Справа № 167/857/17 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч І.І.
Провадження № 22-ц/773/1369/17 Категорія: 52 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року в даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення суду. Вважає, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, докази по справі не були належним чином оцінені судом, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу позивача підтримав та просив скаргу задовольнити, позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 просить позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав щодо їх малолітнього сина ОСОБА_6.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, а також з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який має відповідати інтересам дитини.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та зроблений з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Із матеріалів справи убачається, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.4).

В судовому засіданні також встановлено, що син сторін по справі - ОСОБА_7 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1. В цьому ж будинку зареєстрована, але не проживає відповідач в даній справі - ОСОБА_4.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28 квітня 2016 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 своєї постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих, виданою Ворончинською сільською радою 02 лютого 2017 року № 51, позивач ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_7 зареєстровані АДРЕСА_1 (а. с. 8).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації з листопада 2015 року не проживає, про що також зазначено в довідці Ворончинської сільської ради від 02 лютого 2017 року №52 (а. с. 9).

Частиною 5 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, що одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, як стосуються справи.

Як передбачено частиною 6 статті 19 СК України, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування Рожищенської районної державної адміністрації №1549/43/2-17 від 10 травня 2017 року в своєму висновку зазначив про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_7 (а. с. 3).

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого суду про те, що такий висновок органу опіки та піклування суперечить інтересам дитини, оскільки складений лише на підставі пояснень позивача та обстеження місця проживання дитини з її батьком. При цьому органом опіки та піклування не з'ясовувалося ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки відповідач жодного разу не була присутня при вирішенні органом опіки та піклування питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав і жодного разу не брала участі в розгляді даної справи, хоча висновок органу опіки та піклування містить посилання на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, в зв'язку з чим обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 в задоволенні його позову.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 в дохід держави грошові кошти, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 (чотириста двадцять) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді