Справа № 1326/1733/2012 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/4653/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю представника апелянта -ОСОБА_2, представників скаржника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника заінтересованої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_6, з участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк», заінтересованої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова на дії державного виконавця та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_7 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору; визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.09.2015 року (ВП №46369157); визнати недійсною постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору.

Свою скаргу мотивував тим, що на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби м.Львів знаходилося виконавче провадження №46369157 по виконанню виконавчого листа №1326/1733/2012, виданого 20.01.2015 року Франківським районним судом м.Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Оксі Банк» заборгованості за кредитним договором. 04.02.2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1326/1733/2012. 14.09.2015 року винесено постанову по виконавчому провадженню №46369157 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 609 336,79 грн. При поверненні виконавчого листа стягувачу за його заявою, державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_7 постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 609 336,79 грн., незаконно винесено в окреме провадження. Станом на 04.04.2017 року по зазначеному вище виконавчому документу виконавчий збір стягується неправомірно.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скаргу ОСОБА_6, з участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк», заінтересованої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова на дії державного виконавця та зобовязання вчинити дії - задоволено.

Постановлено:

-визнати незаконними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львів ОСОБА_7 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору;

-визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.09.2015 року (ВП №46369157);

-визнати недійсною постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року оскаржив ПАТ «Оксі Банк».

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у звязку із неправильним застосуванням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду матеріалам та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що скаржник ОСОБА_6 є боржником у виконавчому провадженні, оскаржив постанову від 14 вересня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, яка виносилась органом, який не був залучений до участі в розгляді справи. Апелянтом заявлялося клопотання про залучення до участі у справі Відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Львівській області, державним виконавцем якого 14 вересня 2015 року і виносилась оскаржувана постанова, однак, суд першої інстанції дане клопотання відхилив та фактично своєю ухвалою визнав недійсною постанову державного органу, якого не було залучено до участі у розгляді справи. Франківський ВДВС м. Львова постанову від 14 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору не виносив. Окрім того, боржником не ставиться питання про поновлення строку на оскарження постанови від 14 вересня 2015 року, а суд в оскаржуваній ухвалі не зазначає та не спростовує пропуск скаржником процесуального строку та підстав з яких суд поновлює йому такі строки.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що первинне відкриття виконавчого провадження відбулося 04 лютого 2015 року відділом ПВР Управління ДВС ГТУЮ у Львівській області, для боржника ОСОБА_6 був встановлений добровільний строк для виконання рішення суду до 11 лютого 2015 року, однак рішення суду в добровільний строк боржником виконано не було. Боржник вже оскаржував у 2015 році дії державного виконавця, відповідно боржнику було відомо про існування виконавчого провадження про стягнення з нього боргу, рішення суду ним не виконано, а відтак, останній має обов»язок по сплаті виконавчого збору на користь держави, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасувати.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з»явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення такої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_6, суд першої інстанції з урахуванням приписівЗакону України «Про виконавче провадження», виходив з того, що на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби м. Львова знаходиться виконавчий лист Франківського районного суду м. Львова по справі № 1326/1733/2012 про солідарне стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_4 банк» заборгованості за кредитним договором №05/10П від 01.07.2010 року в сумі 6 093 367, 85 грн.

Постановою від 14 вересня 2015 року державного виконавця ВПВР управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області вирішено стягнути з боржника ОСОБА_6 виконавчий збір у розмірі 609 336,79 грн.

Постановою від 18 листопада 2016 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції прийнято до виконання виконавче провадження № 46369157 з примусового виконання виконавчого листа №1326/1733/2012 (2/465/1706/14), виданого 20 січня 2015 року Франківським районним судом м. Львова.

В межах виконавчого провадження № 46369157 державним виконавцем Франківського районного відділу державної виконавчої служби м. Львова не стягнуто жодних коштів.

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області ОСОБА_7 від 23.03.2017 року у виконавчому провадженні №46369157 виконавчий лист №1326/1733/2012, виданий 20.01.2015 року Франківським районним судом м. Львова повернуто стягувачу.

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції у Львівській області ОСОБА_7 від 23.03.2017 року у виконавчому провадженні № 53632469 відкрито виконавче провадження з виконання постанови №46369157 виданої 15.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь держави виконавчого збору в розмірі 609 336,79 грн.

Відповідно до п. 3.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку ст. 28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

У п. п. 3.7.1 п. 3.7 Інструкції зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у ч. 1 ст. 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону.

Тобто, постанова про стягнення виконавчого збору мала б бути винесена державним виконавцем не пізніше 05 лютого 2015 року, однак така винесена після закінчення виконавчого провадження 14 вересня 2015 року.

Враховуючи вищенаведене, узд першої інстанції прийшов до висновку, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 14 вересня 2015 року ВП №46369157 є такою, що підлягає скасуванню.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, котрі спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства, 02.04.2012 року затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, котра є чинною.

У свою чергу, статтею ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, виданих судами.

Як розяснюється у п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді відповідних справ за скаргами суди повинні керуватись положеннями Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, положеннями ЦПК України, Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Тобто мова йде про системний підхід у застосуванні норм законодавства та інших норм під час розгляду скарг на дії та рішення державного виконавця.

Зазначених вище положень чинного законодавства та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ суд першої інстанції не дотримався.

Так, колегією суддів встановлено, заявник 24 травня 2017 року звернувся в суд із скаргою на дії та рішення державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів, у якій просив суд постановити ухвалу, якою: визнати незаконними дії державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_7 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору; визнати недійсною постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 14.09.2015 року (ВП № 46369157); визнати недійсною постанову державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору.

Таким чином, оскаржується постанова державного виконавця ВПВР управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області від 14.09.2015 року. Згідно вимог ст.375 ЦПК України скарга на дії державного виконавця може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа, дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Однак, вказані вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

За вимогами ст. 386 ЦПК України скарга розглядається за участю заявника та державного виконавця, або його представника. Однак, до участі у справі за скаргою на дії та рішення державного виконавця судом першої інстанції взагалі не залучено орган, постанова якого оскаржується .

Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що під час розгляду скарги ОСОБА_6 судом першої інстанції не були витребувані та не досліджувались належним чином матеріали виконавчих проваджень. Вказане фактично позбавило суд можливості надати належну оцінку дійсним обставинам справи, зокрема щодо проведених, чи непровещдених виконавчою службою передбачених законом заходів по виконанню виконавчого листа про стягнення заборгованості, а відтак і щодо підставності та правильності нарахування виконавчого збору.

Відтак, має місце порушення судом першої інстанції порядку, встановленого для розгляду скарги на рішення державного виконавця чи посадової особи органу державної виконавчої служби.

За приписами п. 3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції до скасування з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 1 п.2, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Оксі Банк» - задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року скасувати та питання за скаргою ОСОБА_6, з участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 банк», заінтересованої особи - Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова на дії державного виконавця - передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що в силу вимог ст. 324 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_9