ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/715/16-ц
Провадження № 2/362/110/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обєднану цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 22.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви б/н , згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач, на виконання вимог договору своєчасно надав відповідачеві кредит у розмірі, встановленому Договором.

Проте, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2015 року має заборгованість 26 162,00 грн., яка складається з наступного: 17 304,29 грн. - заборгованість за кредитом; 6835,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1222,00 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, та понесені ним судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Відповідачкою ОСОБА_1 до суду подано зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання не дійсним договір № б/н від 22.03.2012 року у звязку невідповідності його умов загальним принципам цивільного законодавства та у звязку з істотною зміною обставин відповідача, яку ухвалою суду від 15.05.2016 року об'єднана в одне провадження із первісним позовом.

Відповідачка мотивує зустрічний позов, тим, що позивач посилається на укладений договір № б/н від 22.03.2012р., але копію договору не надає, Банк керується «Умовами та Правилами надання банківських послуг», що є порушенням ОСОБА_1 прав і законних інтересів, у звязку з тим, що вищевказані «Умови та Правила» не відповідають вимогам законодавства, щодо їх чинності при зверненні до суду, що встановлено ЦК України (ст. ст. 1048 - 1052, 1054), так і законом від 12 липня 2001р. №2099 - VI «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Зокрема, кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі, причому неодержання письмової форми договору, тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з його нікчемністю.

«Умови та Правила», на які посилається банк не надавались, та з ними позивачку за зустрічним позовом не ознайомлювали. Копія договору № б/н від 22.03.2012р. - відсутня. В звязку з чим «Умови та Правила», без надання договору, не є чинним документом . Більш того, відповідач за зустрічним позовом у позовній заяві окреслився тільки тим, що позивачку за зустрічним позовом не виконує належним чином зобовязання за вказаним договором, відповідач за зустрічним позовом порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору», та не виклав факти, в чому саме полягає не виконання належним чином зобовязань позивачки за зустрічним позовом.

У звязку зі зміною обставин, які змінилися настільки, що аби могла це передбачити, то не надала б згоди на відкриття карткового рахунку, та не користувалася б банківськими послугами.

Коли ці зміни настали, вона не змогла внести платіж у банк. Також, банк самостійно встановив ліміт по пенсійній картці, самостійно виписував туди кошти, самостійно їх автоматизовано перераховував на картку не повідомляючи про встановлення ліміту.

Таким чином, банк утворив борг на картках куди приходить пенсія і збільшив борг на картці. Такі дії банку створили істотний дисбаланс прав. Віртуальне створення заборгованості банком з коштів, яких позивачка за зустрічним позовом не отримувала по картці, на яку приходила пенсія, є неправомірними .

Такі дії банку, є зловживанням правом, в результаті чого позивач по зустрічному позову мусила відмовитись від послуг цього банку, шляхом переводу отримання пенсії в інший банк. Борг, який створив банк, на рахунку на який надходила пенсія, не визнає, коштів (вказаних як борг) не отримувала. Банк на власний розсуд встановив ліміт , чим створив борг клієнту, який не мав можливості його платити, та просить суд визнати не дійсним договір № б/н від 22.03.2012 року у звязку невідповідності його умов загальним принципам цивільного законодавства та у звязку з істотною зміною обставин відповідача.

Представник позивача за первісним позовом в судове засідання на судовий розгляд справи не з'явився, будучи належним чином своєчасно повідомленим про дату, час та місце його проведення, надіслав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника позивача, просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі, так як вважає, що ОСОБА_1 належним чином свої зобов'язання за Договором не виконала..

Відповідач по первісному позову в судове засідання на судовий розгляд справи не з'явилася, будучи належним чином своєчасно повідомленими про дату, час та місце його проведення, надала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутність. Первісний позов не визнала з мотивів, викладених в запереченні в задоволенні первісного позову просили відмовити. Вимоги за зустрічним позовом підтримали з мотивів, викладених в зустрічній позовній заяві та просили суд їх задоволити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, подані заперечення та письмові пояснення, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ПАТ «КБ «Приватбанк» стверджує, що у зв»язку з порушенням зобовязань за кредитним договором ОСОБА_3 станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 26162,00 грн., яка складається з наступного: 17304,29 грн. - заборгованість за кредитом; 6835,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1222,00 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до приписів норми С, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається

Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи міститься анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22.03.2012 року, підписана ОСОБА_1

В даній анкеті-заяві, графа бажаний кредитний ліміт не заповнена, а також не міститься інформації про те, що ОСОБА_1 виявила бажання отримати будь-яку картку.

Суд звертає увагу на ту обставину, що саме по собі складення та підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не є договором кредиту та не свідчить про його укладення в подальшому.

Судом встановлено, що вказана анкета не містить відомостей про істотні умови договору, а саме про розмір грошових коштів, які банк зобовязується передати відповідачу, строки їх повернення, а також розмір відсотків які відповідач зобовязується сплатити за користування кредитом.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Суд зазначає, що згідно ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обовязок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Проте, позивач ПАТ КБ «Приватбанк доказів укладання з відповідачем ОСОБА_1, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/н від 22.03.2012 року в письмовій формі, та надання відповідачу банком його примірника, як то встановлено ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суду не надано.

Наведене є підставою для відмови у задоволенні даного позову з огляду на те, що позивачем не було виконано свого обов'язку із доказування обґрунтованості і правомірності його вимог.

Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання грошових коштів, їх розмір, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини наведені позивачем у позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та відповідність вказаних нарахувань умовам кредитного договору.

Слід зазначити, що додані до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, на які посилається позивач та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у наданих правилах відсутній підпис ОСОБА_1, що остання ознайомлена з вказаними правилами, та не є частиною укладеного відповідачем з банком 22.03.2012 року договору.

Відповідно до ч.1ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

При цьому ч.2 ст. 208 ЦК України, встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 22.03.2012 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.03.2012 року є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» слід відмовити.

Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства -ст.628 ч.1 ЦК України.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України передбачено форму договору - договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Пунктом 8 Постанови Пленуму ВССУ від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Оскільки кредитний договір сторонами не укладався, то відсутні підстави для визнання його недійсним.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 14,60,169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні первісних позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним -відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.