Справа № 350/221/17
Провадження № 2/350/550/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду та з урахуванням збільшеного розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2008 року. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ним немає взаєморозуміння, відповідач вчиняв сварки та скандали, у зв'язку з чим вони разом не проживають з липня 2016 року. Відповідач в жовтні 2016 року виїхав за кордон на роботу та після цього жодного разу додому не повертався. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Самій їй важко на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину, нести матеріальні витрати на дитину, оскільки вона не працює та доглядає за дитиною. Крім цього, її син ОСОБА_3, цього року піде у перший клас школи, що потребує також додаткових зусиль та матеріальних витрат. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров'я та потреби, у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки постійно проживає в ОСОБА_4 де працює на будівництві, та має нерегулярні, однак високі заробітки. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Крім цього пояснили, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, протягом останнього року жодного разу дитину не відвідував та нецікавився її здоров'ям та потребами.

Представник відповідача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнали частково, та пояснили, що відповідач ОСОБА_2, хоч має право на проживання в ОСОБА_4, однак не має постійного місця роботи в даній країні, перебивається тимчасовими заробітками, часто хворіє, перебував на лікуванні в ОСОБА_4, на яке витратив значні кошти. Крім того, в нього на утриманні перебуває мати ОСОБА_7, яка являється інвалідом першої групи з дитинства та потребує стороннього догляду та матеріальної підтримки. Також разом з ними проживає брат ОСОБА_8, який хворіє на серцево-судинну хворобу та вітчим, який є учасником ліквідації Чорнобильської катастрофи. Він є єдиним утриманцем сім'ї, тому не може сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивачка. Просить стягнути з відповідача аліменти в мінімальному розмірі.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 055160 від 09.06.2008 року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії 1-НМ № 180779 від 14.06.2011 року (а.с.6).

Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов від 09 лютого 2017 року та від 06 липня 2017 року (а.с.7, 70).

З наданих позивачем акту обстеження матеріально-побутових умов від 03 квітня 2017 року, ОСОБА_2 проживає в будинку матері, офіційно не працює хоча перебуває за кордоном. Надає допомогу матері ОСОБА_7, яка являється інвалідом першої групи з дитинства (а.с. 59).

З наданої позивачем рахунку фактури ПДВ №ARG/17/19 від 31.01.2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зазначеного дня перебував на консультації у приймальному покої та у хірургічній консультації ТОВ «Гроховська лікарня ім. Д-ра мед. ОСОБА_10» у м. Варшава з приводу пошкодження правої руки, та оплатив за консультацію 655 злотих (а.с. 56-58).

Мати відповідача - ОСОБА_7, періодично перебувала на стаціонарному лікуванні в Рожнятівській ЦРЛ та у Вигодській міській лікарні, що підтверджується наданими представником відповідача виписками з історій хвороби №118, №335, випискою з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.71-73).

Суд приймає до уваги те, що відповідач проживає в будинку матері, яка являється інвалідом першої групи, періодично перебуває на лікуванні та потребує матеріальної допомоги. Однак слід зазначити, що мати відповідача ОСОБА_7 проживає з чоловіком та іншими повнолітніми дітьми працездатного віку, які теж можуть та повинні надавати їй матеріальну допомогу, а тому це не позбавляє відповідача обов'язку утримувати свою дитину.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка ніде не працює, займається вихованням сина, проживає разом з дитиною у будинку діда, пенсії та будь-якої іншої соціальної допомоги не отримує. Відповідач проживає та працює за кордоном в ОСОБА_4, що підтверджується окрім пояснень представників відповідача також Картою побуту виданої в ОСОБА_4 від 21.04.2017 року. Відповідач отримує хоч мінливі, однак стабільні, високі доходи. Відповідач як батько дитини повинен брати участь у її вихованні та утриманні. Однак, позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач здатний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 2500 гривень щомісячно, а тому суд виходячи з прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, який становить 1777 грн., враховуючи потреби дитини, яка є дошкільного віку, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі меншому ніж заявлений позивачем, а саме у розмірі 1500 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З копій квитанцій № 005 від 21.02.2017 року, №009 від 03.03.2017 року та № 58 від 17.03.2017 року вбачається, що позивач понесла судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 700 гривень, та 420 грн. витрат за оголошення в газету, а тому дані витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача.

З врахуванням ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 181, ч. 1 ст.184 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Луги, вул. Шевченка, 12, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень на дитину щомісячно, починаючи стягнення з 22 лютого 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 700 гривень витрат на правову допомогу та 420 гривень витрат за оголошення в газету, а всього разом 1120 (одна тисяча сто двадцять) гривень.

Виконання рішення в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Максимів І.В.