Справа № 368/1302/17
Провадження № 2/368/576/17
УХВАЛА

іменем України

"01" листопада 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Широкоступ К.М.

З участю сторін:

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори про застосування наслідків нікчемності правочину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

22.09.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори про застосування наслідків нікчемності правочину, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого:

- встановити нікчемність заповіту від 20.11.2010 року, складений від імені ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 3705 шляхом визнання його таким, що не створює юридичних наслідків.

22.09.2017 року на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Закаблук О.В.

12.10.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 01.11.2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 01.11.2017 року, головуючий по справі, - суддя Закаблук О.В. подав заяву про самовідвід.

Свою заяву суддя Закаблук О.В. мотивував наступним:

Він вже розглядав аналогічну справу за участю вищевказаних сторін щодо визнання правочину (заповіту) недійсним.

Наголосив на тій обставині, що сторони по справі повністю ідентичні, оспорюється один і той же правочин, - заповіт.

Відповідно, у нього вже склалася усталена думка щодо вирішення даного спору, що, на його думку, є іншою обставиною, яка виключає мою участь в розгляді даної цивільної справи.

Вважає, що його заява про самовідвід підлягає до задоволення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 вирішення питання щодо самовідводу судді поклала на розсуд суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вирішення питання щодо самовідводу судді поклав на розсуд суду.

Суд, розглянувши заяву про самовідвід, вислухавши думку учасників процесу, приходить до висновку щодо задоволення заяви про самовідвід, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм процесуального та матеріального права.

Дана заява про самовідвід судді підлягає до задоволення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

Підставами для задоволення самовідводу, яка передбачена п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України є наступні фактичні обставини справи.

Суддя Закаблук О.В., як вбачається з ухвали Кагарлицького районного суду від 05.04.2016 року у справі № 368/1913/13 ц, вже розглядав аналогічну справу за участю вищевказаних сторін щодо визнання правочину (заповіту) недійсним.

Слід зазначити, що сторони по справі повністю ідентичні, оспорюється один і той же правочин, - заповіт.

Відповідно, у судді вже склалася усталена думка щодо вирішення даного спору, що, на думку суду, є іншою обставиною, яка виключає участь судді Закаблука О.В. в розгляді даної цивільної справи.

Суд вважає, що заява про самовідвід судді Закаблука О.В. підлягає до задоволення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

Окрім того, у відповідності до ст. 3 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 20,21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Окрім того, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїх рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартиненко проти України», «Фельдман проти України», Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. п. 4 ч. 1 ст. 20, 23, 24, 208 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про самовідвід судді Закаблука О.В. в цивільній справі № 368/1302/17, провадження № 2/368/576/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори про застосування наслідків нікчемності правочину, - задовольнити.

Справу № 368/1302/17, провадження № 2/576/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, - Державний нотаріус Ржищівської міської державної нотаріальної контори про застосування наслідків нікчемності правочину, - повернути до канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області для визначення для розгляду іншого судді в порядку, який передбачено ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України.

Ухвала в порядку, який передбачено ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя: О.В. Закаблук