Ухвала

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним позовом, який під час розгляду справи уточнило, обґрунтовуючи тим, що 12 березня 2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № BL2375 на суму 260 тис. доларів США, строком до 01 березня 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,50 % річних. На виконання умов кредитного договору позивачем було видано відповідачу кредит на вищевказану суму. Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 18 лютого 2015 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 447 472,00 доларів США, що еквівалентно 11 794 785 грн 95 коп., із яких: поточна заборгованість за кредитом - 258 068,77 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом - 32 104,89 доларів США; заборгованість за процентами - 169 261,09 доларів США; заборгованість за підвищеними процентами - 20 142,13 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 18 лютого 2015 року у сумі 258 068,77 доларів США, прострочену заборгованість у сумі 32 104,89 доларів США, відсотки в сумі 169 261,09 доларів США, підвищені відсотки в сумі 20 142,13 доларів США, а всього - 447 472 доларів США.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити ухвалу про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Проте оскаржувані судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій зазначеним вимогам процесуального права не відповідають.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, яким передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, у зв'язку з чим вважав обґрунтованими вимоги позивача про дострокове повернення кредиту, сплату процентів і підвищених процентів.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд на спростування доводів апеляційної скарги відповідача про те, що банк розраховував заборгованість, виходячи з процентної ставки у розмірі 13,43 %, зазначив, що згідно з наданим позивачем розрахунком застосовано процентну ставку за кредитом у розмірі 11,50 %.

При цьому надані відповідачем висновки судово-економічних експертиз від 15 жовтня 2012 року № 7977 та від 15 січня 2013 року № 8195 суд фактично визнав неналежними доказами у справі, оскільки вони не містять відомостей щодо обставин, які заперечуються відповідачем та підлягають установленню у цій справі. Також суд виходив із того, що відповідачем не заявлялося клопотання про призначення відповідної експертизи у цій справі.

Крім того, апеляційний суд визнав безпідставним посилання заявника в апеляційній скарзі на зобов'язання оплати супутніх платежів на користь третіх осіб, зазначивши, що відповідачу було надано інформацію щодо всіх умов договору, пов'язаних із його виконанням, витрат та щодо сукупної вартості кредиту, і в установленому законом порядку договір у цілому або окремі його частини недійсними не визнавалися.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У той же час відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Проте на порушення вищевказаних норм процесуального права суди попередніх інстанцій не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснили особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередили про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема, що стосується призначення у справі економічної експертизи, враховуючи, що відповідач категорично не погоджується із нарахованим позивачем розміром кредитної заборгованості.

Таким чином, суди не встановили достатньо повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевірили належним чином заперечень відповідача проти позову та не зазначили обставин і фактів на їх спростування, у зв'язку з чим не з'ясували питання щодо меж відповідальності боржника, дійсного розміру кредитної заборгованості та її складових.

Без з'ясування питання щодо дійсного розміру кредитної заборгованості та законності нарахування її складових, передчасним є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 447 472 доларів США, із яких: поточна заборгованість за кредитом - 258 068,77 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом у сумі 32 104,89 доларів США; проценти у сумі 169 261,09 доларів США; підвищені проценти у сумі 20 142,13 доларів США.

Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак