Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Провадження № 22ц/782/681/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря Коротенка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 вересня 2017 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, заінтересована особа Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и л а :

27 липня 2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої зазначав, що по досягненню 55-річного віку він як учасник АТО звернувся за консультацією до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі для оформлення пенсії. Йому було відмовлено в оформленні пенсії в зв'язку з тим, що в записі в трудовій книжці маються виправлення, а саме - на стор. 12 в запису №20 в графі 2 «місяць» цифра «3» виправлена на цифру «8» та було запропоновано звернутись до суду для встановлення факту рішенням суду.

Відповідно до відповіді із архівного відділу Острожської райдержадміністрації Рівненської області, документи МП «Весна» на держзберігання до архіву не здавались, з чого слідує, що підтвердити період роботи заявника з 26.08.1993 по 18.12.1998 р. у МП «Весна» архівними документами не виявляється можливим. Директор МП «Весна» на теперішній час помер, правонаступники невідомі.

Тому заявник просив винести рішення, яким підтвердити стаж його роботи в МП «Весна» з 26.08.1993 року по 18.12.1998 року.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 04 вересня 2017 року заяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задоволено та встановлено факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 227524336, громадянин України, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 працював в МП «Весна» з 26.08.1993 року по 18.12.1998 року.

Не погодившись із рішенням суду, Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права, та просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог заявникові відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

В статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Нормами частини 1 ст. 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Частиною першою ст. 256 ЦПК України передбачений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.

У своїй заяві до суду ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просив судовим рішенням підтвердити факт його роботи з 26.08.1993 року до 18.12.1998 року в МП «Весна», оскільки по досягненню 55-річного віку, як учасник АТО, звертався за консультацією до управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі для оформлення пенсії, але йому було повідомлено, що записи у трудовій книжці про період роботи з 26.08.1993 по 18.12.1998 року на малому підприємстві «Весна» проведено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58 та постанові Ради Міністрів СРСР «Про трудові книжки робітників та службовці» від 06.09.1973 року №656. Підстави для зарахування періоду стажу з 26.08.1993 року по 18.12.1998 року виправленням у трудовій книжці до загального стажу роботи ОСОБА_2 відсутні. Таким чином, у разі якщо мале підприємство «Весна» не може провести виправлення трудовій книжці, то ОСОБА_2І може підтвердити стаж роботи у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року (а.с. 12).

Відповідно до відповіді із архівного відділу Острожської райдержадміністрації Рівненської області, документи МП «Весна» на держзберігання до архіву не надходили, місцезнаходження документів невідоме (а.с. 13).

Тому заявник просив встановити юридичний факт та підтвердити судовим рішенням вказаний період його роботи в МП «Весна».

До переліку фактів, визначеному в ч. 1 ст. 256 ЦПК України, юридичний факт, який просила встановити ОСОБА_2 не відноситься.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року №637, для підтвердження наявного трудового стажу встановлюється інший порядок його підтвердження органами Пенсійного фонду України.

Згідно п.п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У судовому порядку встановлюється лише факт належності документа про трудовий стаж, якщо імя, по батькові або прізвище в ньому не збігаються з тими, що зазначені в паспорті або в свідоцтві про народження.

Натомість суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявник не ставив питання про належність йому правовстановлюючого документу, а лише просив про встановлення юридичного факту та підтвердження судовим рішенням певного періоду трудового стажу, що взагалі не передбачено законом.

Для підтвердження ж трудового стажу законодавством передбачений не судовий, а інший порядок встановлення такого факту.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 205 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 04 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу скасувати, а провадження за заявою закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: