У Х В А Л А

2 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи − підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи − підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.) на користь ОСОБА_5 30 тис. грн. заборгованості з орендної плати, 15 тис. 670 грн 8 коп. інфляційних виплат, 964 грн 5 коп − три проценти річних, 9 тис. 875 грн 47 коп. пені та 4 тис. 74 грн 73 коп. процентів за безпідставне користування грошовими коштами. Зобов'язано ФОП ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року рішення районного суду в частині позову про стягнення процентів за безпідставне користування грошовими коштами скасовано, у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині судового збору змінено, зменшено розмір до 565 грн 11 коп. В іншій частині рішення міськрайонного суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх судових інстанцій залишено без змін.

30 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року з передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права − при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 205, 207, частини першої статті 340 ЦПК України, статті 614 ЦК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 грудня 2013 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовані зазначені норми процесуального права.

Одночасно заявник просить звільнити його від сплати судового збору посилаючись на тяжкий матеріальний стан. На підтвердження своїх доводів заявник додає довідку про те, що він перебуває на обліку в Бориславському відділенні Дрогобицької ОДПІ як суб'єкт підприємницької діяльності й у період з 1 січня до 31 грудня 2016 року не отримував доходів.

Ураховуючи те, що наведені заявником доводи щодо свого майнового стану підтверджені належними доказами та дають підстави для задоволення його клопотання, ОСОБА_4 слід звільнити від сплати судового збору за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року.

Перевіривши наведені в зазначеній заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій, які встановили, що ОСОБА_4 порушив умови договору оренди нежилого приміщення, а саме не сплатив орендну плату за це приміщення, що є підставою для застосування положень статей 759, 762 Цивільного кодексу України та стягнення з нього заборгованості з орендної плати. При цьому суд касаційної інстанцій зазначив, що відповідно до статті 614 ЦК України саме відповідач повинен довести відсутність його вини у порушенні умов договору.

Натомість у наданій для порівняння ухвалі від 4 грудня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував судові рішення судів першої та апеляційної інстанції та закрив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України, оскільки набрало законної сили судове рішення, ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, порівняння зазначеного судового рішення, наданого заявником на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Заява ОСОБА_4 в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права − при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Оскільки ОСОБА_4 з процесуальних підстав подав заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року, то з огляду на правильне застосування судами норм матеріального права та відсутності спростування наведеними в скарзі доводами висновку суду правові підстави для перегляду цієї ухвали за пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України відсутні.

Таким чином відсутні й правові підстави для розгляду клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року.

Вирішення питання про внесення зауважень у журнал судового засідання в суді першої інстанції та виправлення описки зазначеним судом шляхом ухвалення додаткового рішення відноситься до компетенції суду, що ухвалив рішення відповідно до статей 219, 220 ЦПК України.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи − підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 28 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року, залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко