пр. № 4-с/759/255/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Величко Т.О.,

при секретарі Скляренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтерисовані особи: Шевченківський районний Відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстицій у м.Києві, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1, заінтерисовані особи: Шевченківський районний Відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстицій у м.Києві, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця

В обгрунтування вимог скарги зазначав, що 02.08.2017 року головним державним виконавцем Бучком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 759/11387/15 виданого 28.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 224, 04 грн, виконавче провадження ВП № 54416496.

16.08.2017 року державним виконавцем винесена постанова про арешт всього майна боржника у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 2647, 54 грн., яку скаржник отримав 31.08.2017 року.

Так, скаржник вважає, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника, винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Скаржник, вказав, що розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року - 3200 грн, тому звернути стягнення на єдине жито боржника та земельну ділянку можливо в разі перевищення суми боргу більше ніж на 64000 грн. за виконавчим документом. Також в посатнові про ареш не конкретизоване майно на яке накладено арешт.

Крім того, вказав, що вказана квартира є його єдиним житлом та перебуває в спільній частковій власності, її арешт порушує його право власності та інших співвласників.

Також, скаржник вважає, що постанова державного виконавця є неправомірною,оскільки він не міг знати, що іншого майна в нього не має, тому оскаржувана постанова підягає скасуванню.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив суд скаргу задовольнити.

Стягувач у судове засідання не з"явився, через канцелярію суду подав заперечення проти скарги, в яких просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що виконавче провадження № 54416469 від 02.08.2017 року відкрито на підставі виконавчого листа №2/759/4974/15 від 28072017 року, який виданий Святошинським районним судом м.Києва на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.04.2017 року. Вказана ухвала та виконавчий лист нею були подані до Шевченківського районного відділу ДВС м.Києва та було відкрито виконавче провадження та наклалено ареш на майно боржника з метою погашення вищевказаного боргу. Сума судового збору яка була сплачена за подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ винесена ухвала від 26.04.2017 року - Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2 004 грн., тому виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого листа 2/759/4974/15 від 28.07.2017 року, який виданий Святошинським районним судом м.Києва вона вважає правильним, а скаргу ОСОБА_1 безпідставною.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01.10.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 - інфляційні витрати і три відсотка річних за невиконання грошоих зобов"язань та суму судового збору.

Судом встановлено, що Апеляційним судом м.Києва від 26.11.2015 року - рішення Святошинського районного суду м.Києва - задоволено частково.

Судом встановлено, що рішенням Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ - рішення Апеляційного суду м.Києва від 26.11.2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд. 05.07.2016 року Апеляційним судом м.Києва -рішення Святошинського районного суду м.Києва скасовано та ухвалено нове рішення - яким у позові відмовлено.

Судом встановлено, що 02.08.2017 року головним державним виконавцем Бучком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 759/11387/15 виданого 28.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 2224, 04 грн, виконавче провадження ВП № 54416496.

Судом встановлено, що 16.08.2017 року державним виконавцем винесена постанова про арешт всього майна боржника у межах звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження 2647, 54 грн., яку скаржник отримав 31.08.2017 року.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до постанови пункту 9. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 №3 зі змінами та доповненнями «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» встановлено, що відповідно до частини другої статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.Зазначена норма підлягає застосуванню при визначенні підсудності справ з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби незалежно від статусу позивача - фізичної чи юридичної особи та виконавчого документа, в тому числі незалежно від адміністративного суду, рішення якого примусово виконується, і основним у цьому є те, щоб оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність були прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань). Водночас судам потрібно брати до уваги, що позивач може вибрати за вказаних умов лише окружний адміністративний суд, оскільки такі справи предметно підсудні тільки цим місцевим судам.

Згідно з ст.387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його пропущені права чи свободи.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1, у добровільному порядку рішення суду не виконав, бог у сумі 2224,04 грн. ,який стягнутий рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/11387/15 на користь ОСОБА_2 не сплатив, не запопонував державному виконацю майно на яке може бути звернуто стягнення в межах суми боргу, а тому скарга не обгрунтована та задоволенню не підлягає. Суд дійшов висновку, що державний виконавець Шевченківський районний Відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстицій у м.Києві Бучко В.В. під час винесення постанови про накладення арешту на майно боржника діяв правомірно та не вийшов за межи дії Закону України "Про виконавче провадження".

А тому суд дійшов висновку що доводи стягувача викладені у скарзі є необґрунтованими, а скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 387 України , ст. 20,24, 27,30,32, Закону України «Про виконавче провадження» суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подачі у п»ятидений строк з дня винесення апеляційної скарги.

Суддя: Т.О. Величко