У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

за участі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, їхніх представників та державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду від 8 серпня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про неправомірність дій державного виконавця,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського районного суду від 8 серпня 2017 року скаргу ОСОБА_1 про неправомірність дій державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі державний виконавець) задоволено.

Поновлено строк для подання скарги на дії державного виконавця Ященка В.О. в частині винесення постанови від 23 березня 2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №53061803 по виконанню ухвали Рівненського районного суду Рівненської області № 2-4983/11 виданої 01.12.2016 р.

Визнано неправомірними дії державного виконавця в частині винесення постанови від 23 березня 2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №53061803 по виконанню ухвали Рівненського районного суду Рівненської області № 2-4983/11 виданої 01.12.2016 р.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Ященка В.О. від 23 березня 2017 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №53061803 по виконанню ухвали Рівненського районного суду Рівненської області № 2-4983/11, виданої 01.12.2016 р.

На ухвалу суду старший державний виконавець та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, де покликались на її незаконність та необґрунтованість через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та на порушення судом норм процесуального права.

Державний виконавець на обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначав про неврахування судом вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо преюдиційності обставин, що встановлені рішенням Рівненського районного суду від 13 січня 2015 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок по вул. Мирна, 12-а, в с. Карпилівка Рівненського району Рівненської області, а також земельну ділянку площею 0,138 га з кадастровим номером :10:043:0484 за тією ж само адресою.

Право власності оспорюваного нерухомого майна, що належало матері заявника, скасовано зазначеним рішенням та на момент розгляду даної скарги є чинним.

Даний факт також стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.09.2017 року.

В порушення вимог ч.3 ст. 131 ЦПК України ОСОБА_1 не повідомив суд про існування судового рішення, чим увів суд в оману з метою прийняття судом позитивного рішення.

Судом порушено вимоги ст. 10 ЦПК України, оскільки на час розгляду справи перебував у відпустці, справа була розглянута за його відсутності, а тому він був позбавлений можливості довести свої заперечення проти скарги.

З цих підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовивши в задоволенні скарги ОСОБА_1

ОСОБА_3, обґрунтовуючи свою скаргу, зазначала, що ОСОБА_1 без її відома подарував своїй матері житловий будинок, який був побудований за спільні кошти під час перебування у шлюбі, а також земельну ділянку. Рішенням Рівненського міського суду від 10 червня 2014 року, що набрало законної сили, ці договори визнано недійсними. Вважала, що це майно не є власністю іншої особи, а належить попередньому власнику, тобто ОСОБА_1 Рішенням Рівненського районного суду від 13 січня 2015 року, що також набрало законної сили, скасовано державну реєстрацію права власності матері заявника ОСОБА_4 на спірний житловий будинок. Рішенням Рівненського районного суду від 10 листопада 2016 року, що також набрало законної сили, відновлено право шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок.

18 квітня 2016 року в справі про поділ майна Рівненський районний суд призначив судово-будівельно-технічну експертизу спірного майна, яке належить ОСОБА_1, проведення якої було доручено експертам ППФ "Експерт-Рівне", та судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою цього ж суду 1 грудня 2016 року зобов'язано ОСОБА_1 здійснити дії по допуску експертів до об'єктів експертного дослідження. Однак, нехтуючи своїм обов'язком, ОСОБА_1 не виконував зазначені рішення, що є підставою для притягнення до відповідальності.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 судових рішень через недопущення експертів для проведення судової експертизи вона змушена була звертатись до суду із клопотанням про проведення експертиз на підставі технічної документації, наявної в матеріалах справи, без виїзду за місцем розташування спірного нерухомого майна.

Крім того, ОСОБА_1 пропустив встановлений ст. 384 ЦПК України, десятиденний строк звернення до суду зі скаргою. При цьому, в порушення вимог ч.1 ст. 73 ЦПК України не звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку, а суд на дану обставину уваги не звернув та розглянув справу з недодержанням процесуальних норм права.

З цих підстав просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановивши нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_2, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційних скарг.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 суд першої виходив з того, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна ОСОБА_1 не є власником житлового будинку №12-а по вулиці Мирна в с. Карпилівка Рівненського району та земельної ділянки, площею 0,138 га з кадастровим номером :10:043:0484 за цією ж адресою, тобто не є власником об'єктів експертного дослідження. Дане майно належить іншій особі, що вважав поважною причиною неможливості виконати судову вимогу суду в т.ч. й по допуску експертів предмета експертизи.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як встановлено судом, з 22 травня 1982 року по 2 березня 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 60-61).

Рішенням Рівненського міського суду від 10 червня 2014 року, що набрало законної сили, визнано недійсними договори від 10 липня 2012 року, за якими ОСОБА_1 подарував своїй матері ОСОБА_4 житловий будинок №12-а по вулиці Мирна в с. Карпилівка Рівненського району та земельну ділянку площею 0, 138 га, кадастровий номер :10:043:04048 (а.с. 62-66; 67-69; 70-73).

Заочним рішенням Рівненського районного суду від 13 січня 2015 року, що набрало законної сили, державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 скасовано (а.с. 74-76).

В подальшому, рішенням Рівненського районного суду від 10 листопада 2016 року, що набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено і відновлено шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок №12-а по вулиці Мирна в с. Карпилівка Рівненського району (а.с. 83-86; 87-90).

Однак ОСОБА_1 не здійснив жодних дій на виконання рішення суду і відновлення державної реєстрації права власності за ним.

18 квітня 2016 року при вирішенні справи про поділ майна між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Рівненським районним судом призначено судову будівельно-технічну експертизу нерухомого майна, проведення якої доручено експертам ППФ "Експерт-Рівне", і судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 93-96; 97-99).

Між тим, ОСОБА_1 заборонив експертам доступ до житлового будинку і земельної ділянки. З цих мотивів експертизи не було проведено.

Згодом, 1 грудня 2016 року Рівненським районним судом задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі і зобовязано ОСОБА_1 здійснити дії по допуску експертів ППФ "Експерт-Рівне" до обєктів експертного дослідження (а.с. 100-102).

З огляду на викладені обставини державним виконавцем Ященком В.О. 6 грудня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 53061803 на виконання ухвали Рівненського районного суду від 1 грудня 2016 року про зобов'язання ОСОБА_1 здійснити дії по допуску експертів ППФ "Експерт-Рівне" до об'єктів експертизи, а саме житлового будинку №12-а по вул. Мирна в с.Карпилівка Рівненського району та земельної ділянки площею 0,138 га, кадастровий номер :10:043:0484, на якій розміщений житловий будинок, для їх безперешкодного огляду та (або) обстеження у призначені державним виконавцем за погодженням з експертами конкретні час та дату (а.с. 10).

Натомість ОСОБА_1 продовжував здійснювати дії, які перешкоджали виконанню судового рішення і допуску експертів до житлового будинку і земельної ділянки.

Приходячи до висновку про задоволення апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги, що згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_1 не є власником житлового будинку і земельної ділянки по вулиці Митрна, 12-а, в с. Карпилівка Рівненського району. В той самий час, наведені судові рішення очевидно вказують про те, що реєстрація права власності за попереднім власником матір'ю ОСОБА_1 є скасованою, а право власності на ці обєкти нерухомості відновлено за ОСОБА_1

Він же, як встановлено колегією суддів, наміру відновити реєстраційні записи права власності за собою не має, навмисно створюючи перешкоди експертам при виконанні їхніх службових обовязків.

Як убачається, суд першої інстанції при розгляді скарги уваги на наведені обставини не звернув, що мало наслідком постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової про відмову в задоволенні скарги відповідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України є порушення судом норм процесуального права, що призвело до помилкового її вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК України. колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 8 серпня 2017 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні скарги про неправомірні дії державного виконавця Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: