Справа № 487/2110/17
Провадження № 2/487/1419/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1, при секретарі Ігнатьєві А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом доОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на 32/100 частини житлового будинку на плані технічного паспорту КП ММБТІ літери А та на житловий будинок літери Н, жилою площею 78,9 кв. м., загальною площею 108,9 кв. м., що знаходяться за адресою: вул. 8-го Березня 23 м. Миколаїв після смерті ОСОБА_5 06.02.2013 року.

26.04.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності впорядку спадкування на 32/100 частини житлового будинку на плані технічного паспорту КП ММБТІ літери А, що знаходяться за адресою: вул. 8-го Березня 23 м. Миколаїв за ОСОБА_2 та на житловий будинок літери Н, жилою площею 78,9 кв. м., загальною площею 108,9 кв. м., що знаходяться за адресою: вул. 8-го Березня 23 м. Миколаїв за ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 06.02.2013 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи за первісним позовом, суд приходить до наступного:

06 лютого 2013 року померла мати позивача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серії І-ФП №176979 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 11.02.2013р. актовий запис №622, додається).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 32/200 частини житлового будинку літ.А по вул.8 Березня в м.Миколаєві та житловий будинок літ.Н, загальною площею 108 кв.м., жилою площею 78,3 кв.м.

Спадкоємцями після смерті матері є син ОСОБА_2 та її мати, ОСОБА_3, які на день смерті спадкодавці проживали разом з нею та були зареєстровані.

ОСОБА_5, до шлюбу, ОСОБА_6, з 1987 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з моїм батьком, ОСОБА_4.

09.01.1988 року у них народився син ОСОБА_2 .

01.12.1995 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що у батьковому паспорті зроблено відповідний запис.

09.04.1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, після розірвання шлюбу, мати позивача залишила прізвище, ОСОБА_5.

Згодом, мої батьки знову почали жити разом однією сім,єю без реєстрації шлюбу.

13 липня 2001 року батьки позивача за первісним позовом спільно придбали 32/100 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вулиці 8-го Березня в м.Миколаєві, які були оформлені на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №203/07 Товарною біржею «Імперіал» на матір позивача та на позивача, яка діяла від свого імені та від імені позивача, на той час свого неповнолітнього сина.

Придбані 32/100 частини житлового будинку літери А на плані КП ММБТІ складаються із: коридору 1-1 площею 4,4 кв.м., кухні 1-2 площею 9,6 кв.м., жилої кімнати 1-3 жилою площею 8,4 кв.м, жилої кімнта 1-4 жилою площею 16,0 кв.м., кладової 1-5 площею 0,5 кв.м., кладової 1-6 площею 0,4 кв.м., санвузлу 1-7 площею 2,7 кв;М., кладової 1-8 площею 0,4 кв.м., коридору 1-9 площею 3,3 кв.м., загальною площею 45,6 кв.м., жилою площею 24,4 кв.м.

Інші 68/100 частин житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами належать ОСОБА_7.

Кожна частина житлового будинку, хоч і знаходиться під одним дахом, але є відокремленою із самостійним виходом. Також кожен із співвласників має відокремлену, розділену частину земельної ділянки у користуванні, з окремим входом та проїздом на вулицю.

Крім цього, ще 11 листопада 1994 року ОСОБА_7 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 12.02.1993 року за №16/11 отримала 379 кв.м., із земельної ділянки розміром 685 кв.м. у приватну власність, (копія державного акту додається).

Після того, як бабуся позивача продала свій будинок в передмісті Миколаєва і переїхала до будинку проживати, батьки позивача почали будувати на вільній земельній ділянці, яка знаходилася у їхньому користуванні, новий, більший розмірами, житловий будинок.

У грудні 2002 року батьки позивача збудувавши житловий будинок, цочали його оформляти на ОСОБА_5 та на ОСОБА_2 оскільки, до цього куплена частина житлового будинку була оформлена теж на ОСОБА_2 та на ОСОБА_5.

ОСОБА_5 отримала виготовлений технічний паспорт КП ММБТІ, з обмірами нового житлового будинку від 21.10.2002 року.

В цей час мати позивача захворіла, і їй стало не до оформлення документів на збудований житловий будинок. Як з,ясувалося, в неї була невиліковна хвороба. За мамою, бабусею, яка теж не добре себе почувала і мною стала доглядати жінка, з якою, як з,ясувалося потім, батько 25.08.2006 року зареєстрував шлюб.

Після смерті матері ніхто із спадкоємців заяви в нотаріальну контору на прийняття спадщини не подавав.

Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, та рекомендовано з цього питання звернутися до суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261-1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 7 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок).

Згідно з ч,4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно з роз'ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Дослідивши матеріали справи за первісним позовом, суд приходить до наступного:

06 лютого 2013 року померла колишня дружина позивача, ОСОБА_5, з якою він перебував у сімейних стосунках з 1987 року по березень 2006 року.

Спадкоємцями після сметрі ОСОБА_5 є син ОСОБА_2 та мати, ОСОБА_3, які проживали разом з ОСОБА_5 на день її смерті і фактично прийняли спадщину.

Позивач за зустрчним позовом вважає, що ОСОБА_2, має право на успадкування 32/200 частин житлового будинку літери А на плані КП ММБТІ, що складаються із: коридору 1-1 площею 4,4 кв.м., кухні 1-2 площею 9,6 кв.м., жилої кімнати 1-3 жилою площею 8,4 кв.м, жилої кімнати 1-4 жилою площею 16,0 кв.м., кладової 1-5 площею 0,5 кв.м., кладової 1-6 площею 0,4 кв.м., санвузлу 1-7 площею 2,7 кв.м., кладової 1-8 площею 0,4 кв.м., коридору 1-9 площею 3,3 кв.м., загальною площею 45,6 кв.м., жилою площею 24,4 кв.м, які належали на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №203/07 оформленого Товарною біржею «Імперіал» від 13 липня 2001 року йому та моїй покійній жінці, ОСОБА_5, право власності на які в рівних частинах зареєстровані за ними КП Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 03.08.2001р. за р.№213.

Також ОСОБА_2 в позові зазначає, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина не тільки на 32/200 частини житлового будинку літ.А,, а ще й на житловий будинок літ.Н, загальною площею 108 кв.м., жилою площею 78,3 кв.м. по вул.8 Березня,23 м. Миколаєва, який не встигла оформити його покійна мати.

Незважаючи на те, що подружні стосунки з покійною жінкою припинилися, але позивач не кинув її тяжко хвору і безпорадну та мого неповнолітнього сина, тому, з 2000 року по жовтень 2002 року, за письмовою згодою ОСОБА_5, ОСОБА_4 за власні кошти збудував житловий будинок літери Н на плані МЕТІ.Оскільки, спадкодавця та син позивача за зустрічним позовом були власниками купленої частини житлового будинку літери А, то збудований житловий будинок у грудні 2002 року почали оформляти на них. Так, 21.10.2002 р. на житловий будинок літери Н, був виготовлений технічний паспорт і адміністрація Заводського району Миколаївської міської ради 03.12.2002 р. для його оформлення прийняла від ОСОБА_5 заяву на підставі якої звернулася до головного архітектора, який погодив можливість оформлення збудованого житлового будинку літ.Н, житлової мансарди літ.Н та зменшення в житловому будинку літ.А житлової площі на 12,7 кв.м.. Крім цього, було отримано позитивний висновок санітарно-епідеміологічної станції Заводського району та виданий акт приймання в експлуатацію житлового будинку літерою Н, загальною площею 108,9 кв.м., жилою площею 78,9 кв.м.

Але, через тяжку невиліковну онкологічну хворобу ОСОБА_5, а потім смерть, вона не змогла переоформити збудований житловий будинок літери Н. у власність ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_5 ніхто із спадкоємців заяви до нотаріальної контори на прийняття спадщини не подавав.

З 11.08.2001 року позивач за зустрічним позовом зареєстрований у спадковому житловому будинку, а з грудня 2002 року і до даного часу проживє у збудованому житловому будинку літери Н, сплачує комунальні та інші платежі за газопостачання, водопровід, та електроенергію, що підтверджується копіями квитанцій.

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_2В, обізнаний про домовленість з його покійною матір'ю про те, що збудований будинок літери Н є особистою власністю ОСОБА_4, а не спільно набутим чи спадковим майном.

Через відсутність правовстановлюючих документів на збудований житловий будинок літ.Н у мене виникли проблеми з отриманням субсидії на газопостачання, та позивач за зустрічним позовом не може реалізувати своє право на нерухоме майно.

Згідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первинного позову, та задоволення зустрічного позову.

Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 32/100 частини житлового будинку літери А на плані технічного паспорту КП ММБТІ, що складаються із: коридору 1-1 площею 4,4 кв.м., кухні 1-2 площею 9,6 кв.м., жилої кімнати 1-3 жилою площею 8,4 кв.м, жилої кімнати 1-4 жилою площею 16,0 кв.м. кладової 1-5 площею 0,5 кв.м., кладової 1-6 площею 0,4 кв.м., санвузлу 1-7 площек 2,7 кв.м., кладової 1-8 площею 0,4 кв.м., коридору 1-9 площею 3,3 кв.м., загальнок площею 45,7 кв.м., жилою площею 24,4 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. 8 Березня 23 м. Миколаїв.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок літери Н, жилою площею 78,9 кв.м., загальною площею 108,9 кв.м.. що знаходиться за адресою: вул. 8-го Березня, 23 м. Миколаїв.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін