АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1398/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріЧуйко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка с.Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка с.Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ТОВ ім.Шевченка с.Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області про відшкодування шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що 20 квітня 2013 року біля 13 год. 00 хв. в с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області - ОСОБА_9, працюючи на посаді агронома товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області та будучи відповідальним за проведення на полі №2 господарства хімічної обробки посівів пшениці засобами захисту рослин і зобов'язаним дотримуватися правил безпеки при застосуванні гербіцидів, не забезпечив дотримання зони санітарного розриву 300 метрів від населеного пункту при штанговому обприскуванні та допустив концентрацію хімічного препарату «Естерон» в повітрі 0,003 мг/м3 при гранично допустимій 0,0005 мг/м3 в наслідок чого заподіяно шкоду здоров'ю жителям с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вироком Чорнобаївського районного суду від 27 травня 2014 року ОСОБА_9 було засуджено за ч.1 ст.272 КК України, а саме за порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов'язана їх дотримувати, якщо це порушення заподіяло шкоду здоров'ю потерпілих.

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 1 жовтня 2014 року змінено покарання ОСОБА_9 на штраф у сумі 3400 грн. з позбавленням права обіймати посаду агронома строком на 2 роки та звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». В решті вирок Чорнобаївського районного суду від 27 травня 2014 року залишений без змін.

Протиправними діями ОСОБА_9, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, було завдано моральної шкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8, яка полягає в тому, що даний злочин відбувався в громадському місці, на очах односельчан, вони були змушені проходити лікування від отруєння гербіцидами, отримали великий стрес, який переживають до цього часу, що потребує від них додаткових зусиль для організації подальшого життя. Отруєння гербіцидами є особливо небезпечним для дітей та підлітків, на даний час вони відчувають періодичні головні болі, біль в ногах та внутрішніх органах, їм необхідне подальше лікування.

Посилаючись на викладене вище позивачка, уточнивши позовні вимоги (т.2 а.с.5), просила стягнути з відповідача на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 108 000 грн., а на користь ОСОБА_8 - 90 016 грн.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ ім.Шевченка на користь неповнолітньої ОСОБА_7 моральну шкоду завдану злочином у розмірі 40 000 грн.

Стягнуто з ТОВ ім.Шевченка на користь ОСОБА_8 моральну шкоду завдану злочином у розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з ТОВ ім.Шевченка на користь ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_7 витрати пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 3972 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка 3 200 грн. судового збору на користь держави.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на незаконність рішення, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ ім..Шевченка також оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до відхилення, а апеляційна скарга ТОВ ім.Шевченка - до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає не в повній мірі.

Згідно п. «з» ст.9 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», кожний громадянин України має право, зокрема на подання до суду позовів до державних органів, підприємств, установ, організацій і громадян про відшкодування шкоди, заподіяної їх здоров'ю та майну внаслідок негативного впливу на навколишнє природне середовище;

Згідно п. «д» ст.10 цього Закону екологічні права громадян забезпечуються: компенсацією в установленому порядку шкоди, заподіяної здоров'ю і майну громадян внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. А згідно ст.11 Україна гарантує своїм громадянам реалізацію екологічних прав, наданих їм законодавством. Порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища мають бути поновлені, а їх захист здійснюється в судовому порядку відповідно до законодавства України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Судом встановлено, що вироком Чорнобаївського районного суду від 27 травня 2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.272 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 890 грн., без позбавлення права обіймати посаду агронома (т.1 а.с.4-7).

Цим вироком встановлено, що 20 квітня 2013 року біля 13 год. 00 хв. в с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області - ОСОБА_9, працюючи на посаді агронома Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області та будучи відповідальним за проведення на полі №2 господарства хімічної обробки посівів пшениці засобами захисту рослин і зобов'язаним дотримуватися правил безпеки при застосуванні гербіцидів, в порушення п.6.3.4 наказу Міністерства охорони здоров'я України №1 від 3.08.1998 року «Про транспортування, зберігання та застосування гербіцидів у народному господарстві Державні санітарні правила ДСП8.8.1.2.001-98» не забезпечив дотримання зони санітарного розриву 300 метрів від населеного пункту при штанговому обприскуванні та допустив концентрацію хімічного препарату «Естерон» в повітрі 0,003 мг/м3 при гранично допустимій встановленій Державними санітарними правилами та нормами ДСанПіН 8.8.1.2.-000-2001 для атмосферного повітря 0,0005 мг/м3 в наслідок чого заподіяно шкоду здоров'ю жителям с.Москаленки, Чорнобаївського району, Черкаської області: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_7 з 25 квітня 2013 року по 3 травня 2013 року лікувалася в дитячому відділенні Чорнобаївської ЦРЛ з діагнозом: отруєння гербіцидами, згідно висновку судово-медичної експертизи №267 м/д від 11 липня 2013 року дане отруєння відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, а ОСОБА_8 з 25 квітня 2013 року по 3 травня 2013 року лікувався в терапевтичному відділенні Чорнобаївської ЦРЛ з діагнозом: отруєння гербіцидами. Згідно висновку судово-медичної експертизи №220 м/д від 27 червня 2013 року дане отруєння відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 1 жовтня 2014 року змінено покарання ОСОБА_9 на штраф у сумі 3 400 грн. з позбавленням права обіймати посаду агронома строком на 2 роки та звільнено від відбування основного та додаткового покарання на підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році». В решті вирок Чорнобаївського районного суду від 27 травня 2014 року залишено без змін (т.1 а.с. 36-39).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, ст.ст. 1167; 1172 ЦК України передбачено настання відповідальності за наявності вини, у зв`язку з чим у суду були правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки винні дії його працівника ОСОБА_9 при виконанні трудових обов`язків встановлені вище наведеним вироком суду.

Разом з тим, звертаючись до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позивачка ОСОБА_6 діяла від імені та в інтересахї неповнолітньої дочки ОСОБА_7 Крім того, другим позивачем даного позову вказаний син ОСОБА_6 - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на час подачі позову досяг повноліття. В прохальній частині позовної заяви відсутні позовні вимоги ОСОБА_8, також позовна заява останнім не підписана, що свідчить про те, що ОСОБА_6 діяла і в інтересах ОСОБА_8 без відповідної довіреності.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. (ст. 38 ЦПК України)

Згідно ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вбачає, що відкриваючи провадження у даній сраві в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_8, суд в достатній мірі не перевірив повноважень ОСОБА_6, від імені якої поданий даний позов в частині інтересів ОСОБА_8, та розглянув справу в цій частині, ухваливши рішення, яким вирішив питання про права останнього.

В матеріалах справи міститься довіреність, якою ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_6 діяти в його інтересах (Т.2 а.с. 25), проте, дана довіреність датована 7 жовтня 2016 року, а з даним позовом ОСОБА_6 звернулась 21 березня 2016 року.

З огляду на це, твердження апелянта ТОВ ім.Шевченка стосовно відсутності у позивачки ОСОБА_6 повноважень на представництво інтересів ОСОБА_8, колегія суддів визнає обгрунтованими та вважає за необхідне скасувати рішення у вказаній частині.

З рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 колегія суддів погоджується та вважає, що районний суд дійшов правильного висновку, що протиправними діями відповідача ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у психологічних переживаннях, заподіянні фізичного болю у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також душевних стражданнях, та, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості і вимог ст.1167 ЦК України, визначив розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_7 у сумі 40 000 грн.

При цьому судом вірно враховано висновок експерта №833/16-23, 1009/16-23 від 26 грудня 2016 року в тій частині, що ОСОБА_7 було завдано моральної шкоди, проте в частині визначеного експертом розміру моральної шкоди суд обгрунтовано зазначив, що зважаючи на сутність моральної шкоди, її не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру стягненої моральної шкоди висновки суду відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз'ясненням, даним у пп. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

При цьому доводи сторін судом були враховані, у зв'язку із чим позовні вимоги були задоволені частково.

Твердження апелянта ОСОБА_6 стосовно необхідності відшкодуванння завданої моральної шкоди у більшому розмірі, ніж визначений оскаржуваним рішенням, носять суб'єктивний характер.

Доводи апелянта ТОВ ім.Шевченка стосовно призначення експертизи з порушенням закону, її незаконного проведення та незаконності її висновків не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Крім того, ТОВ ім.Шевченка не заявляло про призначення повторної експертизи в порядку ст. 150 ЦПК України.

Також є безпідставними та спростовуються матеріалами справи твердження апелянта стосовно відсутності повноважень ОСОБА_7 на представлення інтересів неповнолітньої ОСОБА_7, яка є її рідною дочкою.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вбачає, що задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань потерпілого, характер діяння та ступінь вини, обставини заподіяння шкоди, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, яка переживала стресову ситуацію.

За викладених обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про стягнення з ТОВ ім. Шевченка на користь ОСОБА_8 моральної шкоди та судових витрат, а в іншій частині рішення - залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені ОСОБА_7 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи підлягають стягненню з ТОВ ім..Шевченка пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 986 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка с.Москаленки Чорнобаївського району Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2017 року у даній справі змінити, скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ім.Шевченка на користь ОСОБА_8 моральної шкоди та судових витрат.

В позовних вимогах ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ім..Шевченка на користь ОСОБА_8 моральної шкоди та судових витрат - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ім..Шевченка на користь ОСОБА_7 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 1 986 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :