Провадження № 2-п/161/136/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

14 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого-судді Гринь О.М.,

при секретарі Муригіній А.І.,

за участю: представника відповідача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в цивільній справі 161/10953/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат повязаних з навчанням,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року, постановленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат повязаних з навчанням в розмірі 32 116,52 грн. задоволені повністю.

ОСОБА_2 14 червня 2017 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, покликаючись на те, що суд відхилив клопотання сторони відповідача про відкладення розгляду справи, подане його представником, чим порушив принцип змагальності сторін. Крім того, послався на те, що судом не було взято до уваги той факт, що Додатковий договір (наданий суду) та який є невідємною частиною основного договору, не був підписаний керівником УМВС України у Волинській області, а отже, можна припустити, що він вважається неукладеним.

Представник відповідача в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив її задовольнити.

Національна академія внутрішніх справ в судове засідання свого представника не направила хоча була повідомлена належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення №; 413, що в силу вимог ч. 1 ст. 231 не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та докази, надані відповідачем, заслухавши пояснення сторони відповідача суд вважає, що заява до задоволення не підлягає.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка з викликом відповідача ОСОБА_2 в судове засідання на 24 листопада 2016 року була надіслана за адресою реєстрації місця його проживання та була ним отримана 28 жовтня 2016 року, що підтверджується його підписом на поштовому повідомлені про вручення рекомендованої кореспонденції (а.с.54). 24 листопада 2016 року відповідач подав суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки хотів скористатись правом на правову допомогу, судове засідання було відкладено на 26 січня 2017 року (а.с.56) про, що було відомо відповідачу згідно розписки (а.с. 57). 10 січня 2017 року між відповідачем та адвокатом ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги (а.с.58), 25 січня 2017 року відповідачем було подано суду письмові заперечення проти позову, крім того 26 січня 2017 року відбулося судове засідання у даній справі за участю відповідача та його представника про що свідчить журнал судового засідання (а.с.65-66) крім того у цьомуж судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті (а.с.66, 10 год.17 хв. 32. сек.) та надано пояснення по суті заперечень стороною відповідача (а.с. 66, 10 год. 23 хв. 03 сек.) в подальшому у судовому засіданні було оголошено перерву до 22 лютого 2017 року про що сторона відповідача достовірно знала (а.с.70) при цьому, як вбачається із 10 год. 24 хв. 28 сек. жодних додаткових пояснень та запитань не було.

22 лютого 2017 року відповідачем було подано суду заяву про відкладення судового засідання призначеного на цей же день з підстав зайнятості його представника у іншому судовому процесі така заява відповідача була судом задоволена та засідання відкладено на 27 березня 2017 року про що було достеменно відомо відповідачу (а.с.78), 27 березня 2017 року відповідач повторно подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку із «процесуальною необхідністю», така заява відповідача була судом задоволена та засідання відкладено на 25 квітня 2017 року про що було достеменно відомо відповідачу (а.с. 83), однак 24 квітня 2017 р. відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи з тих підстав, що його представник знаходиться за межами України, при цьому суд зазначає, що до жодної із заяв сторона відповідача не додала жодного підтверджуючого документа поважності причин неможливості явки в судове засідання його представника.

З зазначеного вище можна зробити висновок, що відповідачу судом було в повній мірі забезпечено право на правову допомогу шляхом неодноразового відкладення розгляду справи з підстав неможливості явки його представника, однак позивач жодного разу не скористався своїм правом обрати собі іншого представника.

Щодо посилань позивача на ту обставину, що додатковий договір (а.с.13) підписаний не уповноваженою на те особою то такі доводи сторони відповідача жодним чином не впливають на висновки суду зроблені у заочному рішенні від 25 квітня 2017 року (а.с.85-86) крім того варто зауважити, що такий договір підписаний і самим відповідачем (а.с. 13 зворот), а отже і вважати його неукладеним враховуючи волевиявлення відповідача на його підписання підстав у суду немає.

Таким чином суд прийшов до висновку, що відповідачем не доведено поважності причин його неявки в судове засідання чи неможливості скористатися правом на правову допомогу та не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст. 232 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в цивільній справі 161/10953/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат повязаних з навчанням слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в цивільній справі 161/10953/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат повязаних з навчанням залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 квітня 2017 року в цивільній справі № 161/10953/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат повязаних з навчанням в розмірі 32 116,52 грн. може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд в загальному порядку.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.