________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/883/16-ц
Провадження № 2/520/6086/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгорової Н.Ю. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 28.01.2016 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 25 жовтня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №999 від 25.10.2008 року. Також позивач зазначив, що за час перебування у шлюбі, у них народилась спільна дитина дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер.

У судове засідання позивач ОСОБА_3. не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки наявним в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.

Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.13) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та саме за цією адресою направлялись судові повістки на імя ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, оскільки провадження по справі відкрито ще 08.02.2016 року, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Смілянська) ОСОБА_5 перебувають у шлюбі з 25 жовтня 2008 року, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №999 від 25.10.2008 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сімї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сімї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сімю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Крім того, судом враховується, що за клопотанням відповідача по справі, судом неодноразово надавався сторонам по справі термін для примирення.

З поданої позивачем до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, вбачається, що сторони по справі за наданий судом термін для примирення, не примирились, позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, а тому позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 157, 169, 212-215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Смілянська) ОСОБА_5, зареєстрований 25 жовтня 2008 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №999 від 25.10.2008 року.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Смілянська) ОСОБА_5 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Відповідачеві ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Смілянська) ОСОБА_5 після розірвання шлюбу залишити прізвище «Корлякова».

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.