Справа № 364/594/17 Головуючий у І інстанції Моргун Г. Л.
Провадження № 22-ц/780/4995/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С. В.

Суддів Березовенко Р. В.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" на заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Зазначав, що 02 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 (далі також ПАТ КБ) «ПриватБанк» з заявою про отримання кредитних послуг та отримав кредит на суму 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банком виконано взяті на себе зобовязання та видано кредит. Відповідач порушує умови договору та не проводить в установлений термін оплату по кредиту.

Станом на 23 квітня 2017 року загальна заборгованість по кредиту становить 12235,34 грн.

Просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 заборгованість по кредиту у сумі 12235,34 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року у задоволенні позову відмолено.

ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним судовим рішенням не погодився та подав апеляційну скаргу. Просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилався на порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржив, в судове засідання він не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджало розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Колегія суду з цими висновками районного суду погодилася і виходила при цьому з такого.

Згідно з положеннями ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Статтею 58 цього ж кодексу, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглянувши даний спір та оцінивши докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, районний суд, всупереч твердженням апелянта, прийшов до правильного висновку про не доведеність банком своїх позовних вимог.

Не зважаючи на доводи апеляційної скарги, позивач, в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження укладення між сторонами договору банківських послуг.

Попри запереченням апелянта, долучені банком до позовної заяви анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, витяги з цих Умов та правил, а також тарифів не містять доказів на підтвердження отримання відповідачем платіжної картки з підписанням її у спеціально відведеному місці та ПІН- коду. Заява, крім того, не містить номеру картки, яку, за твердженням позивача, отримав ОСОБА_4, а Умови та правила надання банківських послуг, а також довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», на які посилається позивач, як на складову договору банківських послуг, підпису відповідача не містять.

Не зважаючи на доводи позивача, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, районний суд сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи: роз'яснив особам, які брали участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та сприяв здійсненню їхніх прав. Так, ухвалою від 27 червня 2017 року, у звязку з неявкою представника банку в судове засідання, судом його явка була визнана обовязковою з покладенням на позивача обовязку надати суду оригінали документів, що містяться у кредитній справі для їх дослідження в судовому засіданні, однак дана вимога суду банком виконана не була.

Не надані апелянтом вказані документи і до Апеляційного суду Київської області. Що ж до наданої позивачем до апеляційного суду, на підтвердження доводів апеляційної скарги, виписки по рахунку коштів на платіжній картці 4149****3287 за період з 01.01.1999 по 18.09.2017, то це документ теж не можна визнати належними і допустимими доказом на підтвердження факту, що наведені у виписці операції виконано саме відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги наведених вище висновків теж не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" відхилити.

Заочне рішення Володарського районного суду Київської області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів із дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий С.В. Лівінський

судді: Р. В. Березовенко

ОСОБА_2