У х в а л а

іменем україни

05 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на несплату фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_4 коштів за укладеним між сторонами договором оренди від 24 березня 2014 року нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, у зв'язку із чим просила розірвати вказаний договір та стягнути з ФОП ОСОБА_4 заборгованість по орендній платі у розмірі 391 187 грн 40 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди № 1 від 24 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 і ФОП ОСОБА_4

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість по орендній платі в сумі 391 187 грн 40 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2016 року в частині стягнення з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованості по орендній платі в сумі 391 187 грн 40 коп. та судових витрат скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_4 належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання по сплаті орендної плати, що є підставою для стягнення з неї вказаної позивачем заборгованості та, відповідно, істотним порушенням умов договору оренди, у зв'язку із чим наявні підстави й для розірвання договору оренди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з орендної плати та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд врахував надані відповідачем акти про сплату орендної плати на загальну суму 364 220 грн 55 коп. за період з квітня по вересень 2014 року, та виходив із наявностідвох примірників договору оренди № 1 від 24 березня 2014 року, п.10.1 яких мають різну редакцію, а також взявши до уваги укладення додаткових угод до договору оренди з визначенням ціни орендної плати в 15 000 грн, дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності заборгованості у відповідача.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір оренди № 1, відповідно до умов якого позивач, як орендодавець, передав, а ФОП ОСОБА_4, як орендар, прийняв в тимчасове платне користування приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 239.6 кв. м) строком з 01 квітня 2014 року по 15 березня 2017 року (п. 6.1 договору оренди).

Згідно до п.10.1 цього договору розмір орендної плати за 1 місяць (крім першого та другого місяця строку оренди) розраховується, виходячи з розміру плати за один квадратний метр площі приміщення, яка складала 16,69 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 261 грн 20 коп. Розмір плати за оренду приміщення за один календарний місяць (крім першого та другого місяця) складав 3 999,00 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 62 584 грн 35 коп. Розмір плати за оренду за перший та другий місяці строку оренди розраховується, виходячи з розміру плати за один квадратний метр площі приміщення, яка складає 14,61 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 228 грн 65 коп. Розмір плати за оренду за перший та другий місяці строку оренди складає 3 501,00 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 54 790 грн 65 коп. (а. с. 10).

Разом з тим, відповідачем надано примірник договору оренди № 1 від 24 березня 2014 року, в якому п.10.1 викладений в іншій редакції, згідно якої орендна плата складає: 8,00 євро без ПДВ за квадратний метр, що на день укладення договору оренди становило 125 грн 20 коп. Розмір плати за оренду приміщення за один календарний місяць (крім першого та другого місяця) складає 1917,00 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 30 001 грн 05 коп. Розмір плати за оренду за перший та другий місяці строку оренди розраховується, виходячи з розміру плати за один квадратний метр площі приміщення, яка складає 8,00 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди становило 125 грн 20 коп. Розмір плати за оренду за перший та другий місяці строку оренди складає 1917,00 євро без ПДВ, що на день укладення договору оренди складало 30 001 грн 05 коп. (а. с. 46).

До того ж, судом встановлено, що додатковими угодами № 1 від 30 червня 2014 року та № 2, укладення яких не оспорюється сторонами, розмір орендної плати в період 01 липня 2014 року по 31 грудня 2014 року визначено в розмірі 15 000 грн (а. с. 18-19).

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наданих відповідачем актів від 04 квітня, 27 травня, 17 червня, 03 липня, 04 липня та 30 вересня 2014 року ФОП ОСОБА_4 було сплачено ОСОБА_3 оренду плату на загальну суму 364 220 грн 55 коп. (а. с. 60-65).

За правилами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Також, ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на вказане у сукупності, враховуючи наявність двох примірників договору оренди № 1 від 24 березня 2014 року, у яких п.10.1 мають різну редакцію, беручи до уваги, що додатковими угодами № 1 від 30 червня 2014 року та № 2 сторонами погоджено розмір орендної плати в період 01 липня по 31 грудня 2014 року у розмірі 15 000 грн, а також враховуючи здійснення відповідачем платежів за договором на загальну суму 364 220 грн 55 коп., колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного суду про недоведеність позивачем наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 391 187 грн 40 коп.

При цьому апеляційний суд вмотивовано погодився з висновками суду першої інстанції про розірвання договору оренди, оскільки фактично правовідносини між сторонами з приводу оренди спірного приміщення припинені, а 15 травня 2015 року позивачем було укладено договір оренди вказаного нежитлового приміщення з іншою особою (а. с. 58).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

О.В. Попович