УхвалА

іменем україни

22 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «Легбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войтовський Валентин Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Циганенко Людмила Вікторівна, про визнання довіреності та договору іпотеки недійсними за касаційними скаргами: ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила суд визнати довіреність від 28 лютого 2013 року, видану нею на ім'я ОСОБА_5, недійсною; визнати договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, укладений 20 березня 2013 року між ОСОБА_5, який діяв від її імені, та публічним акціонерним товариством «Легбанк» (далі - ПАТ «Легбанк») недійсним.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою районного суду, ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на судове рішення районного суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою районного суду, ОСОБА_5 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на судове рішення районного суду відмовлено з інших правових підстав.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувані ухвали апеляційного суду скасувати й направитисправу до суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що заявник звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з пропуском процесуального строку, встановленого ст. 294 ЦПК України, для оскарження ухвали суду першої інстанції. Ухвалою апеляційного суду від 9 листопада 2016 року вказану апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. ст. 121, 297 ЦПК України було залишено без руху для усунення зазначених недоліків, а саме заявнику необхідно було звернутися з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, навівши поважні підстави його пропуску. Проте заявником вимоги ухвали виконано не було, з заявою про поновлення такого строку ОСОБА_5 не звернувся, унаслідок чого апеляційним судом вірно постановлено ухвалу від 27 грудня 2016 року.

Апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 9 березня 2017 року, правильно застосував вимоги ч. 4 ст. 297 ЦПК України, згідно з якою суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою. Отже, суд дійшов вірного висновку про відмову ОСОБА_5 у відкритті апеляційного провадження, оскільки наявна ухвала апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає доводи касаційної скарги про обмеження права на суд безпідставними, так як прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права позивача не порушені, оскільки він з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, навівши поважні підстави для його поновлення, до апеляційного суду не звернувся.

Доводи касаційних скарг висновків апеляційного суду не спростовують, на законність ухвалених судових рішення не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта