Справа №589/1718/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1551/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант»

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року

за скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, стягувач ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

03.03.2017 року ТДВ СК «Альфа Гарант» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просило:

- визнати незаконними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 26.01.2017 року № 53130316 про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та скасувати зазначену постанову;

- зобовязати Подільський районний відділ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві повернути на рахунок ТДВ СК «Альфа Гарант» кошти в розмірі 34,54 грн. (виконавчий збір) та 300,28 грн.(витрати виконавчого провадження), стягнуті з боржника відповідно до постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02.08.2017 року закрито провадження у справі за скаргою ТДВ СК «Альфа Гарант» на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_4

Розяснено заявнику його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

ТДВ СК «Альфа Гарант» не погодилося із зазначеною ухвалою та оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити всі його заявлені раніше вимоги, а саме: - визнати незаконними дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 26.01.2017 року № 53130316 про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та скасувати зазначену постанову; - зобовязати Подільський районний відділ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві повернути на рахунок ТДВ СК «Альфа Гарант» кошти в розмірі 34,54 грн. (виконавчий збір) та 300,28 грн. (витрати виконавчого провадження),стягнути з боржника відповідно до постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

При цьому зазначає, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справи, судом не було враховано того факту, що положеннями ст.ст. 383,384 ЦПК України чітко визначено, що сторони мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Крім того, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками або особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Пунктом 6 постанови Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року розяснено, що за змістом п.7 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку. Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат,пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Тобто, вважає, що основним моментом у вирішенні питання щодо визначення юрисдикції якого саме суду відноситься питання оскарження постанов державного виконавця, є визначення того, чи виділялося в окреме провадження стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та штрафу. Адже у випадку, коли ці стягнення розглядаються у одному виконавчому провадженні разом з виконанням судового рішення, вони оскаржуюються відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» і можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. При цьому наголошує, що стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження у окреме провадження не виділялося, оскільки постановою державного виконавця від 15.12.2016 року ВП №53130316 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 589/1718/15 від 28.08.2016 року про стягнення з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_5 345,45 грн. і в рамках даного виконавчого провадження було постановлено стягнути з боржника виконавчий збір та витрат на виконавче провадження, тобто вважає, що у суду не було жодних підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки дана скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Крім того, зазначає, що державний виконавець у порушення вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» не перевірив місцезнаходження ТДВ СК «Альфа Гарант» та виніс постанову про відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання та з порушенням правил територіальної підвідомчості, і при цьому, про початок виконавчого провадження належним чином не повідомив боржника у визначеному законом порядку, а отже зазначена постанова підлягає скасуванню, а кошти, стягнуті за нею поверненню на рахунок боржника.

Сторони в судове засідання не прибули, але про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки заявник оскаржує постанову державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, а тому, повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Однак з такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

27.02.17р. заявник звернувся до суду із скаргою, в якій оскаржує постанови державного виконавця Подільського районного суду м. Київа ГТУ юстиції у м. Києві від 26.01.17 про стягнення з боржника ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Дані про час отримання скаржником цих ухвал не зазначено ні у скарзі, і відсутні в матеріалах справи.

Отже дане питання залишилось не зясованим.

Відповідно ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 № 1404, який набрав чинності з 05.10.16 рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, строк подання скарги до суду визначено ст.385 ЦПК України, згідно якої скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод та у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки скарга на ухвали держвиконавця надійшла до суду після спливу більш 30 днів і у заяві скаржник не вказує, коли він їх отримав, а тому, перед розглядом скарги по суті, враховуючи наведені положення матеріального закону, місцевий суд повинен зясувати питання - чи не порушено строк подання скарги до суду, визначений вказаним законом, і у разі його пропущення,вирішити питання його поновлення, оскільки без поновлення пропущеного строку встановленого законом, скарга підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до розяснень, викладених в у п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою від 02.08.2017 року закрив провадження у справі за скаргою ТДВ СК «Альфа - Гарант» без ухвалення процесуального документу про відкриття провадження та з приводу призначення скарги до судового розгляду.

У той же час, що стосується прохання в апеляційній скарзі про задоволення скарги ТДВ СК «Альфа Гарант» щодо визнання незаконними дій державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві ОСОБА_4 щодо винесення постанови від 26.01.2017 року №53130316 про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та скасувати зазначену постанову та зобовязання Подільського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві повернути на рахунок ТДВ СК «Альфа Гарант» кошти в розмірі 34,54 грн. (виконавчий збір) та 300,28 грн. (витрати виконавчого провадження),стягнуті з боржника відповідно до постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, то дані питання по суті скарги судом першої інстанції не розглядалися та судове рішення по них не ухвалювалося, а відтак у апеляційного суду відсутні правові підстави для розгляду скарги ТДВ СК «Альфа Гарант» у цій частині.

Окрім того, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 справа № 6-3077цс15 скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ відповідно до ч.1 ст. 384 ЦПК України і розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст.386 цього Кодексу за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення дії або бездіяльність якої оскаржуються. За ч.1 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Отже, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільних справах, належить до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.311ЦПК України - скасуванню у звязку з порушенням судом норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення питання, з направленням справи до місцевого суду на новий розгляд питання через порушення порядку його вирішення у іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 21, 312 , 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» задовольнити частково.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року в даній справі скасувати і передати до суду першої інстанції на новий розгляд питання в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Судді