АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8751/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участі представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача КалюжногоС.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошової суми.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в січні 2017 року до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовував свої вимоги тим, що між ним та ПАТ «Златобанк» був укладений договір про відкриття карткового рахунку, яким позивач користувався до лютого 2015 року. Станом на 14 лютого 2015 року на рахунку позивача обліковувалась сума у розмірі 220 000 гривень. Національним банком України в лютому 2015 року в зазначеному банку було введено тимчасову адміністрацію, у подальшому розпочато процедуру ліквідації. У зв'язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повідомлено про виплату вкладникам, в тому числі і йому гарантованої суми у розмірі 200 000 гривень, видача яких повинна була здійснюватись через відділення ПАТ «Державний ощадний банк України», починаючи з 29 квітня 2015 року. 18 червня 2015 року він звернувся із заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» із заявою про виплату коштів в межах гарантованої суми. Однак, гарантовану суму не отримав, оскільки вказана сума коштів була виплачена іншій особі за довіреністю та за даними паспорту, які не відповідають даним його паспорту в частині імені по батькові. Оскільки відповідач у добровільному порядку кошти не видає, то він звертаючись до суду просив задовольнити його вимогу про стягнення із відповідача 200 000 гривень, відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 33 200,92 грн., 3% річних у розмірі 8 515,07 грн. за період з 1 вересня 2015 року по 31 січня 2017 року.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017 року позов було задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5 249 875,07 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року було виправлено арифметичні помилки та викладено абзац 2 та 3 резолютивної частини рішення наступним чином, за яким:

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5 244 215,07 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Мотивуючи тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представники позивача апеляційну скаргу не визнали, заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що заявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ПАТ «Златобанк» був укладений договір про відкриття карткового рахунку, якимпозивач користувався до лютого 2015 року.

Станом на 14 лютого 2015 року на рахунку позивача обліковувалась сума у розмірі 220 000 гривень.

Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року № 30 в ПАТ «Златобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

На сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено інформацію про порядок звернення вкладників ПАТ «Златобанк» щодо виплати гарантованої суми відшкодування через відділення відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України», виплата яких розпочиналась з 29 квітня 2015 року.

18 червня 2015 року позивач звернувся із заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» про виплату гарантованої суми коштів.

Листом від 19 червні 2015 року ОСОБА_5 у виплаті коштів було відмовлено, оскільки гарантовану суму отримав ОСОБА_6 на підставі довіреності, наданої ОСОБА_5, посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахтадир М.М.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи в силу вимог ст.. ст. 625 ЦК України та ст. 26, 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав їх законності та обґрунтованості.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач вказував на те, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги документи, які надавалися ними на спростування доводів позивача. Так ними було встановлено, що належні ОСОБА_5 кошти в сумі 200 000 гривень як вкладнику АТ «Златобанк», які відшкодовувалися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 28.04.2015 року були отримані іншою особою, представником за довіреністю ОСОБА_6 Який надав оригінал нотаріально посвідченого доручення від довірителя ОСОБА_5. Працівником банку була проведена ідентифікація довіреної особи позивача і за візуальним оглядом нотаріально посвідченого доручення неможливо було встановити, що вона має ознаки підробки.

При цьому як зазначав апелянт судом залишено поза увагою те, що довіреність є чинною і на момент розгляду справи в суді, заходів щодо її припинення ОСОБА_5 не здійснювалося. Більш того, паспортні дані та ідентифікаційний номер визначений в дорученні повністю співпадали з даними паспорта позивача.

Також апеляційна скарга містить в собі заперечення щодо неприйняття судом першої інстанції до уваги експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 30.03.2017 року № 056/385 - м щодо ідентичності імені та по батькові позивача попри розбіжності в документах.

За таких обставин відповідач вважав, що кошти були виплачені ними відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, особі на підставі оригіналу нотаріально посвідченої довіреності, після звірки даних зазначених в оригіналах документів з даними наданими Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія судів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування постановленого судового рішення, так як не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та матеріалах справи.

Відповідно до розділу VI Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 7 вересня 2012 р. за № 1548/21860 (в редакції, що діяла на час виплати гарантованої суми) перевірка даних вкладника або іншої особи, яка звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, здійснюється відповідальними особами Фонду та банку-агента.

Вкладник або його представник, який звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, пред'являє відповідальному працівнику банку-агента свій паспорт або інший документ, що посвідчує особу (далі - паспортний документ). Фізичні особи - резиденти додатково пред'являють реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспорт, у якому контролюючими органами зроблено відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Відшкодування на підставі довіреності здійснюється за умови надання представником паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та довіреності (нотаріально засвідченої копії довіреності). Фізичні особи - резиденти додатково пред'являють реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспорт, у якому контролюючими органами зроблено відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Результат перевірки даних особи, яка звернулася за отриманням відшкодування до Фонду (банку-агента), встановлюється після перевірки кожного окремого елемента інформації про особу. Такими елементами є: прізвище, ім'я, по батькові;реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); серія та номер паспортного документа (за наявності); дата видачі паспортного документа;найменування або код органу, яким виданий паспортний документ.

Відповідно до розділу VI зазначеного Положення залежно від поєднання результатів перевірок кожного окремого елемента остаточний результат ідентифікації вважається позитивним або негативним.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме довіреності від 27.04.2015 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лахтадир М.М. прізвище, ім'я та по батькові особи яка видала доручення зазначено « ОСОБА_5»

А згідно до витягу із загального реєстру вкладників АТ «Златобанкк» за 2015 рік, що надавався Фондом гарантування вкладів фізичних осіб для здійснення виплати в межах гарантованої суми, дані позивача, якому підлягали виплаті кошти у розмірі 200 000 гривень, зазначено «ОСОБА_5», а не ОСОБА_5 як вказано у дорученні. Що свідчило про наявність розбіжностей у наданих до банку документів на підтвердження ідентифікації даних особи яка звернулася за виплатою.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин обґрунтування відповідачем ( апелянтом) своєї позиції невизнання позову виходячи з наданого експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 30.03.2017 року № 056/385 - м , відповідно до якого імені по батькові ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є ідентичними, і що такі розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імені по батькові від варіантів особового імені ОСОБА_7/ОСОБА_7 та зумовлені поліваріативністю особових імен спільного етимологічного походження не спростовують висновків суду.

Так як на час здійснення операції по виплаті коштів працівник банку не мав у своєму розпорядженні зазначеного вище заключення експерта, щоб давало йому правову підставу для висновку, що виявлені розбіжності у написанні імені по батькові ОСОБА_5 та ОСОБА_5 є ідентичними.

Враховуючи, що ім'я по батькові особи якій підлягала виплата гарантованої суми не співпадала з іменем по батькові, особи, яка уповноважила ОСОБА_6 на отримання коштів, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо доведеності позивачем заявлених позовних вимог, та зобов'язання відповідача сплатити ці кошти, з урахуванням того, що саме на нього покладена відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань виходячи з положень ст. ст. 509, 599 ЦК України.

Апелянт також вважав, що судом помилково покладено в основу оскаржуваного рішення висновок судового експерта Державного науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України від 19.03.2017 року № 19/13 - 2/26 - СЕ/17. Оскільки з аналізу ч. 1 ст. 179 ЦПК України вбачається що предметом доказування під час судового розгляду є факти які підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи зазначений відповідачем експертний висновок міститься на 99 - 107 аркушах справи. При цьому, текст самого судового рішення таких посилань не має.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2017року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена вкасаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: