ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2992/17
Провадження № 2/362/1925/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Васильківського міського центру зайнятості Київського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості Міністерства соціальної політики України до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача незаконно одержаної ним допомоги по безробіттю, мотивуючи їх тим, що перевіркою додержання вимог чинного законодавства України, а саме, Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що в Васильківському міськрайонному центрі зайнятості відповідач була зареєстрована як така, що шукає роботу з 26.11.2013 року та, відповідно до порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних їй було надано статус безробітного з встановленням допомоги по безробіттю.

У відповідності до акту № 40 від 22.07.2016 року Васильківського міськрайонного центру зайнятості, відповідач, перебуваючи на обліку в центрі, як безробітна, перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Ясенсвіт», що підтверджується цивільно-правовим договором № 28/11/2013/03 про прийняття її на роботу з 28 листопада 2013 року.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на обліку в Васильківському міськрайонному центрі зайнятості та будучи зайнятою особою, відповідач незаконно отримала за період з 03.12.2013 року по 27.11.2014 року допомогу по безробіттю в сумі 25822,41 грн.

У звязку з тим, що на момент отримання допомоги по безробіттю, відповідач належав до категорії зайнятого населення, а тому не міг бути визнаний безробітним і відповідно отримувати матеріальне забезпечення, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1, незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 25822,41 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Він погодився, що нарахування відповідачеві допомоги почалося лише з 3 грудня 2013 року, а до цього часу, тобто з 26 листопада 2013 року центром зайнятості їй надавалася соціальна допомога у виді розяснень та консультацій, при цьому визначити її вартість за однин день, тобто за 28.11.2013 року вона не змогла.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала, та пояснила, що в трудових відносинах з ТОВ «Ясенсвіт», вона фактично перебувала лише один день, а саме, 28.11.2013 року, здійснюючи сортування яєць, з метою тільки вирішення можливого працевлаштування на цьому підприємстві в подальшому, про що вона повідомила представника позивача.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. 43 Закону України « Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.2 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (N1533-III, 02.03.2000 року), Фонд зобов'язаний: виплачувати забезпечення та надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом; вживати заходів до раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань страхування на випадок безробіття, правильність призначення роботодавцем та виплати застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю;

У відповідності до ст.36 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (N 1533-III, 02.03.2000) застраховані особи мають право брати участь в управлінні страхуванням на випадок безробіття через своїх представників відповідно до цього Закону.

Застраховані особи, яким виплачується забезпечення та надаються соціальні послуги за цим Законом, мають право на судовий захист своїх прав.

2. Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості.

3. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації.

Якщо застрахована особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому центральними органами виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної податкової політики за погодженням з правлінням Фонду.

Відповідно до положень ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч.1 ст.1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Аналогічні правові позиції, висловлені Верховним Судом України в постановах від 1.02.2017 року у справі № 6-2711цс16 та у справі № 6-91цс14, які зазначають що зобов'язання у зв'язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності:

а) рахункової помилки зі сторони платника;

б) недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрована в Васильківському міськрайонному центрі зайнятості, як така, що шукає роботу з 26.11.2013 року. Відповідачу, як безробітній, було надано статус безробітної та встановлена допомога по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення», «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У відповідності до довідки Васильківського МРЦЗ, відповідачу за період з грудня 2013 року по листопад 2014 року була нарахована та виплачена допомогу по безробіттю у розмірі 25822,41 грн.

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затверджено спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду від 13.02.2009 року № 7-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року № 232/16248, за результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що їх проводили.

Так, актом № 40 від 22 липня 2016 року було встановлено, що між ТОВ «Ясенсвіт» та відповідачем було укладено цивільно-правовий договір №28/11/2013/02 від 28.11.2013 року, згідно якого відповідач виконувала роботи по сортуванню яєць, за що отримала грошову винагороду.

Проте, як вбачається з Акту здачі-приймання робіт від 30 листопада 2013 року між замовником ТОВ «Ясенсвіт» до виконавцем ОСОБА_1, останньою в період з 28.11.2013 року та 30.11.2017 року, проведені роботи по сортуванню яєць, та отримано грошову винагороду у розмірі 277 грн. 60 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачем не надано суду доказів, незаконного нарахування та виплати відповідачу допомоги по безробіттю за період з 26.11.2013 року по 28.11.2013 року (з визначенням цієї суми у грошовому еквіваленті) та з 30.11.2013 року по 27.11.2014 року, а саме що відповідач втратила статус безробітної.

При цьому, суд звертає увагу, що допомога по безробіттю відповідачу нараховувалась з 03.12.2013 року, тобто після фактичного припинення нею трудових відносин з ТОВ «Ясенсвіт».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.6, 36 і 39 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст.4 і 22 Закону України «Про зайнятість населення», постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013 року, ст.ст.10, 11, 60, 61, 209,158, 213-215, 224-226, 296 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову Васильківського міського центру зайнятостівідмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.