Справа № 433/1444/16-ц
Провадження № 22ц/782/600/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, жовтня місяця, 18-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів Коротенка Є.В., Карташова О.Ю., за участю секретаря: Єгорової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року у цивільній справі за позовом СФГ «Вікунья» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та стягнення матеріальних збитків, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року СФГ «Вікунья» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, визнання недійсним договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та стягнення матеріальних збитків. Згідно уточнених та збільшених позовних вимог просили суд зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні та володінні земельними ділянками, які належать: ОСОБА_2 площею 7,35 га (кадастровий номер :05:003:0139), ОСОБА_3 площею 8,58 га (кадастровий номер :05:003:0137), ОСОБА_4 площею 9,03 га (кадастровий номер :05:003:0138), ОСОБА_5 площею 9,06 га (кадастровий номер :05:003:0136) та ОСОБА_6 площею 10,01 га (кадастровий номер :05:003:0135), шляхом звільнення земельних ділянок та заборони проведення будь-яких сільськогосподарських робіт. Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальні збитки, пов'язані з проведенням сільськогосподарських робіт у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень, а також матеріальні збитки, повязані з неодержанням сільськогосподарської продукції, які будуть визначені відповідною комісією згідно п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам». Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 30 травня 2016 року між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 9,0267 га (кадастровий номер :05:003:0138), який зареєстрований 31 жовтня 2016 року (номер запису про інше речове право: 17280078). Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 30 травня 2016 року між ОСОБА_4 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 9,0267 га (кадастровий номер :05:003:0138), який зареєстрований 31 жовтня 2016 року (номер запису про інше речове право: 17280078). Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 30 травня 2016 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 7,3485 га (кадастровий номер :05:003:0139), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право: 15488320). Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 30 травня 2016 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 7,3485 га (кадастровий номер :05:003:0139), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право: 15488320). Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 30 травня 2016 року між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 10,0088 га (кадастровий номер :05:003:0135), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право: 15489743). Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 30 травня 2016 року між ОСОБА_6 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 10,0088 га (кадастровий номер :05:003:0135), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право: 15489743). Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 30 травня 2016 року між ОСОБА_5 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 9,0628 га (кадастровий номер :05:003:0136), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право: 15489102). Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного 30 травня 2016 року між ОСОБА_5 та фермерським господарством «Ольшани» в особі голови ОСОБА_3, предметом якого є земельна ділянка площею 9,0628 га (кадастровий номер :05:003:0136), який зареєстрований 15 липня 2016 року (номер запису про інше речове право; 15489102). Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сплачений СФГ «Вікунья» при подачі позову судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійок.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року позовні вимоги СФГ «Вікунья» було задоволено частково, судовим рішенням було стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6на користь СФГ «Вікунья» матеріальні збитки, пов'язані з проведенням сільськогосподарських робіт у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь СФГ «Вікунья» сплачений при подачі позову майнового характеру судовий збір у розмірі 1600 гривень 00 копійок, у іншій частині позовних вимог СФГ «Вікунья» було відмовлено.

Рішення було оскаржено тільки відповідачами через свого представника. У апеляційній скарзі вони просили рішення суду першої інстанції скасувати, у новому рішенні відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з них матеріальних збитків.

Вислухавши доповідача, пояснення відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперчень проти неї, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення є оскарженим лише відподачами у частині стягнення з них матеіральних збитків частиною 1 статті 303 ЦПК України є визначено, що під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Суд вірно встановив, що державні акти на землю було видано відповідачам задовго до укладення договору купівлі- продажу корпоративних прав СФГ «Вікунья», позивачем жодним належним та допустимим доказом під час розгляду вказаної цивільної справи по суті не доведено, що відповідачами незаконно отримано у власність спірні земельні ділянки до укладення договору купівлі-продажу корпоративних прав, тобто останні на теперішній час є законними власниками вищезазначених земельних ділянок.

Суд першої інстанції у оскаржуваній частині рішення дійшов до висновків про наявність законних підстав для стягнення на користь СФГ «Вікунья» вартості проведених цим фермерським господарством польових роботи (дискування стерні та глибоке розпушування грунту) з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мотивуючи це стягнення у рішенні тими обставинами, що «СФГ «Вікунья» було проведено ряд польових роботи (дискування стерні та глибоке розпушування грунту) у період фактичного використання земельних ділянок відповідачами без належної на те правової підстави ще до виходу із членів СФГ і саме у цей період відповідачі чинили перешкоди у використанні землі позивачем, що визнано у судовому засіданні самими відповідачами та що призвело до заподіяння позивачу матеріальних збитків у вигляді витрат на такі роботи на загальну суму 70000 гривень». За таких обставин суд першої інстанції дійшов до висновків про те, що «позовні вимоги про стягнення на користь СФГ «Вікунья» матеріальних збитків, пов'язаних з проведенням сільськогосподарських робіт, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного врахування фактичних обставин справи

Так, зокрема суперчеливими є висновки суду першої інстанції про час виходу відповідачів з членів фермерського господжарства. Так , у рішенні суд першої інстанції вірно пише про те, що підставами припинення членства у фермерському господарстві є: смерть фізичної особи, добровільний вихід чи виключення з членів фермерського господарства, та що закон «Про фермерське господарство» не деталізує порядок припинення членства у фермерському господарстві, а статутом СФГ «Вікунья» теж не врегульований порядок та умови виходу із членів господарства. Суд вірно посилається і на роз'яснення п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» про те, що при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства суди повинні керуватися тим, що учасник вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не повязується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до ус тановчих документів товариства. У звязку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

При цьому, суд першої інстанції робить висновок про те, що «фактично моментом виходу учасника з господарства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі господарства або вручення заяви цим особам органами зв'язку, тобто 12 квітня 2016 року» - і це при тому, що відповідачі неодноразово заявляли суду про подання ними заяв про вихід з СФГ «Вікунья» ще у грудні 2014 року, факт подання таких заяв підтвердується і доданими до матеріалів справи письмовими доказами а саме, зокрема, відповідю за підписом голови СФГ «Вікунья» ОСОБА_7 від 17 грудня 2014 року у якій визнається факт отримання письмової заяви про вихід, більш того, міститься твердження про те, що «я, голова (засновник) СФГ «Вікунья» не проти Вашого виходу з членів СФГ» (а.с. 177). На усіх письмових заявах відповідачів про припинення членства у СФГ «Вікунья», що є датованими 12.04.2016 року та містяться у матеріалах справи (а.с. 107-111) чітко вказано про те, що ці заяви є повторними- на що чомусь не звернув належної уваги суд першої інстанції.

Отже, за таких обставин суд першої інстанції помилково дійшов до висновків про те, що польові роботи у 2015 році (дискування стерні та глибоке розпушування грунту) були здійснені на земельних ділянках відповідачів ще до їх виходу з членів СФГ «Вікунья». На момент здійснення зазначених робіт не тільки закінчився термін оренди земельних ділянок відповідачів, але й і їх було фактично повернуто їм з оренди СФГ «Вікунья» за актами повернення обєктів оренди (землі) від 10 січня 2014 року (а.с. 79, 84 на звороті, 91, 97 т.1), роботи здійснювались без узгодження із власниками земельних та без жодних правових підстав на це. З наявних у справі «довідок», що є підписаними головою СФГ «Вікунья» ОСОБА_7 вбачається, що позивач мотивував у ціх довідках використання земельних ділянок відповідачів «правом користування відповідно до статті 12 Земельного кодексу», при цьому визнавав, що «договору оренди з СФГ «Вікунья» не укладалося і орендна плата не нараховується» (а.с. 183-185 т.1). Тут колегія суддів приходить до висновків про те, що посилання у довідках на «право користування відповідно до статті 12 Земельного кодексу» не грунтується на законі, є помилковим, жодних правових відстав використання зазначених земельних ділянок відповідачів позивачем з моменту закінчення терміну оренди земельних ділянок відповідачів та після повернення їх за актами не було, тим більш враховуючи заявлене вже волевиявлення відповідачів на вихід з СФГ «Вікунья», факт надходження заяв про вихід ще у грудні 2014 року, що свідчить про час виходу з членів СФГ «Вікунья». Письмова відповідь за підписом голови СФГ «Вікунья» ОСОБА_7 від 17 грудня 2014 року підтверджує факт отримання письмової заяви про вихід, у ній підтверджено навіть згоду СФГ «Вікунья» на вихід з членів СФГ (а.с. 177).

Крім того, колегія суддів бере тут до уваги і те, що позивачем на підтвердження збитків фактично було надано суду тільки акт здачі-приймання робіт, що є підписаний директором ПСП «Агрофірми Привілля» як виконавцем та головою СФГ «Вікунья» як замовником (а.с. 15) на загальну суму 70000 гривень, при тому що з цього акту не вбачається де саме було виконано роботи з дискування стерні та глубокого розпушування грунту на площі 50 га, чи було здійснено ці роботи саме на ділянках відповідачів, відсутня належна деталізація розміру вартості цих робіт, розрахунки щодо вартості робіт на земельній ділянці кожного з відповідачів, тоді як розміри земельних ділянок відповідачів є різними - ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 7,35 га (кадастровий номер :05:003:0139), ОСОБА_3 площею 8,58 га (кадастровий номер :05:003:0137), ОСОБА_4 площею 9,03 га (кадастровий номер :05:003:0138), ОСОБА_5 площею 9,06 га (кадастровий номер :05:003:0136) та ОСОБА_6 площею 10,01 га (кадастровий номер :05:003:0135) (а.с. 17).

З наявного у справі акту (а.с. 15) вбачається, що загальна вартість робіт 58333, 33 гривень , сума ПДВ -11666,67 грн, тоді як з відповідей від 04.05.2016 року за підписом голови СФГ «Вікунья» ОСОБА_7 вбачається, що роботи на площі 8,58 га земельної ділянки ОСОБА_3 СФГ «Вікунья» оцінило у 32604 гривні (а.с. 174 т.1), роботи на 9,06 га земельної ділянки ОСОБА_5 СФГ «Вікунья» оцінило у 34428 гривень (а.с. 173 т.1), тобто вартість робіт у 70000 гривень на земельних ділянках площею 50 га за актом (а.с. 15) нібито чомусь майже дорівнює вартості обробки (32604+34428=67032грн.) земельних ділянок площею (8,08 +9,06) =17,64 га. Все це свідчить і про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів навіть на підтвердження здійснення, обсягу та вартості польових робіт, що були за його твердженням нібито правомірно здійснені ним на земельних ділянках відповідачів. Між тим, згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень п. «д» ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно положень ч.ч.І, 2 ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх вплив/, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до п.12 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22. 623. 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли. У випадку самовільного зайнятті ріллі на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, повязаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Відповідно до положень ч. ч. 1. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі здійснюється як фізичними, так і юридичними особами, які використовують земельні ділянки.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивач обгрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідачів вартості робіт у 70000 гривень тим, що земельні ділянки були оброблені СФГ «Вікуня», а відповідачі нібито самовільно зайняли належні їм земельні ділянки (а.с. 208 заява про збільшення позовних вимог) зазначене обгрунтування суперечить фактичним обставинам справи, не грунтується на вимогах закону. З огляду на виявлене відповідачами ще у грудні 2014 року волевиявлення на вихід з СФГ «Вікуня», закінчення терміну оренди та передання земельних ділянок СФГ «Вікуня» відповідачам за актами повернення обєктів оренди (землі) від 10 січня 2014 року (а.с. 79, 84 на звороті, 91, 97 т.1) здійснення СФГ «Вікуня» за таких обставин обробки земельних ділянок відповідачів навіть за умови їх доведеності не покладає на відповідачів обовязків компенсувати понесені при такій обробці збитки адже ці роботи не були замовлені відповідачами, здійснювались вони не на їх прохання, поза їх волею та без належних правових підстав. Заявлені позивачем правові підстави позовних вимог у цій їх частині є хибними. Виключним правом саме власника земельної ділянки є вибір способу її використання відповідно до цільового призначення земельної ділянки.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій їх частині.

З огялду на викладене вище та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 14 липня 2017 року змінити, скасувати у частині задоволення цим рішенням вимог про стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити СФГ «Вікунья» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення матеріальних збитків.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді