Справа № 419/2106/16
Провадження № 6/419/33/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В.Б.,

при секретарі - Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області подання державного виконавця Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у порядку виконання зобовязань за рішенням суду, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у порядку виконання зобовязань за рішенням суду.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на виконанні у Новоайдарському РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист Новоайдарського районного суду Луганської області №419/2106/16-ц від 12.09.2016 р. за яким присуджено стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55585,84 грн.

На підставі вищенаведеного, відкрито виконавче провадження серія ВП №52234465, надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду та на адреси сторін направленні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено виклики щодо сплати заборгованості перед стягувачем, але ОСОБА_1 не прибула до відділу та не виконала рішення Новоайдарського районного суду.

20.01.2017 р. складено акт державного виконавця про відсутність боржника ОСОБА_1 за місцем реєстрації та залишено вимогу про сплату заборгованості на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк».

Сторони виконавчого провадження в судове засідання не з`явились, державний виконавець просив суд розглянути подання за його відсутності, що не перешкоджає розгляду подання по суті.

Суд, дослідивши та оцінивши подання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); - якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5), тощо.

Відповідно до положень ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Новоайдарському РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області знаходиться виконавчий лист Новоайдарського районного суду Луганської області №419/2106/16-ц від 12.09.2016 р. за яким присуджено стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55585,84 грн.

На підставі вищенаведеного, відкрито виконавче провадження серія ВП № 52234465, надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду та на адреси сторін направленні постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законом передбачено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Однак, державний виконавець фактично обмежується не виконанням боржником рішення суду у добровільному порядку, наявністю існуючої заборгованості, без належного дослідження обставин, без надання доказів ВДВС про ухилення боржника від виконання рішення суду.

До подання додано лише: копію виконавчого листа (а.с.3), копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.4), копію виклику (а.с.6), копію акту державного виконавця від 20 січня 2017 року(а.с.6), без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань. Державним виконавцем не встановлені та не опитані сусіди щодо проживання чи непроживання боржника у домоволодінні, розташованому за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Айдар-Миколаївка, вул. Підгорна, буд. 56.

Окрім того, фіксування державним виконавцем у єдиному акті того факту, що боржника не було вдома, не дають підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Дані обставини, у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду.

Матеріали справи не містять доказів того, що боржником отримана копія постанови про відкриття виконавчого провадження з пропозицією добровільно виконати рішення суду. Постанова про відкриття виконавчого провадження вважається врученою боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі за умов, передбачених для вручення судових повісток (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Відсутні докази того, що боржник викликався до ВДВС, повідомлявся про вчинення виконавчих дій.

Тому, на даний час, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у порядку виконання зобовязань за рішенням суду.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Новоайдарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у порядку виконання зобовязань за рішенням суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Б. Мартинюк