АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/307/17 Головуючий 1-ї інстанції Цендра Н.В.
Провадження № 22-ц/790/3712/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, що виникають із сімейних
правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарях: Семикрас О.В., Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

13 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що з 28 листопада 2003 року по вересень 2015 року проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1

Від фактичних шлюбних відносин сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з ОСОБА_1

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,20 грн.

У звязку з погіршенням здоровя, наявністю онкологічного захворювання, інвалідності та необхідністю лікування, просив суд зменшити розмір аліментів, який визначено за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року з ? частини з усіх видів доходу до 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий Зміївським районним судом Харківської області за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що оскаржуваним рішенням фактично переглянуто рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, яке було постановлено за тих саме обставин та з тих самих підстав. Висновки суду щодо необхідності хірургічного втручання та погіршення стану здоровя є необґрунтованими, оскільки висновком МСЕК йому не було зменшено процент працездатності, який був встановлений під час ухвалення рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року за позовом про стягнення аліментів. Даним рішенням було враховано другу групу інвалідності ОСОБА_2 Матеріальний стан ОСОБА_2 покращився у звязку із зростанням прожиткового мінімуму.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з погіршення стану його здоровя та необхідності хірургічного втручання, що потребує додаткових витрат на лікування. Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що дитина хворіє та потребує додаткових витрат судом не були прийняті до уваги з тієї підстави, що відповідач не позбавлений права звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Колегія суддів частково погоджується з даними висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

ОСОБА_3 проживає разом з матірю ОСОБА_1

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8, 9).

Даним судовим рішенням також встановлено, що ОСОБА_2 має повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9). ОСОБА_2 в утриманні сина участі не приймає, зважаючи на, що колегія суддів встановлено, що будь-які інші особи на утриманні ОСОБА_2 не перебувають.

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 653369 від 04 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 з 03 березня 2015 року має другу групу інвалідності. З метою відновлення працездатності йому рекомендовано спостереження та лікування у лікаря-онколога (а.с. 6).

З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 122719 від 21 березня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності до квітня 2018 року. З метою відновлення працездатності йому рекомендований облік та лікування у лікаря-онколога (а.с. 7).

З виписки із медичної карти хворого № 1023 від 01 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 страждає на ряд захворювань та потребує подальшого лікування в умовах стаціонару та вирішення питання щодо оперативного лікування (а.с. 32).

Матеріали справи містять довідку Управління пенсійного фонду в Зміївському районі від 01 лютого 2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Зміївського району і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам другої групи. Розмір даної пенсії за період з липня 2016 року по грудень 2016 року включно становить 9 624,12 грн. (а.с. 30).

ОСОБА_2 працює в комунальному підприємстві «Харківські теплові мережі» на посаді змінного інженера. Загальна сума доходу за період з липня 2016 року по грудень 2016 року без урахування аліментів становить 25 967,02 грн. (а.с. 31).

ОСОБА_1 працює в публічному акціонерному товаристві «Укрпошта» в центрі поштового звязку № 7 на посаді листоноші. Загальна сума її доходу за період з 01 січня 2017 року по 28 лютого 2017 року становить 5 660,80 грн. (а.с. 34).

З виписки з історії хвороби вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на обстеженні та лікуванні у відділі реабілітації чорнобильських дітей з 23 березня 2017 року по 30 березня 2017 року (а.с. 35).

Вищевказаним рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, що набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, неодноразово була консультована в спеціальному медичному закладі, мала рекомендації до проходження медичних обстежень та лікування (а.с. 9).

ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що не отримує державну допомоги на доньку ОСОБА_3, яка має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що є правові підстави для зменшення розміру аліментів, які за рішенням суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з погіршенням стану здоровя ОСОБА_3

Проте, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції не були враховані всі обставини по справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 приймає участь в утриманні дитини, про що свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, з яких вбачається, що ОСОБА_2 сплачує на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, розмір яких становив в середньому за чотири останні місяці 2016 року по 2 344,66 грн. на місяць (а.с. 31).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція ООН «Про права дитини»), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України суд першої інстанції необґрунтовано не врахував, що ОСОБА_3 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, неодноразово була консультована в спеціальному медичному закладі, мала рекомендації до проходження медичних обстежень та лікування, потреби дитини, рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Наведені відповідачем доводи щодо погіршення стану його здоровя, наявності онкологічного та ряду інших захворювань, необхідності лікування та хірургічного втручання є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, проте не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що групу інвалідності ОСОБА_2 було установлено 03 березня 2015 року, будь-яких належних та допустимих доказів щодо подальшого зменшення відсотку працездатності та різкого погіршення стану здоровя ОСОБА_2 надано до суду першої та апеляційної інстанції не було.

Відповідно до ч.1,2 ст. 3 Конвенція ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

З урахуванням всіх обставин по справі, колегія суддів дійшла висновку, що змінений судом першої інстанції розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що дорівнює 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, не є достатнім для гідного розвитку дитини та її утримання, зважаючи на що підлягає зміні шляхом збільшення до 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, їм надано належної оцінки та вони не спростовують висновків щодо доцільності зміни розміру аліментів.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі п.п.2., 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, а визначений судом розмір аліментів збільшенню з 1/8 частини до 1/6 частини.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.2, 3 ч.1 ст. 309, ст. 313, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року - змінити.

Збільшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/8 частини з усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини з усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_4