Провадження №2-в/225/18/2017
Справа №225/3143/17
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2017 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Довженко О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Панасенко Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області за ініціативою суду питання щодо можливості часткового або повного відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2/260/474/2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області ініційоване питання щодо відновлення втраченого провадження у цивільній справі №2/260/474/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені, адже вирішення питання щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа не виявляється можливим без відновлення втраченого провадження у цивільній справі №2/260/474/2014).

У судове засідання заявник не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, наполягавє на задоволенні позовних вимог.

Заінтересована особа - Ленінський районний відділ державної виконавчої служби м.Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, до суду також не з'явилась, надавши письмову заяву з проханням розглянути справи за її відсутності.

Заінтересована особа - ОСОБА_2, належним чином був повідомлений про розгляд справи, до суду не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надавав.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи №225/3143/17 (провадження №6/225/75/2017), ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №2/260/474/2014) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені. Сторони зобов'язано надати суду документи, які у них збереглися до втрати провадження у цивільній справі.

В обґрунтування заяви зазначає, що 25.03.2014 року Ленінським районним судом м.Донецька прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за порушення зобов'язань із сплати аліментів пеню у розмірі 140744 (сто сорок тисяч сімсот сорок чотири) гривні, 64 копійки, та судовий збір на користь держави в розмірі 1407,45 грн.

08.04.2014 року заявник отримала виконавчий лист №2/260/474/2014 про стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника заборгованості за порушення зобов'язань зі сплати аліментів та пені. Зазначений виконавчий лист був пред'явлений до Ленінського районного відділу державної виконавчої служби у м.Донецьку Головного територіального управління у донецькій області.

Однак, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у м.Донецьку Донецької області, оригінал виконавчого листа №2/260/474/14 від 08.04.2014 року було втрачено.

Оскільки в матеріалах справи належним чином засвідчена копія рішення суду відсутня, в судовому засіданні 15.06.2017 року суд поставив на обговорення питання щодо можливості часткового або повного відновлення за ініціативою суду втраченого судового провадження у цивільній справі №2/260/474/2014, яке знаходилось в провадженні Ленінського районного суду м.Донецька.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст.402 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.403 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Згідно ст.407 ЦПК України, при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.408 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Так, зі змісту заяви вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м.Донецька знаходилась цивільна справа №2/260/474/2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені.

25.03.2014 року Ленінським районним судом м.Донецька прийнято рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку про стягнення заборгованості по аліментам та пені - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за порушення зобов'язань із сплати аліментів пеню у розмірі 140744 (сто сорок тисяч сімсот сорок чотири) гривні, 64 копійки, та судовий збір в розмірі 1407,45 грн. на користь держави.

Під час вирішення питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині ухвалення 25.03.2014 року Ленінським районним судом м.Донецька рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за порушення зобов'язань із сплати аліментів та пені, судом, відповідно до вимог ч.2 ст.408 ЦПК України, були досліджені матеріали втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 25.03.2014 року у цивільній справі №2/260/474/2014 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку про стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Окрім того, 07.07.2017 року Ленінський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області листом №14.53/37/466 від 05.07.2017 року повідомив, що за даними автоматизованої системи виконавчого провадження, у Ленінському районному відділі державної виконавчої служби м.Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області дійсно перебувало виконавче провадження №43058466 з виконання виконавчого листа №2/260/474/2014 від 08.04.2014 року, видане Ленінським районним судом м.Донецька, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за порушення зобов'язань зі сплати аліментів пеню у розмірі 140744,64 грн.

22.04.2014 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття провадження ВП №43058466 та того ж дня, 22.04.2014 року, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10.11.2014 року постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачеві. Більш детальну інформацію, у тому числі копії будь-яких документів виконавчого провадження, надати не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження передано до архіву, акти утилізації виконавчих проваджень, реєстраційні журнали, тощо, залишені на тимчасово окупованій території у м.Донецьк.

Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.

Зважаючи на наведене вище, за результатами перевірки зібраних матеріалів, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового відновлення втраченого провадження, а саме, в частині ухвалення Ленінським районним судом м.Донецька рішення від 25.03.2014 року у цивільній справі №2/260/474/2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Керуючись ст.ст.11,60,402,403, 407, 408 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №2/260/474/2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -Відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 23.03.2014 року у цивільній справі №2/260/474/2014 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, про стягнення заборгованості по аліментам та пені, (повний текст) в наступній редакції:

«Провадження по справі № 2/260/474/2014

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючий суддя Пронін С.Г.

при секретарі Коваленко А.Ю.

за участю сторін ОСОБА_4, ОСОБА_3

представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку про стягнення заборгованості по аліментам та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам та пені, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 07.04.1998 року з відповідача на її користь були стягнуті щомісяця аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини, починаючи з 17.11.1997 року. За весь час відповідач жодного разу не сплатив аліменти, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка становить за період з 17.11.1997 року по 16.10.2008 року 27562,75 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість у розмірі 27562,75 грн. та у відповідності до ст. 196 Сімейного Кодексу України, за порушення відповідачем зобов'язань із сплати аліментів суму пені у розмірі 143966,56 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Крім того, суду пояснила, що відповідач з моменту стягнення з нього аліментів жодного разу їх не сплатив.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього пені, але в іншому розмірі, суду пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти, оскільки він з 20.10.1999 року не працює та не має будь-якого іншого постійного доходу. Крім того його мати є пенсіонеркою, тому він вимушений періодично також надавати їй матеріальну допомогу. Крім того зазначив, що він в рахунок погашення своїх аліментних зобов'язань передав позивачу квартиру АДРЕСА_1, яка йому належала на праві власності. Не заперечує проти стягнення з нього пені у розмірі 1000 гривень.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам є безпідставними, оскільки обов'язки відповідача ОСОБА_3 зі сплати аліментів виникли на підставі рішення суду. Аліменти з відповідача стягуються органами державної виконавчої служби, у зв'язку із чим стягнення заборгованості по аліментам, які вже стягуються за рішенням суду є фактично подвійним стягненням та не може бути застосовано. Крім того, не погодився із розрахунком пені, наданого позивачем. Вважає, що розмір пені повинен складати 6272,64 грн. Також вказав, що відповідач в рахунок погашення своїх аліментних зобов'язань передав позивачу у власність квартиру АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 також перебуває у тяжкому матеріальному стані, ніде не працює, вимушений допомагати своїй матері, яка є пенсіонеркою, у зв'язку із чим просив зменшити розмір пені до 1000 грн.

Представник третьої особи за довіреністю ОСОБА_7 у судовому засіданні, суду пояснив, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку перебувають матеріали виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Боржник ОСОБА_3 жодного разу не сплатив аліменти на утримання свого сина, у зв'язку із чим виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 27562,75 грн. Відповідач ознайомлений із своїми зобов'язаннями зі сплати аліментів, про що останній надавав відповідні розписки. Майно, на яке можливо звернути стягнення у відповідача відсутнє. Відповідач не працює, доходу не має. Не заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості по аліментам.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 07.04.1998 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 були стягнуті щомісяця аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини починаючи з 17.11.1997 року.

На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 24 листопада 1997 року № 2-2192.

З 17.11.1997 року ОСОБА_3 не сплачував аліменти, у зв'язку із чим станом на 16.10.2008 року утворилася заборгованість у розмірі 27562,75 грн., що підтверджується розрахунком державної виконавчої служби.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні саме за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч.9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

З урахуванням вказаних вимог Закону, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам, може бути стягнута тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Тому у задоволені в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 27562,75 грн. слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за порушення зобов'язань із сплати аліментів суд зазначає наступне.

За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, яка прийнята за результатом перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-81цс13, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими у правозастосуванні.

Згідно розрахунку наданого стороною позивача, пеня за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.01.2004 року по 31.10.2008 року складає 143966,56 грн.

Згідно розрахунку наданого стороною відповідача пеня за прострочення сплати аліментів відповідачем за період з 01.01.2004 року по 16.10.2008 року складає 6272,64 грн.

Але із вказаними розрахунками, суд погодитися не може, оскільки механізм їх розрахунку є невірним.

Так, сторони при обчислені розміру пені за кожен місяць, враховують кількість днів у кожному місяці, суму заборгованості зі сплати аліментів за місяць та обчислюють розмір пені із розрахунку 1 % за кожен день прострочення у цьому місяці. При цьому сторони не враховують строк до якого числа відповідач має можливість сплатити суму аліментів у відповідному місяці, у зв'язку із чим помилково визначають кількість днів прострочення зі сплати аліментів по кожному місяцю.

З урахуванням наведеного, сума пені за порушення відповідачем зобов'язань зі сплати аліментів за період з 01.01.2004 року по 31.10.2008 року складає 140744,64 грн.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не знаходить підстав для зменшення відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розміру пені по аліментам, оскільки сторона відповідача посилаючись на тяжке матеріальне становище відповідача належних та допустимих доказів в підтвердження цього суду не надала.

Доводи відповідача про наявність між ним та позивачем договору про передачу у рахунок сплати аліментів у власність нерухомого майна є також не доведеними.

При таких обставинах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача за порушення зобов'язань із сплати аліментів пеню за період з 01.01.2004 року по 31.10.2008 року у розмірі 140744,64 грн.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1407,45 грн.

На підставі ст.ст. 180, 194, 196 СК України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку про стягнення заборгованості по аліментам та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 за порушення зобов'язань із сплати аліментів пеню у розмірі 140744 (сто сорок тисяч сімсот сорок чотири) гривні, 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1407,45 грн.

В задоволені інших позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Ленінського районного суду м. Донецька протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Пронін С.Г.»

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя