Ухвала

Іменем України

05 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 29 серпня 2005 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, останній складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, та тарифів.

Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору відповідач борг не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 2 091 грн 23 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованостівідмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом, на застосуванні якої наполягав відповідач.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі стосовно права нарахування відсотків на прострочену заборгованість за період з 03 вересня 2011 року по 03 вересня 2014 року є необґрунтованими, оскільки банком пропущено строк позовної давності для звернення з позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а тому відповідно до ст. 266 ЦК України позовна давність сплила і до вимоги про стягнення відсотків.

Крім того, доводи касаційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки два роки, до 2007 року.

Укладений кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж відповідачем зроблено 11 серпня 2007 року, а до суду із даним позов позивач звернувся 04 вересня 2014 року.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.В. Ступак