Справа № 383/269/17
Провадження №2/383/217/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді Бондаренко В.В.

з участю:

секретаря - Могиленко В.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ФОП ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судового засідання Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 8,05 га, розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, якою за договором оренди землі від 13 листопада 2012 року, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за №02830, користується ФОП ОСОБА_2 Відповідно до пунктів 9, 11 Договору оренди землі відповідач зобовязаний протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, не пізніше 30 грудня кожного року. Нормативна грошова оцінка станом на дату укладення договору становить 198576 грн. Однак відповідач в порушення умов договору станом на початок 2017 року в рахунок погашення заборгованості за користування земельною ділянкою жодного разу не сплатив орендної плати. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати вона від відповідача не отримувала. На неодноразові її звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за договором оренди останній відповідав відмовою, та після того вона вчергове на початку березня звернулась до нього з вимогою повернути земельну ділянку та розірвати договір оренди землі у зв'язку з порушенням з боку відповідача умов договору, останній двома поштовими переказами 18.03.2017 року переказав на її адресу кошти в сумі 23889,12 грн. Оскільки протягом 2013-2016 років відповідач взагалі не сплачував їй орендну плату, тобто прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за вказаний період є системним невиконанням обов'язку ФОП ОСОБА_2, передбаченого п.11 Договору щодо сплати орендної плати, посилаючись на ст.ст. 629, 792, ч.2 ст.651 ЦК України, ст.ст. 13, 21, ч.1 ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України просить розірвати договір оренди землі (а.с.17-20).

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з обставин, викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що розписка від 22.08.2011 року не є доказом сплати орендної плати, оскільки складена до укладення спірного договору оренди та його реєстрації, не містить вказівки про отримання коштів в рахунок орендної плати, не вказано також те до якої саме землі ОСОБА_4 не матиме претензій.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти заявленого позову, оскільки позивач отримала гроші наперед за оренду земельної ділянки до укладення в майбутньому договору оренди землі, про що разом з позивачем складали розписку від 22 серпня 2011 року, яку написала його дружина. Потім позивач виставила йому рахунок у зв'язку з чим він ще раз сплатив орендну плату.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову, про що подав письмові заперечння, за змістом яких за домовленістю з відповідачем відповідач не сплачував щорічну орендну плату, оскільки позивач отримав орендну плату у відповідача достроково наперед в сумі 50000 грн., що підтверджується розпискою. Відповідач маючи на руках розписку відповідача на суму 50000 грн. мав підстави вважати, що позивач погодився не вимагати від нього орендну плату. Позивач не вимагала сплати орендної плати, а відповідач не спачуючи орендну плату діяв в рамках їхньої домовленості згідно розписки, а тому слід вважати, що відповідач довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання (а.с.31-33). Крім того, впродовж 2012-2016 років позивач сам сплачував земельний податок за оренду землі (а.с.55-57).

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, площею 8,05 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 03 березня 2001 року (а.с.8).

Судом встановлено, що між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем ОСОБА_5 укладено договір оренди землі від 13 листопада 2012 року, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за №02830, за предметом якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 8,05 га (а.с.7).

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельного кодексу України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно умов договору оренди землі від 13 листопада 2012 року площею 8,05 га, а саме пунктів 9, 11 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки до 30.12 поточного року. При цьому, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно п.5 Договору становить 198576 грн., тобто орендна плата складає 5957,28 грн. (198576 грн. ? 100 ? 3 = 5957,28 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов'язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою.

Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно п.38 договору оренди землі від 13 листопада 2012 року дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.32 вказаного Закону, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельного кодексу України та іншими законами України.

Відповідно до п. "д" ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом статті 610 ЦК України цивільне законодавство розрізняє наступні порушення зобов'язання: невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 41 спірного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Судом встановлено, що відповідачем всупереч п. 11 умов договору оренди землі від 13 листопада 2012 року орендна плата за спірним договором за 2013, 2014, 2015, та 2016 роки до 30.12 поточного року не сплачувалась позивачу взагалі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі, а саме систематична несплата орендної плати позивачу за користування належної йому земельної ділянки за 2013-2016 роки, тобто позивач був позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору. Крім того, представником відповідача не надано належних і допустимих доказів згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України на підтвердження виплати орендної плати позивачу до 30.12 поточного року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Здійснення 18.03.2017 року ОСОБА_2 через УДППЗ «Укрпошта» ОСОБА_4 грошових переказів в сумах 11944 грн. 56 коп. та 11944 грн. 56 коп. в якості оренди за землю за 2013-2016 роки за №0283 (а.с.10, 11), тобто за місяць до пред'явлення даного позову позивачем про розірвання договору оренди землі не змінює того факту, що ФОП ОСОБА_2 допущено систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належної позивачу земельною ділянкою за 2013-2016 роки, а тому не має значення при вирішенні спору про розірвання договору оренди землі.

За правилами ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно п.43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Надана стороною відповідача копія розписки від 22 серпня 2011 року позивача як доказ сплати орендної плати за спірним договором позивачу наперед до укладення договору, за змістом якої ОСОБА_4 отримала 50 тисяч гривень від ОСОБА_2 і в подальшому ніяких претензій до землі не буде мати, судом оцінюється критично та відхиляється, оскільки зобов'язання зі сплати орендної плати не може виконуватись до виникнення вказаного зобов'язання, яке пов'язується з моментом досягнення сторонами в належній письмовій формі згоди щодо всіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України) та набрання ним чинності, що в свою чергу пов'язується з його державною реєстрацією (п.43 Договору). Зі змісту розписки вбачається, що вона була складена 22 серпня 2011 року, тобто до укладення спірного договору оренди землі від 13 листопада 2012 року, що був зареєстрований у відділі Держкомзему в Бобринецькому районі 18 грудня 2012 року, за яким виникли зобов'язання між сторонами, зокрема щодо сплати орендної плати. Крім того, в розписці не зазначено про те, у зв'язку з чим ОСОБА_4 отримані кошти в сумі 50 000 грн., а сам спірний договір оренди землі не містить посилання на вказану розписку, чи отримання орендної плати орендодавцем наперед, а навпаки вказане твердження відповідача спростовується умовою договору про внесення орендної плати до 30.12 поточного року. Отже, відсутні підстави стверджувати, що вказана розписка від 22 серпня 2011 року якимось чином впливає на правовідносини, які виникли між сторонами у справі на підставі договору оренди землі від 13 листопада 2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області 18 грудня 2012 року за № 02830, враховуючи, що цей договір не містить будь-яких умов щодо вказаної розписки. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що розписка позивача від 22 серпня 2011 року про отримання коштів не є належними та допустимим доказом на підтвердження сплати орендної плати позивачу за спірним договором в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Всі доводи сторони відповідача спростовуються встановленими судом обставинами та зробленими на їх підставі висновками.

Посилання представника відповідача на те, що між ним та позивачем існує домовленість щодо несплати орендної плати, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки сплата орендної плати передбачена договором оренди землі, до якого не вносились зміни щодо сплати орендної плати.

Посилання сторони відповідача на те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що вона після укладення договору оренди землі від 13 листопада 2012 року зверталася до відповідача з вимогою про виплату їй орендної плати, судом до уваги не приймаються, адже ця обставина не має правового значення в цій справі, оскільки відповідач, уклавши договір оренди землі, був обізнаним з його умовами, у тому числі й щодо зобов'язань сплачувати орендну плату за договором.

Крім того, вказані висновки суду узгоджуються із правовою позицією колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в ухвалі від 08 лютого 2017 року у справі №383/196/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що приблизно в липні, серпні 2011 року вона та ОСОБА_8 були присутності при передачі ОСОБА_2 грошей в сумі 50000 грн. за оренду плату землі ОСОБА_4 за майбутнім договором оренди землі, оскільки остання просила наперед гроші за земельний пай, який саме пай не уточнялась. Кошти передавались в будинку ОСОБА_2 в селі Повлогірківка.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що приблизно в серпні 2011 року був свідком того, як ОСОБА_2 передав кошти ОСОБА_4 за оренду плату наперед в сумі 50000 грн. за належний останній пай розміром 7,57 га. Кошти передавались в будинку ОСОБА_2 Також вони розписувались в розписці за отримання коштів.

Отже, пояснення відповідача ОСОБА_2, що є фізичною особою - підприємцем, допитаного за правилами допиту свідків, про те, що позивач отримала гроші наперед за оренду земельної ділянки до укладення в майбутньому договору оренди землі, про що разом з позивачем складали розписку від 22 серпня 2011 року, яку написала його дружина. Потім позивач виставила йому рахунок у зв'язку з чим він ще раз сплатив орендну плату, а також пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про отримання позивачем коштів від ОСОБА_2 за землю наперед до укладення договору оренди землі не є належними та допустимими доказом сплати орендної плати до 30.12 поточного року згідно пунктів 9, 11 Договору оренди землі від 13 листопада 2012 року, а тому судом відхиляються.

Сплата земельного податку власником земельної ділянки (а.с.59-62) лише свідчать про сплату податку, а не орендної плати, а тому є неналежним доказом сплати орендної плати позивачу в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений ним та документально підтверджений судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.93, 141 ЗК України, ст.ст. 638, 651, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 6, 13, 21, 24, 31, 32 Закону України "Про оренду землі" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору оренди землі - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 13 листопада 2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо земельної ділянки площею 8,05 га, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бобринецькому районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 грудня 2012 року за №02830.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Бондаренко