Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/3015/16-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів та моральної шкоди, за апеляційною скаргою державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення коштів та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначала, що 10.03.2016 року відповідачем видано наказ № 42-ос про звільнення її з посади бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» за п.2 ст.41 КЗпП України з підстав втрати довіря з 10.03.2016 року. В наказі зазначено, що комісією по перевірці нарахування заробітної плати та премій на виконання наказу від 05.02.2016 року виявлено, що вона порушила законодавчі акти, що регулюють порядок нарахування премій та заробітної плати, положення про преміювання та інші додаткові виплати працівників центру, що призвело до нарахувань 2013-2015 років премій у великих розмірах працівникам відділу бухгалтерського обліку без видання відповідних наказів та нанесено матеріальної шкоди центру в особливо великих розмірах. Також зазначено, що нею у розміри премій, зазначених у наказах, для окремих працівників при нарахуванні заробітних плат безпідставно та незаконно вносились зміни в бік підвищення, що призвело до заподіяння збитків центру в особливо великих розмірах 1 357 грн. 40 коп., викривлення фінансової та податкової звітності до органів Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, персоніфікації громадян. Пунктом 2 наказу компенсація за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 11.03.2015 року по 10.03.2016 року та кінцевий розрахунок зараховано для часткового погашення заподіяних матеріальних збитків. Вважає, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки вона трудову дисципліну не порушувала, виконувала сумлінно свої посадові обовязки та накази, які видавалися директором установи ОСОБА_2 У наказі не вказано дату та конкретне порушення трудової дисципліни та пояснення у неї не бралися. Крім того, порушення виявлені в 2016 році за 2013 - 2015 роки, однак, вона була прийнята на роботу 11.03.2014 року. Її ніхто не повідомив про нараховані суми, належні при звільненні, та її позбавлено усіх належних при звільненні сум згідно вимог ст.116 КЗпП України. Також зазначає, що незаконними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати незаконним і скасувати наказ від 10.03.2016 року №42-ос про звільнення її з роботи за п.2 ст.41 КЗпП України з 10.03.2016 року; поновити її на роботі на посаді бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію 6-ти днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 11.03.2015 року по 10.03.2016 року, суму заробітку за 6 робочих дні, відпрацьованих у березні 2016 року, розмір суми втраченої відпустки 16 календарних днів або її компенсації при звільненні як потерпілій другої категорії аварії на ЧАЕС, всього на загальну суму 63 426 грн. 93 коп.; стягнути з відповідача на її користь 70 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» №42-ос від 10.03.2016 року «Про звільнення ОСОБА_1О.». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» з 10.03.2016 року. Стягнуто з Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на користь ОСОБА_1 55 312 грн. 82 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2016 року по 19.07.2016 року (без утримання податку та інших обовязкових платежів) та 1 000 грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) моральної шкоди. Стягнуто з державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України» на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру та 563 грн. 13 коп. судового збору за позовну вимогу майнового характеру. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки вона не є працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, та не може бути звільнена за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом №36-ос від 11.03.2014 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на посаду бухгалтера відділу бухгалтерського обліку, економічного контролю та аналізу.

Посадовою інструкцією бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку ДУ «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» передбачено, що до обов'язків бухгалтера входить здійснення прийому, аналізу та контролю табелів обліку робочого часу і підготовка їх до лічильної обробки; приймання і контроль правильності оформлення листків про тимчасову непрацездатність, довідок з догляду за хворими та інших документів, що підтверджують право на відсутність працівника на роботі, готування їх до лічильної обробки, а також для складання встановленої бухгалтерської звітності; здійснення нарахування заробітних плат працівникам підприємства, здійснення контролю за витрачанням фонду оплати праці; здійснення реєстрації бухгалтерських проводок та їх рознесення; здійснення нарахування та перерахування страхових внесків у державні позабюджетні соціальні фонди, заробітних плат робітників і службовців, інших виплат та платежів, а також відрахування коштів на матеріальне стимулювання працівників підприємства; підготовка періодичної звітності по ЕСН у встановлені терміни, стеження за збереженням бухгалтерських документів, оформлення їх відповідно до встановленого порядку для передачі в архів; ведення на основі відомостей виплати зарплати працівникам підприємства; здійснення контролю за дотриманням касової дисципліни, розрахунками з підзвітними особами тощо.

Згідно наказу №19-ос від 05.02.2016 року створена комісія для проведення перевірки нарахувань оплати праці та премій за 2013-2015 роки працівникам відділу бухгалтерського обліку.

За наслідками перевірки складено акт, затверджений директором ДУ "ЖОЛЦ ДСЕСУ" ОСОБА_2 22.02.2016 року, згідно якого для здійснення перевірки щодо правильності нарахування розмірів премій головному бухгалтеру ОСОБА_3, бухгалтерам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було запропоновано надати внутрішні документи, на підставі яких нараховувались дані виплати, на що було отримано відповідь про зникнення наказів щодо виплати премій за 2013-2015 роки з кабінету бухгалтерії. Про факт зникнення документів адміністрації не повідомлялось. Працівникам бухгалтерії та головному бухгалтеру було запропоновано надати письмові або усні пояснення з приводу визначення розмірів премій та внутрішніх документів, відповідно до яких здійснювались нарахування. Пояснення працівників в письмовому вигляді не надавались. З метою недопущення втрат державного бюджету запропоновано звернутись до Державної санітарно-епідеміологічної служби України з проханням направити спеціалістів для здійснення перевірки законності та правильності нарахування заробітної плати та премій працівникам відділу бухгалтерського обліку та визначення конкретних розмірів заподіяння матеріальних збитків.

23 25 лютого було проведено перевірку державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», про що складено відповідний акт.

Рішенням профспілкового комітету від 10.03.2016 року №35 надано згоду на звільнення за п.2 ст.41 КЗпПУ працівників ДУ «ЖОЛЦ ДСЕСУ», у тому числі ОСОБА_1 бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку.

Відповідно до наказу №42-ос від 10.03.2016 року ОСОБА_5 - бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» звільнено з займаної посади за п.2 ст.41 КЗпП України (з підстав втрати довіря), з 10.03.2016 року.

Підстава: акт перевірки нарахувань заробітної плати та премій працівникам відділу бухгалтерського обліку від 22.02.2016 року, акт про відмову від надання пояснення, погодження Житомирської організації профспілки працівників Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 10.03.2016 року №9/00-4.

В наказі про звільнення ОСОБА_1 також зазначено, що бухгалтером з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_1 в порушення законодавчих актів, що регулюють порядок нарахування премій та заробітної плати, Положення про преміювання та інші додаткові виплати і посадової інструкції у розміри премій, зазначених у наказах, для окремих працівників при нарахуванні заробітних плат, безпідставно та незаконно вносились зміни в бік підвищення, що призвело до заподіяння збитків центру в особливо великих розмірах 1 357 400 грн., викривлення фінансової та податкової звітності до органів Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, персоніфікації громадян. З метою часткового погашення матеріальних збитків 08.02.2016 року бухгалтером з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_1 та іншими працівниками центру по квитанціях на рахунок одержувача ДУ «Житомирський ОСОБА_6» було внесено 315 777 грн. 87 коп., зокрема, ОСОБА_1 39 254 грн. 85 коп., що підтверджує факт заподіяння нею шкоди, зловживання службовим становищем та грубе порушення трудової дисципліни і положень посадової інструкції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках: винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей є їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо. Основні слова, що відображають розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, - це прийняття і збереження. Тобто, основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт. Коло цих працівників може бути розширене за рахунок основного кола матеріально відповідальних осіб, тобто осіб, з якими відповідно до законодавства можуть бути укладені договори про повну матеріальну відповідальність.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-100цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як роз'яснено в абзаці 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довіри суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довіри (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільненні з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займала посаду бухгалтера з розрахунку заробітної плати відділу бухгалтерського обліку і основними її посадовими обов'язками було виконання операцій, які пов'язані з обслуговуванням грошових коштів, а саме безпосереднє нарахування працівникам установи заробітної плати, допомоги з тимчасової непрацездатності, інших виплат та платежів, виплата зарплати працівникам на основі відомостей, контроль за витрачанням фонду оплати праці та підготовка даних для складання балансу й оперативних зведених звітів про доходи і витрати грошових коштів установи.

Отже, ОСОБА_1 вела нарахування грошових коштів, проводила їх облік та контролювала рух грошових коштів до банку, через який здійснювалася виплата заробітної плати працівникам установи, а тому виконання нею вказаних дій носить підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберігання коштів.

Враховуючи посадові обов'язки позивачки по нарахуванню заробітної плати працівникам установи та контроль за витрачанням фонду оплати праці, колегія суддів вважає, що внесення змін при нарахуванні заробітних плат працівникам в бік підвищення є ознакою безпосереднього обслуговування грошових коштів і такі дії ОСОБА_1 є винними, які не дають можливості в подальшому довірити їй роботу з фондом оплати праці.

За таких обставин, видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи у зв'язку з учиненням нею винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до неї як працівника, що безпосередньо обслуговує грошові цінності (на підставі п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України), державна установа «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» діяла відповідно до вимог чинного трудового законодавства.

Відтак, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України, ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідо до ч.ч.1,2 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч.2 ст.88 ЦПК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнена від оплати судових витрат, понесені відповідачем судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1378 грн. підлягають стягненню із держави.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 14 березня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути із держави на користь державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1378 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді