Єдиний унікальний номер 233/2451/17 Номер провадження 22-ц/775/1949/2017
Єдиний унікальний номер 233/2451/17
Номер провадження 22-ц/775/1949/2017
Головуючий у 1 інстанції Малінов О.С. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Никифоряка Л.П., Папоян В.В.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року у цивільній справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про визнання неправомірними дій державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, заінтересована особа ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Бєлоусової І.С. про повернення стягувачу виконавчого документа № 52134716 від 14 липня 2017 року.

Зобов'язати начальника Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області провадження у виконавчому провадженні № 52134716 відновити.

Не погоджуючись з ухвалою, Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали та відмову у задоволенні скарги з підстав порушення норм матеріального й процесуального права, обґрунтовуючи скаргу тим, що державним виконавцем були вжиті всі заходи для виконання рішення суду, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмами №№ 5050, 5051 від 02 листопада 2017 року, зареєстрованими у Журналі телефонограм у цивільних справах № 3.8-19; повідомленням на сайті апеляційного суду. Лиманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог частини другої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, складається акт, який не наданий суду.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

У силу статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) (ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 18 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 5 частини першої статті 37 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Судом установлено, що на примусовому виконанні Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходився виконавчий лист, виданий 29 січня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 (солідарно зі ОСОБА_3) на користь публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» заборгованості у розмірі 5991,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 липня 2015 року становить 125849 грн 06 коп.

Постановою державного виконавця від 14 березня 2017 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки при примусовому виконанні встановлено, що боржник ОСОБА_1 не працює, пенсійного віку не досягла, відсутні майно та розрахункові рахунки, на які може бути звернуто стягнення. Згідно з виконавчим документом, боржник мешкає у м. Макіївка Донецької області, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (ас. 5-6).

Наявність обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та які стали підставою для повернення виконавчого документа, підтверджується копією виконавчого провадження, доданого до матеріалів справи, з якого видно що ОСОБА_1 не працює, пенсію не отримує, інших доходів не має; відомості щодо реєстрації за боржником будь-якого нерухомого та рухомого майна відсутні. Згідно з даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_1 на обліку як тимчасово переміщена особа з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО не перебуває (ас. 22-28).

Тобто, установлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, державним виконавцем здійснені необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду; всі заходи державного виконавця щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За таких обставин підстави для визнання дій державного виконавця щодо повернення виконавчого документа неправомірними відсутні.

Отже, висновок суду про задоволення скарги публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» є помилковим, оскільки суд не урахував зазначене, а також що відсутність акту про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», який складається відповідно до ч. 2 цієї статті, за умови здійснення державним виконавцем усіх необхідних заходів, спрямованих на виконання рішення суду, не може бути самостійною підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними.

Щодо заперечень публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на апеляційну скаргу (не з'ясування суб'єктом оскарження питання щодо перебування боржника на обліку в Красноармійській об'єднаній державній податковій інспекції головного управління ДФС у Донецькій області; не здійснення перевірки його майнового стану кожні два тижні щодо виявлення рахунків та кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна), колегія суддів не може погодитись з ними, оскільки у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості відносно ОСОБА_4, проте боржником за виконавчим листом є ОСОБА_1, яка за даними Державної фіскальної служби України на обліку в органах ДПС не перебуває (ас. 23). Установлено також, що перевірка майнового стану боржника була здійснена у лютому-березні 2017 року, і саме за наслідками вчинення відповідних заходів з примусового виконання судового рішення державний виконавець 14 березня 2017 року повернув виконавчий документ стягувачу.

За приписами частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Ураховуючи, що оскаржена ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу обґрунтованою, у зв'язку з цим скасовує ухвалу місцевого суду і відмовляє у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний».

Керуючись п. 2 ч.2 ст. 307, ст.ст. 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 червня 2017 року скасувати.

У задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про визнання неправомірними дій державного виконавця Лиманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.М.Біляєва

Судді Л.П.Никифоряк

В.В.Папоян