Справа № 362/2887/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко Л. М.
Провадження № 22-ц/780/4675/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 25.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Волохова Л.А., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», ОСОБА_3 про визнання недійсними додаткових угод до кредитних договорів та договорів про внесення змін до договору іпотеки,

у с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 30 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено кредитні договори № 27108С30 та № 27108С31, в забезпечення виконання зобовязань за якими 13 травня 2008 року між відповідачами укладений іпотечний договір № 27108Z40, відповідно до якого в іпотеку банку передано 53 земельні ділянки, кадастрові номери :01:007:0057 - :01:007:0062, :01:007:0064, :01:007:0067 - :01:007:0112, які на той час належали ОСОБА_3 В період з 26 жовтня 2008 року по 5 січня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого, окрім іншого, ними було набуто у власність житловий будинок та земельні ділянки. Однак відповідачі без згоди позивача внесли зміни та доповнення до вищезгаданих кредитних договорів та договору іпотеки, уклавши відповідно додаткові угоди до кредитних договорів та договори про внесення змін до договору іпотеки, включивши до них в якості заставленого майна спільне сумісне майно подружжя. Оскільки зміни та доповнення до кредитних договорів та договору іпотеки (крім згоди на передачу в іпотеку житлового будинку № 2 по вул. Манежній в с. Путрівка Васильківського району Київської області), проведено без нотаріально засвідченої письмової згоди одного з подружжя, позивач просила суд:

- визнати недійсними додаткові угоди від 15 грудня 2008 року № 27108С30-2, від 28 квітня 2009 року № 27108С30-3, від 6 жовтня 2009 року № 27108С30-4, від 10 листопада 2009 року № 27108С30-5, від 28 грудня 2009 року № 27108С30-6, від 21 січня 2010 року № 27108С30-7, від 9 квітня 2010 року № 27108С30-8, від 26 травня 2010 року № 27108С30-9, від 15 вересня 2010 року № 27108С30-10 до кредитного договору № 27108С30 від 30 квітня 2008 року, укладені між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»;

- визнати недійсними додаткові угоди від 28 квітня 2009 року № 27108С31-2, від 6 жовтня 2009 року № 27108С31-3, від 10 листопада 2009 року № 27108С31-4, від 28 грудня 2009 року № 27108С31-5, від 21 січня 2010 року № 27108С31-6, від 9 квітня 2010 року № 27108С31-7, від 26 травня 2010 року № 27108С31-8, від 15 вересня 2010 року № 27108С31-9 до кредитного договору № 27108С31 від 30 квітня 2008 року, укладені між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України»;

- визнати недійсними договори від 28 квітня 2009 року № 27108Z40-2, від 6 жовтня 2009 року № 27108Z40-3, від 10 листопада 2009 року № 27108Z40-4, від 28 грудня 2009 року № 27108Z40-5, від 9 квітня 2010 року № 27108Z40-6, від 6 травня 2010 року № 27108Z40-7, від 26 травня 2010 року № 27108Z40-8 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № 27108Z40, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який посвідчено 13 травня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1812.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними договори від 28 квітня 2009 року № 27108Z40-2, від 6 жовтня 2009 року № 27108Z40-3, від 10 листопада 2009 року № 27108Z40-4, від 28 грудня 2009 року № 27108Z40-5, від 9 квітня 2010 року № 27108Z40-6, від 6 травня 2010 року № 27108Z40-7, від 26 травня 2010 року № 27108Z40-8 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки № 27108Z40, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який посвідчено 13 травня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1812.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було укладено кредитні договори № 27108С30 та № 27108С31.

В забезпечення виконання зобовязань за цими кредитними договорами 13 травня 2008 року між відповідачами укладений іпотечний договір № 27108Z40, відповідно до якого ОСОБА_3 передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: 53 земельні ділянки, кадастрові номери :01:007:0057 - :01:007:0062, :01:007:0064, :01:007:0067 - :01:007:0112, загальною площею 8,5061 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, які належали йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 086375 від 21 лютого 2007 року.

26 жовтня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який 5 січня 2011 року було розірвано.

Суд установив, що під час перебування в шлюбі, окрім іншого, подружжям було набуто у власність наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 282,3 кв.м, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Манежній, 2 (свідоцтво про право власності від 27 квітня 2009 року); земельна ділянка площею 0,3415 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Каретній, 2 (державний акт серії ЯЖ № 4 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0107); земельна ділянка площею 0,3415 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Каретній, 4 (державний акт серії ЯЖ № 3 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0108); земельна ділянка площею 0,3415 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області по вул. Каретній, 6 (державний акт серії ЯЖ № 5 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0109); земельна ділянка площею 0,991 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯГ № 062647 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0137); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯД № 0 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0068); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯД № 7 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0069); земельна ділянка площею 0,3416 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯИ № 268759 від 19.03.2010 року, кадастровий номер :01:007:0152); земельна ділянка площею 0,3415 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акту серії ЯИ № 268760 від 19.03.2010 року, кадастровий номер № :01:007:0153); земельна ділянка площею 0,3258 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯИ № 268761 від 19.03.2010 року, кадастровий номер :01:007:0154); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯГ № 062649 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0141); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЖ № 1 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0072); земельна ділянка площею 0,1395 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯГ № 062648 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0140); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЕ № 772420 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0142); земельна ділянка площею 0,1396 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЖ № 2 від 18.09.2009 року, кадастровий номер :01:007:0078); земельна ділянка площею 1,6915 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯИ № 268756 від 19.03.2010 року, кадастровий номер :01:007:0149); земельна ділянку площею 2,1567 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться з с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЕ № 772424 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0136; земельна ділянка площею 6,8748 га, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯЖ № 6 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0130; земельна ділянка площею 3,0383 га, що знаходиться в с. Путрівка Васильківського району Київської області (державний акт серії ЯГ № 062646 від 25.11.2009 року, кадастровий номер :01:007:0134.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2012 року вищезазначене майно, в числі іншого, як обєкт спільної сумісної власності, розділено між подружжям.

Також в період шлюбу до іпотечного договору № 27108Z40 між відповідачами було укладено договори про внесення змін та доповнень від 28 квітня 2009 року № 27108Z40-2, від 6 жовтня 2009 року № 27108Z40-3, від 10 листопада 2009 року № 27108Z40-4, від 28 грудня 2009 року № 27108Z40-5, від 9 квітня 2010 року № 27108Z40-6, від 6 травня 2010 року № 27108Z40-7, від 26 травня 2010 року № 27108Z40-8, якими внесено зміни та доповнення до п. п. 1.1, 1.3 в частині істотних умов договору, а саме: умов кредитування, розміру та призначення кредиту, строку користування кредитними коштами, предмету іпотеки, що є забезпеченням зобовязання, визначено заставну вартість предмета іпотеки, тощо.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміни та доповнення до іпотечного договору проведено відповідачами без письмової згоди позивача, хоча земельні ділянки, які передані в іпотеку банку за цими договорами, на той час були обєктами спільної власності подружжя.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Статтями 60, 61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такі обставини є преюдиціальними фактами, їх преюдиціальність заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішення законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у цьому рішенні факти.

Отже, не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Крім того, преюдиційне значення можуть мати лише ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які зазначені у резолютивній частині рішення.

Виходячи з наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що спірні земельні ділянки є обєктом спільної власності подружжя з огляду на рішення суду від 27 червня 2012 року є передчасним, оскільки у цих справах різні суб'єктний склад учасників, обставини та предмет доказування. При цьому ОСОБА_3 не оспорював обставини, на які посилалася ОСОБА_2, заявляючи позов про поділ майна, і визнав позов, а ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» взагалі не приймало участь у розгляді справи № 2-119/12.

Як вбачається з матеріалів справи, 53 земельні ділянки, кадастрові номери :01:007:0057 - :01:007:0062, :01:007:0064, :01:007:0067 - :01:007:0112, загальною площею 8,5061 га, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, та передані в іпотеку згідно іпотечного договору № 27108Z40 від 13 травня 2008 року, належали ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 086375, виданого від 21 лютого 2007 року Васильківським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення 8 сесії V скликання Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року.

Згідно вказаного рішення сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із ведення товарного сільськогосподарського виробництва на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 в с. Путрівка», анулювано державні акти серії ЯГ № 188372 від 20 липня 2006 року, серії ЯГ № 188373 від 20 липня 2006 року на право власності на земельну ділянку, надану для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, видані на імя ОСОБА_3; затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із ведення товарного сільськогосподарського виробництва на будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_3 в с. Путрівка на території Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області; передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку в с. Путрівка площею 10,26 та ріллі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок власної приватизованої земельної ділянки, доручено ТОВ «ЗЕМРЕСУРС» виготовити ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку у відповідності до чинного законодавства та винести її в натуру; Васильківському районному відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни в земельно-кадастрову документацію.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається таким критерієм як час набуття майна.

Норма ст. 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цьому чиннику.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, на момент передачі земельних ділянок в іпотеку банку на підставі іпотечного договору вони належали ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності, оскільки набуті у власність до укладення шлюбу.

Крім спірні земельні ділянки не можуть вважатись обєктами спільної сумісної власності, оскільки вони отримані відповідачем в результаті реалізації права на безоплатну приватизацію у 2006 році, а тому є його особистою приватною власністю.

Такий висновок ґрунтується на тому, що правовідносини щодо спірних земельних ділянок виникли у 2006 році, а тому регулюються нормами ст. ст. 60, 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2913-VI), за якими приватизовані земельні ділянки не є спільним майном подружжя, а Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норму ч. 5 ст. 61 СК України, адже вона набрала чинності лише 8 лютого 2011 року згідно із Законом України «Про внесення зміни до ст. 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя».

Посилання суду на положення ч. 1 ст. 62 СК України, яким передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, також є помилковими, оскільки даний позов не предявлявся з цих підстав, і при цьому з матеріалів справи не вбачається, що земельні ділянки істотно збільшилися у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат позивача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам банку про те, що внаслідок часткового погашення кредитної заборгованості, між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було погоджено часткове вивільнення з-під іпотеки земельних ділянок, які були передані в забезпечення на підставі іпотечного договору. Результатом такої домовленості й було укладення оспорюваних договорів про внесення змін до іпотечного договору.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 5 березня 2009 № 1066-VІ було викладено ст. 126 ЗК України в новій редакції, якою, зокрема, встановлено, що у разі якщо державним актом на право власності на земельну ділянку було посвідчено право власності на декілька земельних ділянок, відчуження однієї з цих ділянок здійснюється після виготовлення державного акта, що посвідчує право власності на кожну з цих ділянок. Відчуження частини земельної ділянки з виділенням її в окрему земельну ділянку здійснюється після отримання її власником державного акта, що посвідчує право власності на сформовану нову земельну ділянку.

Тобто, з огляду на зміни до ЗК України та з метою переоформлення іпотеки частини земельних ділянок, що були передані у власність ОСОБА_3 на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року, іпотекодавцю необхідно було одержати нові державні акти на кожну із вищезазначених земельних ділянок, право власності на які у нього виникло в 2006 році в результаті безоплатної приватизації.

За змістом п. 1.3 іпотечного договору в редакції договору про внесення змін та доповнень № 27108240-3 від 6 жовтня 2009 року, № 27108240-4 від 10 листопада 2009 року, № 27108240-5 від 29 грудня 2009 року, № 27108240-7 від 6 травня 2010 року, сторони передбачили, що предметами іпотеки є земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0068, :01:007:0069, :01:007:0072, :01:007:0078, :01:007:0107, :01:007:0108, :01:007:0109, :01:007:0130, :01:007:0142, :01:007:0154, :01:007:0153, :01:007:0152, :01:007:0149, :01:007:0136, :01:007:0137, :01:007:0140, :01:007:0141, :01:007:0055, цільовим призначенням - для будівництва, обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, та будинок за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Путрівка, вул. Манежна, 2.

Земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0134, :01:007:0143 були виключені сторонами з переліку предметів іпотеки на підставі договору про внесення змін та доповнень № 27108240-6 від 9 квітня 2010 до іпотечного договору.

З матеріалів справи вбачається, що право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки, передані в іпотеку за оспорюваними договорами про внесення змін та доповнень до іпотечного договору підтверджувалось: державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими 18 вересня 2009 року на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року; державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими 25 листопада 2009 року на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року та нотаріальної заяви № 848227 від 24 листопада 2009 року № 3898, згідно якої земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0134, :01:007:0136, :01:007:0137, :01:007:0140, :01:007:0141, :01:007:0142, :01:007:0143 були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0130, площею 6,8748 га, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 6 від 18 вересня 2009 року, виданого на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року; державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими 19 березня 2010 року підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року та заяви про поділ земельної ділянки № 391 від 11 березня 2010 року, згідно якої земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0154, :01:007:0153, :01:007:0152, :01:007:0149 були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0134, площею 3,0383 га, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 062646 від 25 листопада 2009 року, виданого на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року та нотаріальної заяви № 3898 від 24 листопада 2009 року.

Судом першої інстанції не досліджений і той факт, що кадастрові номери та площі земельних ділянок за оспорюваними договорами про внесення змін та доповнень до іпотечного договору є ідентичними кадастровим номерам та площам земельних ділянок, які передавались в іпотеку 13 травня 2008 року, тобто до укладення шлюбу між позивачем та відповідачем, крім: земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0130, площею 6,8748 га, яка була утворена шляхом обєднання з отриманими у 2007 році земельними ділянками на підставі рішення Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області № 187 від 29 грудня 2006 року; земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0134, :01:007:0136, :01:007:0137, :01:007:0140, :01:007:0141, :01:007:0142, :01:007:0143, які були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0130, площею 6,8748 га; земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0154, :01:007:0153, :01:007:0152, :01:007:0149, які були утворені в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0134, площею 3,0383 га.

Окремо слід звернути увагу, що 10 листопада 2009 року до іпотечного договору були внесені зміни договором про внесення змін та доповнень № 27108240-4, якими сторони передбачили, що предметами іпотеки є також земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0055, та житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, с. Путрівка, вул. Манежна, 2.

Право власності на зазначений будинок виникло у ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС № 198342 від 27 квітня 2009 року, тому з огляду на положення ст. 65 СК України, на момент укладення та нотаріального посвідчення договору про внесення змін та доповнень № 27108Z40-4 від 10 листопада 2009 року до іпотечного договору від ОСОБА_2 була отримана нотаріально посвідчена заява від 10 листопада 2009 року за реєстровим № 2086, в якій позивач надала згоду на передачу в іпотеку її чоловіком вищевказаних обєктів нерухомості, а також не заперечувала проти укладення та підписання договору іпотеки вищевказаного нерухомого майна, договорів про внесення змін до договору іпотеки за ціну та на умовах на його власний розсуд.

Задовольнивши позовні вимоги про визнання недійсними договорів про внесення змін № 27108240-2 від 28 квітня 2009 року та № 27108240-8 від 26 травня 2010 року до іпотечного договору, суд першої інстанції взагалі не спростував доводів відповідача щодо того, що зміни, передбачені договором про внесення змін № 27108240-2 від 28 квітня 2009 року, взагалі не стосувались майна, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя, а як наслідок були відсутні підстави для отримання нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя. Зазначеним договором про внесення змін були внесені зміни, якими сторони виклали в новій редакції основне зобовязання, виконання якого забезпечене іпотекою майна за вказаним договором іпотеки згідно з переліком, що існував станом на 13 травня 2008 року до укладення шлюбу з ОСОБА_2

У свою чергу, на момент укладення та нотаріального посвідчення договору про внесення змін та доповнень № 27108240-8 від 26 травня 2010 року до іпотечного договору від ОСОБА_2 була отримана нотаріально посвідчена згода від 26 травня 2010 року за реєстровим № 1288, якою нею була надана згода її чоловікові на укладення та підписання цього договору, які стосуються продовження терміну дії кредитних договорів від 30 квітня 2008 року № 27108С30 та № 27108С31 до 15 квітня 2013 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що зміни, які передбачені оспорюваними позивачем договорами про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, стосувались виключно майна, яке перебувало у особистій приватній власності іпотекодавця, окрім земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0055 та житлового будинку, які були передані в іпотеку за наявності нотаріальної згоди другого з подружжя, а тому нотаріально посвідчена згода другого з подружжя на вчинення таких правочинів не вимагалась.

Поруч з цим, встановлено, що під час укладення іпотечного договору ОСОБА_3 була надана нотаріально посвідчена заява від 13 травня 2008 року за реєстровим № 1866, якою він стверджував, що вищевказані 53 земельні ділянки не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки на момент їх придбання він в шлюбі не перебував, однією сімєю ні з ким не проживав та кошти, за які було придбано вищезазначені земельні ділянки, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Про те, що спірні земельні ділянки не перебувають у спільній сумісній або спільній частковій власності, ОСОБА_3 засвідчив і в п. 1.4 іпотечного договору, укладаючи спірні договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору.

За ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Разом із тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України та ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Наведене викладено в постанові Верховного ОСОБА_5 України від 22 лютого 2017 року №6-17цс17, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, 27 квітня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення за участю тих же сторін, що й у даній справі, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 серпня 2016 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 27108Z40 від 13 травня 2008 року з урахуванням всіх змін та доповнень, внесених до нього і в цьому рішенні установлено правомірність та дійсність оспорюваних договорів (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

За таких обставин рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову не ґрунтується на поданих сторонами доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені відповідачем, а саме 4 244,24 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 310, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» 4 244,24 грн. (чотири тисячі двісті сорок чотири гривні двадцять чотири копійки) сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Л.А. Волохов

ОСОБА_5