Справа № 750/4631/17 Провадження № 22-ц/795/2001/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Страшного М.М.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6 представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 про виділ в натурі частки зі спільного майна,

в с т а н о в и в:

Ухвалою ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 вересня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову. Вжито заходи по забезпеченню позову ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_8 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Заборонено ОСОБА_8 відчужувати до набрання законної сили рішенням суду у справі торгівельні павільйони по вул.Дніпровській, 4 та зупинкові комплекси зі вбудованими торгівельними кіосками, по вул.Шевченка, 198, по вул.Єськова, 10, по вул.Елеваторній, 3 (непарна сторона), по вул.Михалевича (біля обласної лікарні), по вул.І.Мазепи (зупинка «Нафтобаза»). Стягувачем по справі є ОСОБА_5 (АДРЕСА_3, тел.НОМЕР_2, ідентифікаційний номер не відомий). Боржником по справі є ОСОБА_8 (АДРЕСА_2, адреса фактичного проживання АДРЕСА_4, тел.НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Не погоджуючись з даною ухвалою ФОП ОСОБА_8 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_5 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не обґрунтовано причини застосування заходів по забезпеченню позову, не вказано на обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення. Також, на думку апелянта, судом не зазначено яким чином вжиті заходи забезпечення позову зможуть забезпечити фактичне виконання рішення, чому в разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду буде утруднено або чому стане неможливим, яким чином права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, і чому їх захист виявиться неможливим, якщо такі заходи не буде вжито.

Апелянт зазначає, що ним не подавалось оголошення ані до газети «Объявления по середам», ані до жодного іншого друкованого або електронного видання. Сам апелянт не вчиняв будь-яких дій з моменту відкриття провадження у справі протягом трьох місяців щодо відчуження спірного майна.

Крім того, з оголошення в газеті не вбачається наміру відповідача відчужити саме спірне майно, оскільки в оголошенні нема позначення щодо конкретних об'єктів ймовірного продажу. Тобто судом, було задоволено заяву про забезпечення позову без врахування того факту, що конкретні об'єкти продажу там не зазначались.

Апелянт звертає увагу, що судом першої інстанції не наведено жодних ідентифікуючих ознак спірного майна (розміру, форми тощо), відносно якого ним вжито спеціальних заходів до забезпечення позову, зазначивши лише їх адресу, що перешкоджає його виокремлення з-поміж інших об'єктів, які перебувають за тією ж адресою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку відчуження предметів позову, виконання в подальшому можливого рішення суду на користь позивачки може бути утруднено або навіть унеможливлено, оскільки в газеті «Обьявления по средам» було розміщене оголошення про продаж таких об'єктів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог положень ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 частини 1 статті 151 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З положень статей 151,152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належать об'єкти нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України), обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Як убачається із матеріалів справи спірне нерухоме майно, на яке судом накладено арешт, є предметом поділу майна у справі за позовом ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_8 Позивачу стало відомо, що у газеті «Обьявления по средам» розміщено оголошення про їх продаж.

Таким чином, вбачається, що між сторонами дійсно існує спір і не виключається можливість відчуження відповідачем цього майна, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин вірним є висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 01 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: