РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, пояснивши, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В квартирі з його згоди року була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 Відповідач проживала в даній квартирі до листопада 2015 року.

З листопада 2015 року і по теперішній час, відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, житло не утримує, а тому ОСОБА_1 просить визнати її такою, що втратила право на користування вказаним житлом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необгрунтованим, а тому просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні встановлено, що позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №23 по вул. Проскурівського підпілля 127 в м. Хмельницькому, посилаючись на те, що дане житло належить йому на праві власності, а відповідач з листопада 2015 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує. На підтвердження даних обставин в матеріалах справи міститься Акт від 15.12.2016 р. про те, що ОСОБА_2 дійсно не проживає у вказаній квартирі понад один рік.

Однак суд критично оцінює твердження позивача та надані ним докази, оскільки вони є неналежними та недопустимими, так як допитані в судовомі засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зазначені в Акті від 15.12.2016 року не підтвердили обставин викладених у ньому. Також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не підтвердили факту непроживання ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Інших доказів суду не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підставі викладеного, з врахуванням недоведеності своїх вимог позивачем, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 213; 215; 224 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 23 по вул. Проскурівського підпілля 127 в м. Хмельницькому залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя