Справа №591/4534/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1330/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « ІНГОССТРАХ»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2017 року

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про стягнення коштів в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а:

22 червня 2015 року ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» звернулося до суду з позовом, який мотивує тим, що 24 квітня 2015 року з ОСОБА_7С було укладено договір страхування № SUBSNBR-153W4L4, згідно умов якого позивач зобовязався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Обєктом страхування за договором є майнові інтереси, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням майном за адресою: АДРЕСА_1. Згідно з умовами договору страхування страховим випадком є пошкодження майна внаслідок затоплення. 18 травня 2015 року в м. Суми сталося залиття водою квартири за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до акту огляду квартири залиття сталося з вище розташованої квартири № 69. Внаслідок залиття майну страхувальника заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої згідно Звіту про оцінку майна склав 6007,50 грн. Сума страхового відшкодування, яка була виплачена страхувальнику, складає 6007,50 грн. Витрати на проведення оцінки шкоди склали 500 грн. Таким чином, позивачу заподіяно шкоду в розмірі 6507,50 грн. Посилаючись на ст. 27 Закону України «Про страхування» ст. 993 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_3 на їх користь в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 6507,50 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням суду від 17 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 6007 грн. 50 коп., витрати за проведення оцінки шкоди, заподіяної страхувальнику 500 грн., повернення судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року вказане заочне рішення було скасовано.

07 квітня 2016 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій крім ОСОБА_3, зазначив відповідачами інших співвласників квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, та остаточно уточнивши позовні вимоги, просить стягнути на користь ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 6507,50 грн. в дольовому порядку в рівних частках по 1626,87 грн. з кожного та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 07 квітня 2016 року залучено у даній справі як співвідповідачів ОСОБА_4В, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (т. 1 а. с. 153).

Рішенням суду від 23 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що неналежне оформлення акту огляду не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач не несе відповідальності за його складання. Вказує, що даний акт огляду від 26 травня 2015 року містить інформацію щодо предмету доказування. Уповноваженим органом було встановлено, що залиття застрахованої квартири трапилось з причини халатного відношення до сантехнічного обладнання власниками квартири 69, а тому саме вони повинні відповідати за цим позовом. Також не погоджується з висновком суду про те, що договір страхування № SUBSNBR-153W4L4 не містить підпису ОСОБА_7, а тому начебто, вказаний правочин не вчинений у письмовій формі. ПАТ КБ «ПриватБанк» являється страховим агентом СК «ІНГОССТРАХ», який уповноважений укладати від імені позивача договори страхування. Порядок надання та укладання договорів страхування викладений в Умовах та правилах надання послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п. 1.2.3.5. цих Умов Клієнт має можливість замовити або оформити страхову послугу у банку у будь-який доступний спосіб: через співробітника банку, через агента банку, за телефоном, через банкомат, Інтернет-сайти, термінал самообслуговування, Приват24, mobile-banking та інш. Факт сплати Страхувальником першого платежу за договором страхування є підтвердженням для Сторін про укладення між ними договору страхування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не було надано доказів, що саме з вини відповідачів сталося залиття квартири ОСОБА_7 Також, відмовляючи у позові, суд першої інстанції послався на те, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 207 ЦК України, в договорі комплексного страхування № SUBSNBR-153W4L4 від 24.04.2015 року відсутній підпис страхувальника ОСОБА_7

Проте, погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2015 року між ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_7 укладено договір комплексного страхування № SUBSNBR-153W4L4 (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням майном за п. 5.1 ОСОБА_8, а також з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди фізичній особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі внаслідок володіння, користування та розпорядження майном, зазначеним у п. 5.1 ОСОБА_8. Обєктом страхування є нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4, Т. 1).

Згідно з умовами п. 6.1.1. ОСОБА_8 одним із видів страхового випадку є пошкодження рідиною із водопровідних, каналізаційних, опалювальних або інших гідравлічних систем внаслідок їх пошкодження.

На виконання умов ОСОБА_8 25 квітня 2015 року ОСОБА_7 було сплачено 10 грн. в якості щомісячного страхового платежу, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 5, Т. 1).

Згідно акту про залиття, аварію, що трапились на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 26 травня 2015 року, затвердженого в. о. директора КП «Сумижитло» Сумської міської ради, який складено комісією у складі начальників технічної дільниці ОСОБА_9, ОСОБА_10, встановлено, що в будинку № 29 АДРЕСА_3 травня 2015 року сталося залиття з вище розташованої квартири № 69. Причини залиття встановити неможливо через відсутність мешканців будинку. (а. с. 6, Т. 1).

Згідно звіту про оцінку № 11-2-06/15у (НОМЕР_1) від 11 червня 2015 року розмір матеріального збитку, спричиненого нерухомого майну, з ПДВ складає 7209 грн. грн., без ПДВ 6007 грн. 50 коп. (а. с. 11-29, Т. 1).

Витрати СК «ІНГОССТРАХ» на проведення оцінки розміру матеріального збитку згідно рахунку № 15/06 від 15 червня 2015 року склали 500 грн. (а. с. 21).

Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи (0%) на підставі страхового акту склала 6007,50 грн.

Вказане страхове відшкодування було виплачено ОСОБА_7, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а. с. 23, Т. 1).

Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_4 (ОСОБА_11) належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам її сімї ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с. 41, Т. 1).

З копій закордонного паспорту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що вони в період часу з 07 травня 2015 року по 30 травня 2015 року перебували за межами України, їх діти також мешкають за межами м. Суми (а. с. 42-43, Т. 1).

Як повідомив суду відповідач ОСОБА_3 в належній їм квартирі в зазначений час проживали ОСОБА_12 та ОСОБА_13, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а. с. 46, Т. 1).

Згідно ст. 993 ЦПК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

В той же час законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Іншими словами: особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Акт про залиття від 26 травня 2015 року, складений уповноваженими особами житлово-експлуатаційного підприємства, затверджений його керівником та скріплений печаткою підприємства. В ньому встановлено, що 18 травня 2015 року сталося залиття обєкту страхування - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Детально описано пошкодження квартири внаслідок залиття з зазначенням конкретної площі пошкоджень. Крім того встановлено, що залиття сталося з вище розташованої квартири № 69, яка належить відповідачам.

А тому висновок суду першої інстанції, що вказаний акт не є допустимим доказом є помилковим. Характер пошкоджень, які зазначені в акті, а також зафіксовані на фотознімках, наданих позивачем (т. 1 а. с. 7-12) також свідчать про те, що залиття сталося саме з вищерозташованої квартири. У звязку з тим, що мешканці квартири № 69 в день складання акту про залиття були відсутні дома, комісії не вдалося встановити причину залиття з їх квартири.

Твердження відповідача ОСОБА_14 про те, що в день залиття вони були відсутні у м. Суми, а в квартирі проживали інші особи, не є підставою для відмови у позові, оскільки відповідачі як власники квартири відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 319 ЦК України повинні здійснювати відповідний нагляд за станом сантехнічного обладнання в квартирі. Користування цим обладнанням, яке є складовою частиною квартири, не повинно завдавати шкоду іншим особам.

Не можна погодитись з посиланням суду першої інстанції, як на підставу відмови у позові, на ту обставину, що позивачем надано копію договору комплексного страхування № SUBSNBR-153W4L4 від 24 квітня 2015 року, який не підписано ОСОБА_7

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

В договорі комплексного страхування № SUBSNBR-153W4L4 від 24 квітня 2015 року зазначено найменування страховика, страхувальника ОСОБА_7, його адресу проживання та паспортні дані, обєкт страхування та істотні умови договору страхування. Крім того сторони договору здійснили дії на виконання своїх зобовязань за ОСОБА_8: страхувальник сплатив страховий платіж, а страховик здійснив страхове відшкодування відповідно до умов ОСОБА_8.

Крім того, згідно пояснень позивача, ОСОБА_7 договір був наданий через віддалений доступ, яким він скористався, про що свідчить зміст наданого позивачем ОСОБА_8, в якому вказано дані про страхувальника та обєкт страхування.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ». Відповідно до положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України з відповідачів на користь ПрАТ «СК «ІНГОССТРАХ» підлягають стягненню в солідарному порядку витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 6007,50 гривень. Щодо витрат страхової компанії на визначення розміру страхового відшкодування до відповідно до змісту ст. 993 ЦК України вони не є витратами, право вимоги за якими має страхувальник, а тому стягненню з відповідачів не підлягають.

Окрім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, позивач має право на відшкодування понесених ним судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 243,60 грн., виходячи з цієї суми за подання апеляційної скарги в сумі 267,96 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 471,48 грн.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 3, п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 6007,50 гривень.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» судові витрати в сумі 471,48 гривень, тобто по 117,87 гривень з кожного.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -