АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел ОСОБА_5», фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилаються на те, що 06 жовтня 2016 між ОСОБА_2, який діяв в своїх інтересах, а також в інтересах своєї дружини ОСОБА_3, та ФОП ОСОБА_6, який діяв від імені та за дорученням ТОВ «Тревел ОСОБА_5», був укладений договір на туристичне обслуговування №413689, за умовами якого туроператор зобовязався надати туристу комплекс туристичних послуг, а турист зобовязався оплатити такі послуги, щодо подорожі та відпочину в Обєднаних Арабських Еміратах терміном з 08 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2016 року. До туристичних послуг входили: переліт, трансфер за маршрутом, послуги тимчасового проживання, харчування, тощо, а також інші послуги, в тому числі «Візи». Вартість послуг становила 22 587,60 грн., які ОСОБА_2 були сплачені в повному обсязі 06 жовтня 2016 року. Проте туристичні послуги позивачам були надані не в повному обсязі та неналежної якості, оскільки прибувши до ОАЕ позивачам було відмовлено у вїзді до країни через відсутність віз. Відкриття віз відбулось завдяки зусиллям самих позивачів. За викладених обставин позивачі звернулись до суду з даним позовом та просили стягнути солідарно з відповідачів на користь кожного з позивачів: - 1 882,30 грн. в рахунок відшкодування різниці між запропонованими послугами і тими, які були надані; - 325,34 грн. в рахунок відшкодування витрат з найму таксі; - 281,85 грн. в рахунок відшкодування витрат на харчування; - 2 310,40 грн. в рахунок відшкодування ненаданої послуги з відкриття візи; - 338,81 грн. неустойку у зв'язку з простроченням надання туристичних послуг; - 1 059,08 грн. в рахунок відшкодування витрат з надання медичної допомоги; - 7 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 також просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 980,00 грн. в рахунок відшкодування витрат за роумінговий зв'язок та 1 059,08 грн. в рахунок відшкодування витрат з надання медичної допомоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовіні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року між ФОП ОСОБА_6 турагентом, який діє від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Тревел ОСОБА_5», та ОСОБА_2 був укладений договір на туристичне обслуговування № 413689, за умовами якого туроператор зобовязався надати туристу комплекс туристичних послуг, а турист зобовязався оплатити такі послуги, а саме: подорож до Обєднаних Арабських Еміратах терміном з 08 жовтня 2016 року по 13 жовтня 2016 року на двох осіб (ОСОБА_2 та ОСОБА_3) (а. с. 18-22).

До послуг, що туроператор зобовязався надати за даним договором, також входять «ВІЗИ».

Оплата послуг за вказаним договором була сплачена ОСОБА_2 в повному обсязі в розмірі 22 587,60 грн. (а. с. 24).

Судом також встановлено, що 08 жовтня 2016 року після прильоту до відповідного аеропорту в ОАЕ позивачам було відмовлено у вїзді до даної країни через відсутність віз. Візи були відкриті пізніше цього ж дня, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заселились до готелю (а. с. 48).

Розділом 3 договору на туристичне обслуговування №413689 від 06 жовтня 2016 року, укладеного між ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_6 передбачено, що туроператор зобов'язується:

- належним чином та в повному обсязі виконати зобов'язання щодо надання туристичних послуг, визначених договором;

- організувати передачу документів туристу для здійснення туристичної подорожі: ваучеру, страхового полісу, авіаквитків на авіарейси або інших квитків згідно з умовами подорожі. Передача Туристу документів здійснюється в офісі Турагента або у аеропорту (вокзалі, іншому місці відправлення транспортного засобу) чи місці збору туристичної групи;

- своєчасно надавати туристу через турагента (а під час подорожі також через інших суб'єктів туристичної діяльності) інформацію про будь-які зміни в обслуговуванні, а також іншу інформацію, що має бути надана туристу згідно з вимогами чинного законодавства України або умовами цього Договору.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що період подорожі, передбачений договором укладеним між сторонами, становить 08 жовтня 2016 року 13 жовтня 2016 року; та як зазначають самі позивачі, вони заселились до готелю в ОАЕ 08 жовтня 2016 року, а умовами договору на туристичне обслуговування, підписаного ОСОБА_2, передбачено, що ані туроператор, ані турагент не несуть відповідальності за відмову туристу у вїзді до країни через прийняття відповідного рішення органами державної влади цієї країни, що мало місце в даному випадку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобовязується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.

Положеннями ч. 12 ст. 20 цього Закону визначено, що туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування.

Відповідно до частини 1 статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 5.8 вищезазначеного договору визначено, що туроператор та турагент не несуть відповідальності, якщо під час дії цього договору, рішенням органів державної влади будь-якої країни туристу відмовлено в можливості в'їзду чи виїзду внаслідок будь-яких причин, незалежних від туроператора чи турагента.

Оскільки вищевказаним пунктом договору зазначено, що туроператор та турагент не несуть відповідальності, якщо під час дії цього договору, рішенням органів державної влади будь-якої країни туристу відмовлено в можливості в'їзду чи виїзду внаслідок будь-яких причин, незалежних від туроператора чи турагента, а позивачам було відмовлено саме з цих підстав, то судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ці доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суд та особистого тлумачення норм права на свою користь.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_8