У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинського обласного управління водних ресурсів, Ковельського міжрайонного управління водного господарства, треті особи: Скулинська сільська рада Ковельського району Волинської області, Ковельська філія Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із даним позовом до суду, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Скулинської сільської Ради № 15/4 від 05 листопада 1993 року йому була виділена земельна ділянка під житлову забудову площею 0,25 га, однак при будівництві високовольтної лінії електропередачі до озера Нечимне на підставі договору №34/07 від 27 вересня 2007 року, укладеного Ковельською філією ПАТ «Волиньобленерго» та власником лінії - Волинським обласним управлінням водних ресурсів, на його земельній ділянці була встановлена електрична опора. При розробці проектно-кошторисної документації на електричну лінію до озера Нечимне та при будівництві лінії питання про погодження місця розташування електроопори та використання його земельної ділянки з ним, як із землекористувачем, не вирішувалось. Покликаючись на норми ст.ст.90, 95 ч.2 ст.152 ЗК України, ч.1 ст.375 ЦК України, зазначаючи, що встановлена електроопора перешкоджає йому проводити подальше будівництво на його земельній ділянці, та у зв'язку з наведеним, просив зобов'язати Волинське обласне управління водних ресурсів в особі її філії Ковельського міжрайонного управління водного господарства винести за межі його земельної ділянки спірну електроопору.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано Волинське обласне управління водних ресурсів усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу електроопори, яка встановлена на території його земельної ділянки, яка належить йому на праві власності.

Вирішено питання судового збору.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Земельного Кодексу України 1990 року (в редакції, яка діяла на момент виділення позивачу в користування спірної земельної ділянки) виникнення права власності на землю або права користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Заборонено приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею (ч.2 ст.22 ЗК).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 отримав 15 жовтня 2012 року, тобто юридично набув статусу власника земельної ділянки.

Таким чином, при погоджені розташування об'єкту у 2007 році ні сільська рада, ні відповідач, який замовляв проведення будівництва лінії електропередачі не мали інформації про належність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки, а тому і не узгоджували з ним встановлення електроопори на цій ділянці.

Необґрунтованим є посилання позивача на те, що встановлена опора перешкоджає проводити будівництво на земельній ділянці, оскільки жодних доказів щодо відмови йому відповідними органами у наданні дозволу на будівництво він не надав.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328, 325 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Волинського обласного управління водних ресурсів, Ковельського міжрайонного управління водного господарства, треті особи: Скулинська сільська рада Ковельського району Волинської області, Ковельська філія Публічного акціонерного товариства «Волиньобленерго» про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ А.В.Маляренко