Справа №463/3450/17
Провадження №4-с/463/64/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, -

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 від 16.06.2017р. про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 463/1979/16-ц від 17.05.2017р. з поверненням виконавчого листа для подальшого виконання до Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 17.05.2017р. Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 463/1979/16-ц про зобовязання ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, 13.06.2011р.н., заступником начальника Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим документом, однак 16.06.2017р. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Таку постанову вважає незаконною і такою, що винесена передчасно, оскільки виконання рішення суду має триваючий характер. Натомість, дані актів державного виконавця не відповідають дійсності, оскільки неодноразово боржник дверей не відчиняла і після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження продовжує ухилятись від виконання рішення суду, здійснюючи перешкоди у спілкуванні з сином. Тому, постанову про закінчення виконавчого провадження просить скасувати, повернувши виконавчий лист для подальшого виконання.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить скаргу задовольнити.

Заступник начальника Личаківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Причин неявки не повідомив. Попередньо, скерував до суду копії матеріалів виконавчого провадження, а також письмові заперечення проти скарги, в яких вказує, що після відкриття виконавчого провадження боржнику було надано десятиденний строк для самостійного виконання рішення суду. Останній на особистому прийомі 30.05.2017р. доведено до відома резолютивну частину рішення та зобовязано її не чинити перешкоди стягувачу у спілкуванні з дитиною, проти чого боржник не заперечувала. 01.06.2017р. під час виходу на територію за адресою проживання боржника остання не чинила перешкоди у спілкування батька з сином. Стягувач взяв дитину на прогулянку, яка відбувалась без присутності матері та повернув дитину о 20.30 год. В подальшому, боржник не чинила будь-яких перешкод 08 та 12 червня 2017р., однак дитина відмовлялась йти на прогулянку з батьком та спілкуватись з ним, у звязку з чим 13.06.2017р. для участі у вчиненні виконавчих дій скеровано лист до відділу у справах дітей ЛРА ЛМР. Незважаючи на присутність під час вчинення виконавчих дій представника відділу у справах дітей ЛРА ЛМР, 15.06.2017р. дитина також відмовилась йти на прогулянку з батьком та спілкуватись з ним. У звязку з такими обставинами, на підставі зібраних документів виконавче провадження було закінчено. Тому, в задоволенні скарги просить відмовити.

Боржник ОСОБА_4 в судове засідання також не зявилась, хоча про дату, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Враховуючи обсяг зібраних доказів, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22.12.2016р. (а.с.19-20), яке набрало законної сили, зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, 13.06.2011р.н.

На підставі цього рішення 17.05.2017р. Личаківським районним судом видано виконавчий лист, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.18).

В кінцевому, оскаржуваною постановою від 16.06.2017р. (а.с.3) виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням рішення суду.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в п. 2 ст. 2 цього Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі засади обовязковості виконання рішень.

Виконавець, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно акту державного виконавця від 30.05.2017р. (а.с.23), складеного в присутності стягувача і боржника, останній доведено до відома рішення суду та зобовязано не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5

В подальшому, згідно акту державного виконавця від 01.06.2017р. (а.с.24), стягувач забрав дитину на прогулянку, яка відбувалась без участі матері і якою перешкоди у спілкуванні з сином не чинились.

Надалі, незважаючи на відсутність перешкод з боку матері, згідно актів державного виконавця від 08.06.2017р. та від 12.06.2017р. (а.с.25, 26) дитина відмовилась йти на прогулянку з батьком та спілкуватись з ним.

Аналогічна відмова дитина мала місце 15.06.2017р., про що державним виконавцем в присутності представника відділу у справах дітей ЛРА ЛМР складено відповідний акт (а.с.29).

Такі акти, згідно п. 8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, є документами, що підтверджують певні встановлені факти або події, тобто факти відсутності перешкод у спілкуванні та вихованні сина.

Вказані обставини свідчать про те, що рішення суду, яке має немайновий характер залишилось виконаним, адже перешкоди у спілкуванні та вихованні сина усунуті, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Тому, порушень вимог закону під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження суд не вбачає, внаслідок чого відмовляє в задоволенні скарги.

Натомість, мотиви скарги про те, що боржник продовжує чинити перешкоди після закінчення виконавчого провадження на висновки суду не впливають та не мають правового значення, оскільки законодавством, зокрема ст. 159 СК України встановлено інший спосіб захисту від такої поведінки особи, з якою проживає дитина. Згідно ч. 4 цієї статті, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову заступника начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 16.06.2017 року про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.