Справа № 507/875/17
У х в а л а

про залишення позову без руху

"06" липня 2017 р. суддя Любашівського районного суду Одесько області Споришева Н.І., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

П редставником Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «ВБР» ОСОБА_4, подано заяву, в якій вона просить відстрочити сплату судового збору за подання зазначеної вище позовної заяви, враховуючи майновий стан сторони.

Вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За змістом ч. 2 та ч. 3 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Майновий стан сторони у справі не можна розглядати як тотожне відсутності коштів на відповідні витрати в кошторисі суб'єкта владних повноважень, адже держава, приймаючи певні правові норми, взяла на себе зобов'язання щодо сплати судового збору при зверненні до суду таких суб'єктів, зокрема Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважаю,що наведені доводи не є переконливими. Банк до теперішнього часу не ліквідовано, є юридичною особою та має право надавати фінансові послуги на оплатній основі. Має статутний капітал і майно. До клопотання не додано будь яких доказів, які б свідчили про те, що до неспроможності Банку призвели зовнішні обєктивні обставини, не повязані з діяльністю самого Банку та його працівників.

Таким чином, підстав для відстрочення позивача від сплати судового збору не встановлено.

Таким чином, позивач при зверненні до суду не дотримався вимог ст.119 ЦПК України, що відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України, має наслідком залишення судом позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст.119,121 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання Уповноваженої особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «ОСОБА_1 Розвитку» про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків тривалістю чотири дні з дня отримання позивачем цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Споришева Н.І.