УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом, зобов'язання надати документи, -

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом, зобов'язання надати документи.

На обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно - ј частина з квартири АДРЕСА_1. Померла заповіт не складала. ОСОБА_5 мала двох дітей: позивачку ОСОБА_4 та відповідачку ОСОБА_2, які є єдиними спадкоємцями за законом першої черги. Позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу строку для прийняття спадщини вона намагалася отримати свідоцтво про право на спадщину, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що нотаріусу не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка зазначає, що після смерті матері відповідачка забрала в неї ключі від спірної квартири, почала перешкоджати у доступі до неї, відмовляється надати правовстановлюючі документи на неї та оформити у нотаріуса спадщину.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та зобов'язати ОСОБА_2 надати правовстановлюючі документи на вказану квартиру для отримання свідоцтва про право на спадщину, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, звернулася із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами встановлено, що позивачка ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_2 є доньками ОСОБА_5

Заповіту ОСОБА_5 не залишила, інших спадкоємців першої черги, крім сторін по справі, не має.

Позивач ОСОБА_4 06 березня 2013 року вчасно звернулася до 12-ої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_2 на час відкриття спадщини була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5

Таким чином, сторони по справі відповідно до положень ст. 1268,1269 ЦК України спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли належним чином.

Відповідно до постанови 12-ої Харківської державної нотаріальної контори від 28 серпня 2015 року № 2461/02-31, ОСОБА_4 відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері на частину вищевказаної квартири, у зв'язку з ненаданням до нотаріальної контори оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Також судами встановлено, що згідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1998 року №8-98-117935 спірна квартира АДРЕСА_1 на підставі приватизації державного житлового фонду належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що було здійснено відповідну державну реєстрацію права власності в КП «Харківське міське БТІ». Таким чином, склад спірної спадщини - Ѕ частина вищевказаної квартири, з якої позивачу на праві власності в порядку спадкування після смерті її матері належить ј частина.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що, відсутність у ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно не позбавляє її права на спадщину, оскільки після прийняття спадщини на підставі ст.ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, вона отримала право власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, як спадкоємець першої черги.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом, зобов'язання надати документи.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова