Справа № 473/3314/17
РІШЕННЯ

іменем України

"03" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі судового засідання Заблоцькій М.М.,

за участю: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини в якій вказувала, що з 02 липня 2011 року по 24 жовтня 2017 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на опікуванні останньої.

Також позивачка зазначала, що Денис є інвалідом, має тяжке захворювання та не може обходитись без постійного стороннього догляду. В звязку з цим ОСОБА_1 не має можливості працевлаштуватися, єдиним її доходом є державна соціальна допомога на дитину інваліда в розмірі 1 631,40 грн., що ставить сім'ю в надзвичайно тяжке матеріальне становище.

ОСОБА_3 має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб не утримує, проте матеріальної допомоги на утримання дружини не надає.

Тому, враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_3 на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 27 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову вказували, що Денис не потребує постійного стороннього догляду та не знаходиться на опікуванні позивачки, тому остання не має право на утримання від колишнього чоловіка. Водночас просили врахувати те, що ОСОБА_3 сплачує аліменти на утримання сина, надає додаткову допомогу на його навчання та лікування, має непостійний, мінливий заробіток, тому стягнення з нього аліментів на дружину (яка отримує соціальну допомогу від держави в значному розмірі) поставить його в надзвичайно скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що з 02 липня 2011 року по 24 жовтня 2017 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 3, 32).

Від шлюбу мають спільну малолітню дитину сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою (а.с. 4, 6).

ОСОБА_5 є інвалідом, має тяжке захворювання синдром Дауна, ВПС та потребує постійного стороннього догляду до досягнення 18 річного віку, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності (а.с. 5, 7-8, 33-35). ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда в розмірі 1 631,40 грн..

З пояснень відповідача та наданих ним письмових доказів (а.с. 22) вбачається те, що ОСОБА_3 має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати в мінливому розмірі, проте більшому, ніж мінімальна заробітна плата, сплачує аліменти на утримання сина, інших осіб не утримує (а.с.20-21).

Доводи відповідача щодо його скрутного матеріального становища належного підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Згідно ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України).

Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч. 2 ст. 91 СК України).

Таким чином передбачене ч. 1 ст. 88 СК України право одного з подружжя (в тому числі колишнього) на утримання виникає за наявності сукупності наступних обставин:

1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом;

2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду;

3) цей з подружжя опікується нею;

4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Як раніше встановлено судом, позивачка проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду.

Законодавчо не визначено поняття «опікування», яке не є тотожним визначеним в Сімейному кодексі України поняттям «опіка», «піклування».

Проте згідно Академічного тлумачного словника української мови опікування це піклування, нагляд, пов'язані з відповідальністю за кого-, що-небудь; опіка; увага до потреб, запитів кого-небудь; охорона чиїх-небудь інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що Денис знаходиться на опікуванні позивачки, оскільки остання піклується про умови проживання, стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечує її виховання, утримує її матеріально, що в сукупності становить зміст поняття «опікування».

Та обставина, що дитина за ініціативою матері відвідує спеціалізований виховний заклад для дітей-інвалідів не виключає, а навпаки доповнює поняття «опікування».

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

При визначенні розміру такої допомоги суд враховує наступні обставини:

-законом передбачено, що розмір допомоги на дружину, на утриманні якої перебуває дитина інвалід, не залежить від її матеріального становища;

-відповідач має задовільний стан здоров'я, достатнє матеріальне становище, проте сплачує аліменти на утримання сина;

-позивачка, враховуючи виховання сина в спеціалізованому закладі, не позбавлена можливості часткового працевлаштування та отримання додаткового заробітку (прибутку).

За встановлених обставин суд вважає, що відповідач зобовязаний та має можливість надавати дружині матеріальну допомогу, яку суд, враховуючи обставини справи, визначає в 1/8 частину його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду 02 жовтня 2017 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) 320 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2017 року і до досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, вісімнадцяти років, тобто до 10 жовтня 2029 року.

Стягнути з ОСОБА_3 320 (триста двадцять) гривень судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (р/р 0001, банк ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, ).

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв