Справа № 487/2725/17
Провадження № 2/487/1623/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді: Павлової Ж.П.,

при секретарі: Табунщик К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя між сторонами не склалося, через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. На час звернення до суду сторонами припинено ведення спільного господарства та сумісне проживання. Вважає, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Майнових спорів між сторонами немає. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, 05.09.1997 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1(дошлюбне прізвище Семенюк) ОСОБА_3. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, розбіжностей у поглядах на сімейні відносини.

Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, сторони більше шести років проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Згідно ст.ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 05.09.1997 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №784 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Бабієнко».

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області в порядку, визначеному ст. ст. 294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: Ж.П.ПАВЛОВА