Ухвала

іменем україни

26 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про повернення самовільної зайнятої земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 3-773 1997 року за його позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

На обґрунтування заяви посилався на те, що рішенням Дрогобицького міського суду Львівської області від 01 грудня 1997 року позов задоволено. Повернуто земельну ділянку площею 121 кв. м з користування власників будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 в належне користування власника будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 Установлено площу земельної ділянки, закріпленої за цим будинком з південної та східної сторони, межі якої проходять з будинком АДРЕСА_1, відповідно 14,5 м та 7,5 м, з північної сторони (річка Серет) - 25,1 м. У встановлений законом строк він звертався із заявою про виконання судового рішення і в подальшому ОСОБА_5 добровільно надала згоду на проїзд через зайняту нею земельну ділянку і частково повернула йому її частину з північної сторони, а також було вирішено за спільною згодою відновити порушені межі у розмірах, зазначених рішенням суду, та повернути зайняту ОСОБА_5, ОСОБА_6 решту земельну ділянку у його законне користування. На підставі таких обставин судовим виконавцем було складено акт від 12 червня 1998 року, в якому зазначено, що судове рішення виконане неповністю і його виконання перенесено. Відтак, термін, встановлений чинним на той час законодавством для виконання судового рішення, ним не пропущений і останнє виконано лише частково.

Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили ОСОБА_4 не наполягати на подальшому виконанні рішення, оскільки на земельній ділянці, яку вони зобов'язались повернути в добровільному порядку, знаходяться самовільно зведені господарські споруди, які підлягали обов'язковому знесенню. Однак всупереч досягнутої домовленості ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_4 погодили межі своєї прибудинкової території з урахуванням частини земельної ділянки площею 121 кв. м, яка належить ОСОБА_4 на підставі рішення суду та не повернута відповідачами в добровільному порядку до цього часу.

ОСОБА_4 звернувся до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з проханням виконати рішення суду в повному обсязі, однак ОСОБА_4 було повідомлено, що виконавче провадження у вказаній справі відсутнє у зв'язку із закінченням терміну його зберігання.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року, в задоволенні заяви відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить постановлені в справі ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4, зазначав, що Інструкцією з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 05 липня 1999 року № 470/7, встановлено, що передачі до архіву підлягає виконавче провадження у разі: відмови у відкритті виконавчого провадження згідно із ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», закінчення виконавчого провадження згідно із ст. 37 цього Закону, повернення виконавчого документа стягувачу згідно із ст. 40 цього Закону. Строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Знищення виконавчих проваджень, які передано до архіву, здійснюється комісією один раз у півріччя, про що складається акт у двох примірниках за встановленою формою.

Відомості про те, що стягувачем оскаржувався документ судового виконавця, яким завершено виконавче провадження, відсутні.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова