АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

07 листопада 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Прокопчук Н.О., вирішуючи питання про прийняття заяви ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним та скасування попередження, наказу, ―

В С Т А Н О В И ЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та просив визнати недійсним та скасувати наказ № 127 від 30.12.2016 р. «Про приведення найменувань посад у відповідність до класифікатора професій», а також визнати недійсним та скасувати персональне попередження ОСОБА_2

21.07.2017 р. позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення доказів, яка була задоволена у повному обсязі ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2017 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Ритуальна служба Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2017 р. вищезазначена апеляційна скарга була задоволена частково, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2017 р. скасована з передачею питання на новий розгляд.

03.11.2017 р. до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява за підписом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26.10.2107 р. шляхом зазначення: 1. чи мав суд брати до увагу копії запиту на адресу відповідача про надання інформації та документів, фіскального чеку про направлення рекомендованого листа відповідачу, роздруківку із сайту Укрпошти про вручення даного листа адресату, чи ні, чи є вони належними та допустимими доказами чи ні, а якщо ні то яким чином суд їм мав надати правову оцінку; 2. який лист мав направляти ОСОБА_2 на адресу відповідача, щоб він вважався належним та допустимим доказом, та яким чином та способом ОСОБА_2 мав отримати належні та допустимі докази на підтвердження того, що йому відмовлено у наданні інформації та документів.

Свою заяву обґрунтовує тим, що йому незрозуміла мотивувальна частина ухвали, яка містить обґрунтування, які мають суттєве значення при новому розгляді заяви про забезпечення доказів судом першої інстанції, а тому просить роз'яснити її у зазначений ним спосіб.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, подану від імені та в інтересах ОСОБА_2, суддя приходить до висновку про те, що вона підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом цієї статті незрозумілим є рішення, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК (постанова Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, зміст наведених положень процесуального закону та роз'яснень Верховного Суду України вказує на те, що роз'ясненню підлягають лише рішення суду, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання.

Можливість роз'яснення судом ухвали суду ст. 221 ЦПК України не передбачається, а тому у суду відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26.10.2017 року.

Керуючись ст.ст. 221, 315 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И ЛА:

Заяву ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради про визнання недійсним та скасування попередження, наказу - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.О. Прокопчук

Справа № 756/3760/17

№ апеляційного провадження: 06.47/87/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.