Провадження № 2/712/1664/17
Справа № 712/5805/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те, що починаючи з 1992 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу сторонами було набуто таке майно: автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1, колір білий, право власності на який відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 540852 зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_2 (приблизна вартість автомобіля становить 69 498 грн.); причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, колір сірий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 574539 зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_2 (приблизна вартість причіпа становить 21 384 грн.); та грошові кошти (спільні заощадження) в сумі 106 920 грн., що еквівалентно 4 000 доларів США. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 197 802 грн.

Добровільно розділити майно не має можливості, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Крім того, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, посилаючись на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року задоволено її позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики від 04 липня 2011 року в сумі 203 400 грн., проценти за позикою в сумі 146 968 грн. 70 коп., а також 3% річних від простроченої суми за останніх 5 років в сумі 30 510 грн., а всього 380 878 грн. 70 коп.

Під час розгляду справи в суді ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 06 березня 2017 року було накладено арешт на транспортні засоби, належні ОСОБА_2 07 березня 2017 року Регіональним сервісним центром УМВС в Черкаській області накладено арешт на транспортні засоби, що належать ОСОБА_2, а саме: причіп легковий 2014 року випуску, марка ПГМФ, модель 8304-02 та автомобіль марки Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д.

30 травня 2017 року в порядку виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року, державним виконавцем було оголошено в розшук вказані транспортні засоби, а 01 червня 2017 року автомобіль Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д був затриманий, описаний та переданий на відповідальне зберігання.

Предметом поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є лише автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1 та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, по яких здійснюється стягнення державною виконавчою службою. Натомість в позовній заяві ОСОБА_1 замовчаний той факт, що спільним майном подружжя є також автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. НОМЕР_3 (приблизна вартість 156 180 грн.) та автомобіль НОМЕР_4 (приблизна вартість 52 060 грн.), які придбані за час шлюбу і зареєстровані на ОСОБА_1

Вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому вирішується доля лише частини спільного майна, яке оформлене лише на ОСОБА_2, спрямований на те, щоб унеможливити виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу, що є порушенням її прав як стягувача. Тому просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_4, здійснивши їх реальний розподіл.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та просила при розподілі спільного майна подружжя відійти від засад рівності часток, врахувавши інтереси неповнолітньої дитини, визнавши за нею право власності на 2/3 частини спільного майна подружжя, а саме визнати за нею право власності на автомобіль Мерседес-Бенц 410Д вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1, колір білий, 1994 року випуску та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, колір сірий, 2014 року випуску. Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спільного майна подружжя, а саме визнати право власності на грошові кошти в загальній сумі 65 934 грн., стягнувши з ОСОБА_2 на її користь в рахунок 2+3 частин спільного майна подружжя 40 986 грн. А також просила стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_3 не визнала та просила в їх задоволенні відмовити.

Відповідач та його представник позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення, позовні вимоги третьої особи ОСОБА_3 не визнали та просили в його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 та її представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечували, свої позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що з 03 жовтня 1992 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу сторонами було набуто таке майно: автомобіль Мерседес-Бенц 410Д, вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1, колір білий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 540852 зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_2 (приблизна вартість автомобіля становить 69 498 грн.); причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, колір сірий, право власності на який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 574539 зареєстроване на імя відповідача ОСОБА_2 (приблизна вартість причіпа становить 21 384 грн.); та грошові кошти (спільні заощадження) в сумі 106 920 грн., що еквівалентно 4 000 доларів США. Загальна вартість спільного майна подружжя становить 197 802 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. п. 23, 24 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

За таких обставин, для поділу спільного майна необхідно встановити його обсяг станом на дату розірвання шлюбу.

Отже, сторонами визначено перелік майна та речей, що входять до складу спільного майна подружжя та який вони просять розділити.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги задоволені та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 04 липня 2011 року у розмірі 380 878 грн. 70 коп., з яких 203 400 грн. борг по тілу позики, 146 968 грн. 70 коп. проценти за позикою, 30 510 грн. -3% річних.

В порядку виконання вказаного рішення, державним виконавцем Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області накладено арешт на все рухоме майно ОСОБА_2, а саме транспортні засоби, про що винесено постанову про арешт майна боржника від 07 березня 2017 року.

Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру УМВС в Черкаській області № 1419 від 07 березня 2017 року накладено арешт на транспортні засоби, що належать ОСОБА_2, а саме: причіп легковий 2014 року випуску, марка ПГМФ, модель 8304-02 та автомобіль марки Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д.

Постановою державного виконавця від 30 травня 2017 року оголошено в розшук вказані транспортні засоби, а 01 червня 2017 року автомобіль Мерседес-Бенц (фургон), 1994 року випуску, модель 410Д був затриманий, описаний та переданий на відповідальне зберігання.

У своєму позові ОСОБА_3 вказує на той факт, що сторонами замовчаний той факт, що спільний майном подружжя є також автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_4.

Дійсно, судом встановлено, що за ОСОБА_1 були зареєстровані автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_4, що підтверджується відповідними реєстраційними картками транспортних засобів.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1, зазначені автомобілі, дійсно, були зареєстровані на її імя, але придбавалися на ведення підприємницької діяльності (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 12 січня 2008 року; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 від 14 квітня 2017 року) не за рахунок спільних коштів подружжя, а за рахунок коштів від ведення підприємницької діяльності за спільні кошти з третіми особами саме для використання в роботі, та вони не є спільною власністю подружжя, у звязку з чим і не були заявлені до розподілу як спільне майно подружжя. Даний факт підтвердив також і відповідач в судовому засіданні.

Посилання третьої особи на ту обставину, що заборгованість ОСОБА_2 перед нею відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року в сумі 380 878 грн. 70 коп. виникла з договору позики грошових коштів, які були використані в інтересах сімї, в тому числі і на придбання спірних автомобілів, право власності які були оформлені на ОСОБА_1, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не було надано суду доказів того, що позичені кошти були витрачені саме на придбання автомобілів, а не на інші потреби відповідача.

Таким чином, автомобіль Форд «Транзіт», д.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль НОМЕР_4, суд не може визнати спільною власністю подружжя, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_3 вважає такими, що не підлягають до задоволення.

Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні, повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Позивач ОСОБА_1 просить при розподілі спільного майна подружжя відійти від засад рівності часток, оскільки разом з нею проживає спільний син сторін та знаходиться на її утриманні. Згідно пояснень відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, останній позов визнав, позовні вимоги, заявлені позивачкою підтримав у повному обсязі, просив суд провести поділ спільного майна подружжя у відповідності до заявлених вимог.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя у відповідності до заявлених вимог, належить задовольнити. Крім того, суд виходив з положень частини 4 статті 174 ЦПК, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, а саме до визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частини спільного майна подружжя, а саме: права власності на автомобіль Мерседес-Бенц 410Д вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1, колір білий, 1994 року випуску та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, колір сірий, 2014 року випуску; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на грошові кошти в загальній сумі 65 934 грн. та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 40 986 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 1 978 грн. 02 коп., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позову ОСОБА_3 суд вважає відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 70, 71 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно нажите майно, виділивши в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини спільного майна подружжя, а саме: право власності на автомобіль Мерседес-Бенц 410Д вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1, колір білий, 1994 року випуску та причіп ПР-легковий-В, д.н.з. НОМЕР_2, колір сірий, 2014 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на грошові кошти в загальній сумі 65 934 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 40 986 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1 978 грн. 02 коп.

ОСОБА_3 в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: