У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області про визнання недійсним заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із ѕ частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Вважав, що він має право на спадкування після смерті бабусі за правом представлення, у зв'язку з чим 23 січня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Біляївського нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини. Проте згідно відповіді нотаріуса він дізнався, що 23 січня 2002 року ОСОБА_6 склала заповіт на ім'я своєї дочки -ОСОБА_5, якій заповіла все своє майно. Вважав, що заповіт є недійсним, оскільки посвідчений не уповноваженою особою, а саме у секретаря Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_7 були відсутні повноваження щодо вчинення нотаріальних дій. Крім того, на його думку, заповіт складений ОСОБА_6 під впливом обману та без її внутрішньої волі, в момент його вчинення остання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати.

Просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5, посвідчений 23 січня 2002 року Виконавчим комітетом Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області за реєстровим № 5.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 23 січня 2002 року ОСОБА_6 складено заповіт на ім'я ОСОБА_5, посвідчений секретарем виконавчого комітету Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ОСОБА_7 за реєстровим № 5, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_5 (а. с. 188, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_6 та є спадкоємцем за правом представлення, оскільки його батько ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 541 ЦК Української РСР визначено, що заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Згідно абз. 1 ст. 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час складення заповіту) у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти.

Згідно з рішенням № 5 другої сесії ХХІІІ скликання Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 23 квітня 1998 року та рішення № 6 першої сесії ХХІVскликання цієї ж сільської ради від 16 квітня 2002 року затверджено Виконавчий комітет Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області у складі 9 осіб, до складу якого в якості секретаря виконавчого комітету обрано ОСОБА_7, якою 23 січня 2002 року посвідчено заповіт ОСОБА_6 (а. с. 151, 153, т. 1).

Колегія суддів погоджується із висновком судів про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю, оскільки відсутні порушення щодо оформлення та посвідчення спірного заповіту, як і відсутні докази про те, що заповіт ОСОБА_6 складений 23 січня 2002 року під впливом обману та не відповідав внутрішній волі останньої.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.