскільки заборгованість за виконавчим листом №2-3138/09, виданими Київським районним судом міста ОСОБА_2 23 лютого 2010 року відсутня, що підтверджується квитанціями про оплату суми боргу на підставі рішення суду, постановою другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №20569676 з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-3138/09 відносно ОСОБА_5, постановою Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження №В-10/146 та №В-10/147 з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси №2-3138/09 про стягнення грошової суми з ОСОБА_7, а наявність не закритого виконавчого провадження і як наслідок не скасованої постанови про арешт майна ОСОБА_1 є безпідставним обмеженням її права власності.
Згідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 347, 391, 392, Цивільного кодексу України, ст. ст. 40, 47, 48, 49, 50, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. ст.ст. 10, 11, 88, ст. 169, 209, 212, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, Суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Звільнити з-під арешту, все майно, що належить ОСОБА_1, який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-7/377 від 12 жовтня 2010 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.