Справа № 548/1057/16-ц
Провадження № 2/548/37/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2017 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за первісним позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" про визнання договору оренди землі недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перемога" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, в обгрунтування якого вказав, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 194577 , ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 914 площею 2,83 га, яка розташована на території Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області, кадастровий номер :00:018:0040.

Між ОСОБА_1 (орендодавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «ПЕРЕМОГА» (орендар) 10 січня 2011 року було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в оренду СВК «ПЕРЕМОГА» строком на 10 років земельну ділянку площею 2,83 га, яка знаходиться на території Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області ділянка № 915.

Цей договір було зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме у відділі Держкомзему у Хорольському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 грудня 2012 року за № 06582.

Земельна ділянка була передана орендодавцем орендарю, про що складено відповідний ОСОБА_3 прийому-передачі спірної земельної ділянки від 28 грудня 2012 року, який підписано обома сторонами.

Не зважаючи на укладений між сторонами Договір, 08 липня 2016 року комісією у складі старости Клепачівскої сільської ради ОСОБА_4, головного агронома СВК «ПЕРЕМОГА» ОСОБА_5, землевпорядника сільської ради ОСОБА_6, депутата Клепачівської сільської ради ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_2, який є представником ОСОБА_1 та діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності було складено акт, в якому було зафіксовано, що орендована земельна ділянка, яка належить відповідачці ОСОБА_1 оброблена та засіяна соєю. Засів земельної ділянки проведено її власником - відповідачкою. Крім того, зафіксовано, що перед тим як засіяти земельну ділянку соєю, ОСОБА_1 порушуючи умови договору самовільно перекультивувала посів кукурудзи, який здійснювався СВК «ПЕРЕМОГА» на цій земельній ділянці, чим завдала збитків для СВК «ПЕРЕМОГА» .

Представник відповідачки від підпису та отримання копії даного акту відмовився. У звязку з цим 08 липня 2016 року копія акту була відправлена на адресу відповідачки за допомогою послуг українського державного підприємства поштового звязку «УКРПОШТА» цінним листом з описом вкладення у поштове відправлення .

Відповідно до пункту 8 Договору, то строк дії Договору становить 10 років, тобто Договір діє до 10 січня 2021 року. На даний період часу, договір є дійсним, тому, підстав для використання спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 на думку позивача немає.

Таким чином позивач зазначає, що ОСОБА_1, обробляючи та засіюючи земельну ділянку, яка є її власністю, та яка була передана в оренду СВК «ПЕРЕМОГА» на підставі Договору оренди землі, - самовільно зайняла її, а тому з метою поновлення порушених прав СВК «ПЕРЕМОГА», слід зобов"язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та повернути СВК «ПЕРЕМОГА» земельну ділянку із незаконного використання.

В ході розгляду цього позову відповідачка ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" про визнання договору оренди землі недійсним, вказавши, що вона категорично не згідна із вимогами первинної позовної заяви СВК «Перемога», обгрунтовуючи тим, що наданий СВК «Перемога» до первинної позовної заяви договір оренди землі від 10.01.2011 ОСОБА_1 не підписувала і не надавала у встановленому законом порядку повноважень іншим особам на підписання договору від її імені.

Позивач за зустрічним - відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 заперечує підписання договору оренди землі та акту про прийом та передачу земельної ділянки від 28.12.2012 року власноручно, оскільки їй не було відомо про наявність такого договору, тому, що вона його не підписувала.

Крім того, дізнавшись про наявність такого договору весною 2016 року, ОСОБА_1 надіслала у СВК «Перемога» лист-повідомлення про небажання надалі надавати в оренду земельну ділянку та припинення оброблення її земельної ділянки.

В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом - відповідача за зустрічним СВК "Перемога"- ОСОБА_3 та ОСОБА_8 підтримали первісний позов та прохали його задовольнити , та вказали, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити у зв"язку з його безпідставністю. При цьому ОСОБА_3 пояснив суду про те, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про існування між нею та СВК "Перемога" оспорюваного договору оренди земельної ділянки, адже ОСОБА_1 вчасно на ряду з іншими орендодавцями регулярно отримувала орендну плату за використання СВК " Перемогою" землі по цьому договору , а при виникненні спірних питань щодо оплати по договору оренди землі вона зверталася до СВК "Перемога", про, що свідчать матеріали даної цивільної справи, це було зокрема і 2012 і 2013 роках. Отже, строк звернення до суду ОСОБА_1 , на думку ОСОБА_3 закінчився. А ОСОБА_1 звернулася до суду про визнання недійсним договору земельної ділянки вже після спливу трьох річного строку звернення до суду , вже в ході розгляду позову , з яким звернувся до суду СВК " Перемога". ОСОБА_3 показав також суду про те, що твердження ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала оспорюваний договір є голослівними та неправдивими, адже ОСОБА_1 з 2011 року по 2014 рік (включно) отримувала орендну плату за оспорюваним договором, що підтверджується довідкою СВК «ПЕРЕМОГА» від 01 серпня 2016 року за № 183, яка складена на підставі відповідних відомостей, одночас відповідний дохід був обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Водночас СВК «ПЕРЕМОГА» здійснювало усі встановлені Кодексом функції податкового агента, застосовуючи ставки податку на доходи фізичних осіб 15 (20) відс., визначені п. 167.1 ст. 167 Кодексу.

Після 2014 року орендну плату не отримувала у звязку з тим, що не мала

бажання. Відтак оспорюваний договір знову ж таки був нею схвалений, що свідчить

про те, що волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні оспорюваного

договору було вільним і відповідало її внутрішній волі.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом - відповідача за первісним ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав зустрічний позов та прохав його задовольнити, зазначивши, що заперечує прорти задоволення первісного.

Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи , належно та допустимо оцінивши всі зібрані по справі докази дійшов висновку, що первісний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" про визнання договору оренди землі недійсним необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог, зі слідуючих підстав.

Відповідно до статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Положеннями частини першої статті 15, частини другої статті 16 ЦК України визначено, щокожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений частиною другою статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

ОСОБА_1 обґрунтовує свій позов тим, що договір оренди землі від 10.01.2011 року вона не підписувала і не надавала у встановленому законом порядку

повноважень іншим особам на підписання договору від її імені.

Власну земельну ділянку обробляє самостійно з 2013 року у звязку із закінченням терміну дії договору оренди та небажанням підписувати новий договір з боку СВК «ПЕРЕМОГА». Крім того, ОСОБА_1 стверджує на тому, що орендну плату з 2011 року жодного разу не отримувала, проте позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним СВК «ПЕРЕМОГА» категорично не може

погодитися та вважає даний позов штучним, надуманим та його підстави такими, що

базуються на довільному тлумаченні норм права .

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно ч. 2ст. 297 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами.

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо

сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В силу частини першої ст. 210 ЦК України та частини першої статті 20 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статей 210, 640 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про оренду землі», є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Укладений договір визнається недійсним на підставі ст. 215 ЦК України при недодержанні сторонами вимог, встановлених частинами пятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до частини другої ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ПЛ № 194577 , ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № 914 площею 2,83 га, яка розташована на території Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області, кадастровий номер :00:018:0040.

Крім цього судом встановлено, що між ОСОБА_1 (орендодавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «ПЕРЕМОГА» (орендар) 10 січня 2011 року було укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в оренду СВК «ПЕРЕМОГА» строком на 10 років земельну ділянку

площею 2,83 га, яка знаходиться на території Шишацької сільської ради Хорольського

району Полтавської області ділянка № 915 і вчасно отримувала орендну плату по цьому договору.

Цей договір було зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме у

відділі Держкомзему у Хорольському районі про що у Державному реєстрі земель

вчинено запис від 08 грудня 2012 року за № 06582.

Земельна ділянка була передана орендодавцем орендарю, про що складено

відповідний ОСОБА_3 прийому-передачі спірної земельної ділянки від 28 грудня 2012 року,

який підписано обома сторонами.

Згідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов'язків при цьому сторони є вільними в укладенні договору (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право, в тому числі самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої, пункту «в» частини другої статті 5 Закону України «Про оренду землі», орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути: громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні обєднання та організації, а також іноземні держави.

Частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Нормами статті 152 ЗК України, визначено способи захисту прав на земельні ділянки встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року (справа №6-658цс15), яка в силу вимогчастини першої статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою визначено, що відповідно до частини другої статті 152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність порушення прав ОСОБА_1 сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перемога" при користуванні її землею по договору оренди землі, суд прийшов до обгрунтованого висновку , а також встановивши те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди для СВК " Перемога" у користуванні орендованою землею, тому перевісний позов СВК "Перемога" слід задоволити.

Будь яких достовірних належних та допустимих доказів в підтвердження визнання договору оренди землі недійсним про, що є посилання у позові, в матеріалах справи не має. Таких доказів відповідачем за первісним позовом - позивачем за зустрічним та його представником не надано ні в зустрічному позові, ні в судовому засіданні.

За таких обставин підстав для задоволення зустрічного позову, суд не вбачає і підстави для визнання договору оренди землі недійсним відсутні, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 знала про існування оспореного договору оренди земельної ділянки, отримувала орендну плату по цьому договору, а до суду звернулася із зустрічним позовом лише в ході розгляду судоми первісного позову СВК " Перемога", судом також було встановлено, що ОСОБА_1 чинить перешкоди для СВК " Перемога" у користуванні орендованої землею згідно вищевказаного договору оренди землі.

За правилами ст.124 Закону України "Про оренду землі", передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

У відповідності до ст. 27 Закону України " Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними обєднаннями та організаціями. Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Порушені права первісного позивача, як орендаря земельної ділянки, підлягають відновленню, а тому суд вважає за доцільне первісний позов СВК " Перемога" про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, слід задоволити.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи,

належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з

розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про

застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно п. 48 зазначеної постанови встановлено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3, ст. ст. 84,88,89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним

законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Так, 24 червня 2016 року між позивачем (Замовник) та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_9 (Виконавець) був укладений договір про надання правової допомоги № 1.

Відповідно до п. 1.1 Розділу І Договору Виконавець приймає на себе зобов'язання надати Замовнику правові послуги у формі захисту його прав та інтересів у Хорольському районному суді Полтавської області (включаючи підготовку матеріалів для подання цивільного позову) у спорі про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, а Замовник оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені цим Договором.

В якості підтвердження здійснення витрат на правову допомогу первісним позивачем надаються копії актів здачі-прийняття надання послуг від 25 липня 2016 року, № 2 від 03 серпня 2016 року та остаточний розрахунок погодинної вартості послуг від 09 серпня 2016 року оформлений у формі Додатку № 1 до Договору, платіжне доручення № 2117 від 25 липня 2016 року, платіжне доручення № 2311 від 09 серпня 2016 року посвідчена копія диплому про вищу юридичну освіту Виконавця Серія МВ № 11546835, та виписку з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Виконавця.

Вказаними вище актами здачі-прийняття надання послуг та остаточному розрахунку погодинної вартості послуг від 09 серпня 2016 року оформленого у формі Додатку № 1 до Договору підтверджується, що відповідно до п. 3.5 Розділу 3 Договору оплата вартості послуг, складає 2 610 (дві тисячі шістсот десять) грн. 00 коп., без ПДВ.

Крім того, вимога первісного позивача про компенсацію витрат на правову допомогу абсолютно узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» повинна застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

При цьому Європейський суд з прав людини не визнає встановлення обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу на рівні національного законодавства держави. Так, у справі "Кьоніг проти Німеччини" від 10 березня 1980 року (підпункт 3 пункту 25) Європейський суд з прав людини встановив, що обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу, передбачене національним законодавством держави-відповідача, не повинне братися судом до уваги під час вирішення питання про суму такого відшкодування.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Також у рішенні "ОСОБА_10 проти Сполученого Королівства" від 6 листопада 1980 року Європейський суд з прав людини вирішив, що потерпіла сторона має право на відшкодування витрат на правову допомогу незалежно від того, наскільки результативними були дії в рамках надання їй такої допомоги, адже до обов'язків юриста входить максимально повне представлення інтересів клієнта, і за такого підходу ніколи не можна з упевненістю передбачити значення тієї чи іншої юридичної дії, якщо вона, утім, не є очевидно марною чи позбавленою юридичної сили (пункт 28).

Крім того, похідним доводом про те, що витрати на правову допомогу за надану правову допомогу, зокрема за перелічені в Договорі послуги мають бути компенсовані позивачу свідчить стала судова практика, яка міститься в наступних судових рішеннях: ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року по справі № 6-34938ск15, ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2016 року по справі № 668/7706/15-ц.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,218 ЦПК України, ст. ст. 15, 182, 257, 261, 396, 525, 654 ЦК України, ст.ст. 14, 27 Закону України " Про оренду землі", ст. 212 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні нею, - задовольнити повністю.

Витребувати у ОСОБА_1 (місце проживання: 37822, Полтавська область, Хорольський район, с. Шишаки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «ПЕРЕМОГА» (37821, Полтавська обл., Хорольський р-н, с. Клепачі, вул. Перемоги, буд. 6 код, ідентифікаційний код 05423113) орендовану ними, на підставі договору оренди земельної ділянки від 10 січня 2010 року, земельну ділянку № 914 площею 2,83 та, яка розташована на території Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області, кадастровий номер :00:018:0040 без відшкодування понесених затрат.

Зобовязати ОСОБА_1 (місце проживання: 37822, Полтавська область, Хорольський район, с. Шишаки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) усунути перешкоди Сільськогосподарському виробничого кооперативу «ПЕРЕМОГА» у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку від технічних культур.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: 37822, Полтавська область, Хорольський район, с. Шишаки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «ПЕРЕМОГА» судовий збір у розмірі 2756, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання:37822, Полтавська обл., Хорольський р -н, с. Шишаки, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «ПЕРЕМОГА» (місцезнаходження: 37821, Полтавська обл., Хорольський р-н, с. Клепачі, вул. Перемоги, буд. 6, ідентифікаційний код 05423113) судові витрати на правову допомогу в розмірі 2 610 (дві тисячі шістсот десять) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перемога" про визнання договору оренди землі недійсним відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відмовити в позовній вимозі зустрічного позову - проведенні судово - почеркознавчої експертизи.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Н.С. Миркушіна