Справа № 750/9797/16-ц Провадження № 22-ц/795/1301/2017 Суддя у I інстанції Коверзнев В. О.
Категорія: цивільна Доповідач-суддя Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

27 червня 2017 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом першої інстанції під час ухвалення рішення не було враховано те, що текст заповіту міг бути виготовлений не в 1997 році, а значно пізніше, при цьому, викладений на бланку серія ААЕ № 091382, який державний нотаріус Кезля В І., яка посвідчувала заповіт, не отримувала, що в сукупності, на думку позивача, є підставою для визнання заповіту недійсним.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни, мотивуючи вказану позицію його законністю та обґрунтованістю.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, інших учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що складений ОСОБА_7 заповіт повністю відповідав волевиявленню заповідача, а позивачем не було доведено наявності передбачених ч. 2 ст. 1257 ЦК України підстав, за яких заповіт має бути визнаний недійсним.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції були з'ясовані обставини справи в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом першої інстанції встановлено, 25.02.1997 року ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, склав заповіт, яким заповів належний йому будинок АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_5 Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В. І. та зареєстрований в реєстрі під номером 1-529. (а. с 4, 5).

Оспорюючи в даному позові зазначений заповіт, ОСОБА_2 посилався на те, що зазначений документ є підробленим, оскільки фактично міг бути виготовленим не в лютому 1997 року, а значно пізніше, текст заповіту викладено на бланку, який не видавався державному нотаріусу Кезлі В.І., при цьому, підпис від імені заповідача не належить його батькові ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З тексту заповіту ОСОБА_7, посвідченого 25.02.1997 року державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В.І., судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 призначив спадкоємцями на випадок своєї смерті сина ОСОБА_2 та доньку ОСОБА_5 Оригінал заповіту підписаний особисто спадкодавцем, що встановлено судом першої інстанції з висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1039/1040/17-24 від 11 квітня 2017 року (а.с. 139-144).

Довід апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції в належному порядку не було перевірено аргумент позивача про те, що поданий заповіт могло бути виготовлено не 25 лютого 1997 року, а значно пізніше, з метою зміни його змісту, не може слугувати підставою для скасування судового рішення, враховуючи наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Першої Чернігівської державної нотаріальної контори про визнання заповіту ОСОБА_7 від 25.02.1997 року недійсним було відмовлено. Однією з підстав для визнання зазначеного заповіту недійсним позивачами було зазначено - його виготовлення після смерті ОСОБА_7 Наведений довід позовної заяви перевірявся судом першої інстанції та в рішенні, яке набрало законної сили, було зазначено, що твердження позивачів про фактичне виготовлення оскаржуваного заповіту після смерті ОСОБА_7, тобто про його фальсифікацію, повністю спростовуються матеріалами нотаріальної справи, в якій міститься примірник заповіту ОСОБА_7 посвідчений 25.02.1997 року о 15 год.30 хв. державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Кезлею В.І., та записом про його вчинення в реєстрі нотаріальних дій за вказаний день, що були подані на вимогу суду Державним нотаріальним архівом Чернігівської області (а.с.55-56).

Положеннями ч.3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, посилання позивача у даній справі на те, що поданий заповіт могло бути виготовлено не 25 лютого 1997 року, а значно пізніше, з метою зміни його змісту, вже слугували предметом судового дослідження, за результатом якого було ухвалено судове рішення, а тому не підлягають дослідженню під час розгляду даної справи з огляду на приписи ч.3 ст. 61 ЦПК України.

Доводи ОСОБА_2 про те, що текст заповіту було викладено на бланку, який не видавався державному нотаріусу Кезлі В.І., судом першої інстанції перевірялись, однак суд не знайшов підстав для сумніву в законності складання заповіту, оскільки Реєстр спеціальних бланків нотаріальних дій почав діяти в Україні з липня 1999 року, відповідно до зазначеного періоду суворого обліку видання та використання бланків нотаріальних документів не здійснювалось.

Посилання позивача в засіданні апеляційного суду та те, що оригінал заповіту, який було надіслано нотаріальним архівом на запит суду, виконано не на спеціальному бланку, а на звичайному аркуші паперу, через що у нього маються сумніви щодо справжності вказаного документу, було перевірено апеляційним судом. Втім, зазначений довід не було взято до уваги, оскільки положеннями п. 2-1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року № 18/5, яка була чинною на момент складання заповіту, було передбачено, що на спеціальних бланках виконуються всі примірники документів, за винятком примірника, який залишається у справах державної нотаріальної контори (державного нотаріального архіву) чи у приватного нотаріуса. На цьому примірнику нотаріус вказує серію та номери використаних на нотаріальну дію спеціальних бланків. Серія та номер використаного бланка зазначаються в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій у графі «Зміст нотаріальної дії».

Таким чином, наданий Державним нотаріальним архівом Чернігівської області оригінал заповіту, який залишився у справі державної нотаріальної контори, було виконо з дотриманням вимог закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Голова судового засідання: Судді: