Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4671/15-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 5 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Зазначала, що 13 вересня 2003 року вона уклала з ОСОБА_3 шлюб, який було розірвано 02 жовтня 2015 року. Під час шлюбу з відповідачем, сторонами у період з 2004 року по 2010 рік на земельній ділянці по вул.Зарічна,22 в с.Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області, за спільні кошти побудовано житловий будинок загальною площею 104,4 кв.м., який у 2010 році введено в експлуатацію та оформлено свідоцтво про право власності на ім`я відповідача. На земельну ділянку видано державний акт на право власності, також на ім`я відповідача. Угоди про поділ майна при розірванні шлюбу вони не досягли. Враховуючи вищевикладене, просила визнати житловий будинок та господарські будівлі, а саме: гараж, літню кухню, сарай, колодязь, а також земельну ділянку площею 0,2450 га., кадастровий номер :02:002:0099, що знаходяться за адресою: Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна,22 обєктами спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку із господарськими будівлями, а саме: гаражем, літньою кухнею, сараєм, колодязем, а також право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,2450 га., кадастровий номер :02:002:0099, що знаходяться за адресою: Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна,22.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано житловий будинок та господарські будівлі, а саме: гараж, літня кухня, сарай, колодязь, що розташовані за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна, 22, об'єктами спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями, а саме: гараж, літня кухня, сарай, колодязь, що розташовані за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна, 22. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 066 грн. 02 коп. Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0099, за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна, 22, об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 цієї земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання будинку спільною сумісною власністю, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок було побудовано сторонами за час перебування у шлюбі, а тому відповідно до вимог ст.ст.60, 61 СК України він є спільною сумісною власністю подружжя.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що будівництво спірного будинку розпочато під час перебування у шлюбі з відвідачем в 2004 році та закінчено в 2010 році. Будували будинок за спільні кошти подружжя.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 13.09.2003 року по 02.10.2015 року. На підставі рішення Суслівської сільської ради №43 від 14.06.2010 року ОСОБА_2 01.07.2010 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок по вул. Зарічній,22 в с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що житловий будинок в с. Сусли по вул. Зарічна, 22, збудований його батьками та переданий в дар. Готовність будинку на час укладення договору дарування становила 65 %. Наявні у правовстановлюючих документах розбіжності щодо нумерації спірного будинку пояснив тим, що будинок №22 збудовано на території домоволодіння №20 по вул. Зарічній в с. Сусли.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дарування від 21 квітня 2004 року, посвідченим приватним нотаріусом Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області та зареєстрованим в реєстрі за № 1329, ОСОБА_2 отримав в дар від ОСОБА_4 недобудований житловий будинок, готовністю 65 %, який розташований на неприватизованій земельній ділянці, що знаходиться по вул. Зарічній, 20 в с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області.

З копії рішення виконавчого комітету Суслівської сільської ради №43 від 14.06.2010 року вбачається, що цим рішенням оформлено право власності на житлові будинки: ОСОБА_2 с. Сусли, вул. Зарічна,22 та ОСОБА_5 с. Сусли, вул. Зарічна, 20.

Таким чином, рішенням сільської ради ОСОБА_5 передано у власність будинок по вул. Зарічній №20 в с. Сусли, який на підставі договору дарування від 21.04.2004 року належить ОСОБА_2 і дійсність договору дарування ніким не оспорена.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №366/11-2016 від 18.11.2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_6 проектне рішення та фізичне зношення конструктивних елементів житлового будинку №22 по вул. Зарічній в с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області, зокрема фундаменту (цокольної частини), зовнішніх стін, конструкцій даху та покрівлі, характерне конструкціям з терміном експлуатації понад 20 років. Конструктивні та планувальні характеристики житлового будинку №22 по вул. Зарічній в с. Сусли подібні до характеристик наведених в матеріалах інвентаризації №335 від 11.03.2004 року на будинок №20 по вул. Зарічній в с. Сусли. Фактично розташований житловий будинок за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Сусли, вул. Зарічна, 20 не відповідає матеріалам технічної інвентаризації №335 від 11.03.2004 року на будинок №20 по вул. Зарічній в с. Сусли.

В апеляційній інстанції експерт ОСОБА_6 зазначений висновок експертизи підтвердив. При цьому пояснив, що обстеження об'єкту досліждення житлового будинку по вул. Зарічній №22 (фактично 20) в с. Сусли 18.06.2016 року відбувалося в присутності представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, а 02.02.2017 року таке обстеження відбулося за участю представника позивача ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_2 Зі сторони представників позивача не було заперечень щодо об'єкту дослідження.

Отже, об'єктом дослідження експерта за участю представників позивача був будинок, який 21.04.2004 року ОСОБА_4 подарувала своєму синові ОСОБА_2

Якщо від 2016 року, в якому проводилася експертиза відняти 20 років, то це буде 1996 рік.

Відтак, вказаний висновок судової будівельно-технічної експертизи спростовує доводи ОСОБА_1 проте, що будівництво спірного будинку розпочато в 2004 році, а не раніше.

В силу ст.10 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку виділялася земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Зарічній, 22 в с. Сусли, Новоград-Волинського району Житомирської області.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний будинок не є одним і тим самим будинком, що був подарований ОСОБА_2 21.04.2004 року його матір'ю ОСОБА_4 та вважає, що житловий будинок по вул. Зарічній, 22 в с. Сусли відносно якого, між сторонами виник спір є будинком, який подарований ОСОБА_2 його матір'ю ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, за змістом вказаної норми закону дружина або чоловік набуває право на майно іншого за наявності трудових чи грошових затрат лише у випадку істотного збільшення цього майна.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Для застосування передбачених нормою ст. 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягають з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Встановлено, що у спірному будинку після укладення шлюбу сторонами були проведені будівельні роботи направлені на будівельну готовність 100 %, побудовано гараж-літню кухню- сарай, колодязь. Розмір будинку та житлова площа будинку не збільшувалися.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №468/05-2017 від 19.05.2017 року станом на дату проведення інвентаризації (11.03.2004 року) відповідно до наданих на дослідження матеріалів технічної інвентаризації на будинок №20 (22) по вул. Зарічній с. Сусли Новогра-Волинського району Житомирської області, були влаштовані наступні конструктивні елементи : фундамент, стіни ( без оздоблюючого покриття), перекритття, дах та покрівля, заповнення віконних та дверних ( крім внутрішніх) прорізів. Вартість поліпшення житлового будинку направленого на завершення виконання будівельно- монтажних робіт в період з 11.03.2004 року до дати проведення дослідження, в цінах на дату проведення дослідження становить 93 339 грн. Дійсна (ринкова) вартість будинковолодіння №22 ( фактично №20) по вул. Зарічній в с. Сусли Новоград-Волинського району Житомирської області, в цінах на дату проведення дослідження без урахування вартості земельного компоненту, становить 360 700 грн., в тому числі:

- житловий будинок (літера «А» - 266 684 грн.;

- гараж літня кухня сарай ( літера «Б» ) - 90 713 грн.;

- колодязь ( №2) - 3 304 грн.

В апеляційній інстанції судовий експерт ОСОБА_6 на підтвердження судової будівельно-технічної експертизи від 19.05.2017 року пояснив, що вартість поліпшення житлового будинку направленого на завершення виконання будівельно-монтажних робіт в сумі 93 339 грн. становить 35 % будинку.

Отже, відповідно частка будинку, що належить позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності складає 35 % (100% - 65 %), а вартість 65 % будівельної готовності становить 173 345 грн. ( 266 684 грн. - 93 339 грн.).

Таким чином, вартість частки ОСОБА_1 у спірному будинку складає 93 678 грн. ( 93 339 грн.+ 90 713 грн. + 3 304 грн. : 2).

Оскільки не встановлено, що за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була збільшена житлова площа будинку, змінилася якісна характеристика будинку, який належав ОСОБА_2, вартість частки ОСОБА_1 в будинку складає лише 93 678 грн. від загальної вартості будинковолодіння в сумі 360 700 грн., а тому колегія суддів вважає, що підстав визнавати спірний жилий будинок спільною сумісною власністю відповідно до ст.62 СК України немає.

За таких обставин ухвалене у справі рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за нею права власності на ? частину будинку підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішеня, про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді