Справа № 127/3862/16-ц Провадження № 22-ц/772/27/2017Головуючий в суді першої інстанції Романюк Л. Ф.
Категорія 63Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді: Шемети Т. М.,

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

ОСОБА_2 та її представника адвоката Слободян Г. В.,

ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання ОСОБА_4 недієздатним

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

29.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цією заяву та просила визнати ОСОБА_4 недієздатним. Свої вимоги мотивувала тим, що її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки МСЕК №079199 серії АА, 04.11.1996 року є інвалідом 3 групи з дитинства безтерміново з діагнозом: віддалені наслідки перенесеної нейроінфекції, психоорганічний синдром помірно виражений з інтелектуальним зниженням. В 2006 році ОСОБА_4 отримав важку черепно мозкову травму, довгий час лікувався, була проведена трепанація черепа, в 2013 році знову отримав черепно мозкову травму, повторно було проведено трепанацію черепа. З того часу його поведінка кардинально змінилась, почастішали напади судом, він став агресивним, не орієнтується в часі і місці перебування, йому притаманні різкі зміни настрою, неадекватне ставлення до оточуючих, крім того зловживає психотропними засобами. Своєю поведінкою може спричинити шкоду як собі, так і оточуючим.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено: визнано ОСОБА_4 недієздатним.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, які мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заявлених вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в порушення вимог ч.1 ст. 240 ЦПК України його не було викликано в судове засідання, хоча стан його здоров'я дозволяв приймати участь у розгляді справи, однак суд розглянув справу відносно нього без його участі. Не залучивши його до участі у справі, обмежив у праві надання доказів на підтвердження стану здоров'я та поведінки в суспільстві, та не дав можливості заявити клопотання про виклик свідків, чим грубо порушив його права. Також стверджує, що єдиним доказом його недієздатності, який суд поклав в основу рішення, став висновок судово-психіатричної експертизи № 137 від 06.05.2016 року, з якою він не погоджується, так як експертиза була проведена без його участі. Жодних інших доказів судом досліджено не було.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги: її син хворий і це очевидно, визнання його недієздатним дасть змогу їй його лікувати. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб що з'явилися,, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи вимоги заяви про визнання ОСОБА_4 недієздатним, суд першої інстанції виходив з того, що заявник є матір'ю ОСОБА_4, останній відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 137 від 06.05.2016 року страждає на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного (травматичного, нейроінфекційного) ґенезу. Внаслідок свого захворювання ОСОБА_4 позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує опіки.

За положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом, а тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 , яка є матір'ю ОСОБА_4( копія свідоцтва про народження - а.с. 10) є належним заявником, - вірний.

Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з'ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Судом першої інстанції було призначено по справі судово-психіатричну експертизу.

На виконання вимог ухвали суду КП «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка» було проведено і надано висновок судово-психіатричної експертизи № 137 від 06.05.2016 року (а. с. 34-36), згідно якого ОСОБА_4 страждає на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді маячного (шизофреноподібного) розладу органічного походження змішаного ( травматичного, нейроінфекційного) генезу, в результаті якого ОСОБА_4 позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_4 заперечував його огляд експертами, апеляційним судом було допитано експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по суті прийнятого висновку та попереджено про кримінальну відповідальність. Даючи пояснення суду, члени експертної комісії зазначили, що перенесені ОСОБА_4 травми також вплинули на його психічне здоров'я і його хвороба є наслідком як перенесеної нейроінфекції, так і важких черепно-мозкових травм, отриманих ним в 2013 та 2014 роках. Експертами не досліджувалася історія хвороби ОСОБА_4 за 2006 рік експертами досліджена не була, так як їм про це не було відомо. Огляд підекспертного було проведено за його місцем проживання, так як в експертну установу він не з'являвся.

За клопотанням ОСОБА_4, інтереси якого представляв ОСОБА_5 - начальник відділу представництва Вінницького міського центру з надання безоплатної правової допомоги (а.с. 82), апеляційним судом було призначено повторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (за клопотанням ОСОБА_4) (ухвала на а.с. 137-138).

ОСОБА_4 викликався для проведення експертизи неодноразово: на 03.04.2017 року (а.с.167, 169), на 20.04.2017 року (а.с. 173, 174), на 11.05.2017 року (а.с.180, 182), на 01.06.2017 року (а.с.186, 188) та попереджався про наслідки ухилення від проведення експертизи. Однак для проведення експертизи він так і не явився, в зв'язку з чим матеріали були повернені до суду без виконання. На кожне повідомлення про необхідність з'явитися до експертної установи ОСОБА_4 відмовлявся туди прибути, про свідчить заява ОСОБА_2 (а.с.171), листи ОСОБА_4 від 24.04.2017 року (а.с.179), від 05.05.2017 року (а.с.185), розписка від 17.05.2017 року ( а.с. 215), в судовому засіданні він повідомив, що не бажає їхати в м. Хмельницький так як чув що там лікарів затримали за хабар, пояснень ні свого представника, ні суду про необхідність такого дослідження він не розуміє та не чує, від проведення ескпертизи категорично відмовляється.

Окрім експертного висновку в матеріалах справи містяться копії виписки з історії хвороби ОСОБА_4 № 5206 з 14.05.2013р. по 18.06.2013 р.(а.с.8), № 8992 з 05.08.2014р. по 19.08.2014 р.(а.с.9), надані ОСОБА_2 та епікризи з історії хвороби ОСОБА_4, які були витребувані судом для проведення експертизи та які були предметом дослідження експертів: з 30.10.1993 по 21.01.1994 р. (а.с. 216-217), з 15.09.1994 р. по 23.09.1994 р. (а.с.218), з 01.10.19945 р. по 01.11.1994 р. (а.с.219), з 05.01.2013 по 14.01.2013р. (а.с. 220), з 22.12.2015 по 28.12.2015 року (а.с.221), які свідчать, з огляду на встановлений у них діагноз, про психічне захворювання ОСОБА_4

З амбулаторної картки ОСОБА_4 вбачається, що він з 28.06.1993 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра та є інвалідом з дитинства (а.с. 7, а.с. 222- 224).

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_4, на що слід зазначити таке: участь у процесі особи, стосовно якої розглядається дана справа, не є обов'язковою. Згідно ч. 1 ст. 240 ЦПК питання про виклик такої особи вирішується судом в кожному випадку з урахуванням стану її здоров'я. Апеляційним судом розгляд справи проведено за присутності ОСОБА_4 та він був вислуханий судом.

Одним з основних доказів для прийняття судового рішення про визнання особи недієздатною є висновок судово-психіатричної експертизи, яка призначається судом за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи ( ст. 239 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи № 137 від 06.05.2016 року, виписки з історій хвороби та з амбулаторної кратки ОСОБА_4, які свідчать про неодноразове лікування психічних відхилень, перебування на обліку у лікаря-психіатра з 1993 року, те, що він є інвалідом з дитинства через розлади психіки, неможливість проведення повторної судово-психіатричної експертизи, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність у ОСОБА_4 стійкого, хронічного розладу психіки протягом тривалого часу та не здатність ОСОБА_4 внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За таких обставин апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета