УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - Мухи Павла Валерійовича на рішення Деснянського районного суду м. Києва 22 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 жовтня 2007 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 33 069 дол. США для придбання автомобіля зі сплатою 14 % річних та строком користування до 23 жовтня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення кредиту за вказаним договором ОСОБА_3 передав в заставу банку автомобіль Suziki, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

20 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року № 0.

Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту, утворилась заборгованість, яка станом на 20 жовтня 2015 року становила 414 943 грн

34 коп., ТОВ «Кредекс Фінанс» просило в рахунок її погашення звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Suziki, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з наданням права (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем та права (повноваження) вчиняти від його імені усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва 22 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 грудня

2016 року, позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кредекс Фінанс» - Муха П.В., посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що у ТОВ «Кредекс Фінанс» відсутні повноваження на звернення стягнення на предмет застави, оскільки не доведеного того, що позивач є обтяжувачем спірного майна та відсутній відповідний нотаріально посвідчений договір застави.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову та зазначив, що оскільки договір факторингу не посвідчений нотаріально, а тому позивач не набув у встановленому законом порядку права звернення на предмет застави.

Проте погодитися із зазначеними висновками судів попередніх інстанцій не можна.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; як розподілити між сторонами судові витрати.

Встановлено, що 23 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0, за умовами якого

ОСОБА_3 було наданий кредит в сумі 33 069 дол. США, а відповідач на забезпечення виконання своїх зобов'язань передав у заставу банку автомобіль Suziki, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк».

Станом на 20 жовтня 2015 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу

№ 0 становила 414 943 грн 34 коп., яка складалась із: заборгованості за кредитом в сумі 206 707 грн 61 коп., заборгованості по відсоткам за користування кошами в сумі 205 330 грн 02 коп., пені в сумі

2 905 грн 71 коп.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги до

ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року № 0.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Відповідно до ч. 3 ст. 1, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Застава має похідний характер від забезпеченого зобов'язання.

Згідно з ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Отже, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, вона встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя і сама по собі є не зобов'язанням, а способом забезпечення вже існуючого зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначеною нормою матеріального права не передбачено, що при переході прав кредитора у зобов'язанні до іншої особи, виконання якого забезпечувалось заставою, має укладатись новий договір застави і не встановлено вимог щодо його форми.

Суди попередніх інстанцій на зазначене уваги не звернули, не врахували того, що відповідно до п. 2.2 договору факторингу № 05/12 від 20 квітня

2012 року ТОВ «Кредекс Фінанс» було передано всі права стосовно заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року № 0, включаючи права, що виникають на підставі договорів забезпечення.

При цьому висновок суду першої інстанції щодо відсутності будь-якого обтяження спірного автомобіля є безпідставним та спростовується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (т. 1, а.с. 32-34). Крім того, договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року № 0 є чинним, в установленому законом порядку не визнаний судом недійсним та вимоги щодо його недійсності не заявлялись в межах розгляду даної справи.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції зазначеного не виправив, не перевірив доводи апеляційної скарги та помилково вважав, що застава не зберігається у зв'язку із недотриманням нотаріальної форми договору про уступку права вимоги. Судом апеляційної інстанції не було звернуто уваги на те, що договір факторингу № 05/12 від

20 квітня 2012 року, як і договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня 2007 року № 0, укладений у простій письмовій формі, що відповідає вимогам ст. 513 ЦК України.

Беручи до уваги зазначене, суд апеляційної інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність у ТОВ «Кредекс Фінанс» права на звернення стягнення на предмет застави відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 23 жовтня

2007 року № 0.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи, що є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - МухиПавла Валерійовича задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Т.О.Писана

О.В. Попович