Провадження 2/235/2320/17
Справа №235/5140/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на перетин лінії зіткнення в зоні АТО та на тимчасовий виїзд за межі України до досягнення дитиною повноліття без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на перетин лінії зіткнення в зоні АТО та на тимчасовий виїзд за межі України до досягнення дитиною повноліття без згоди батька. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що позивачка, ОСОБА_1, відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1, виданого 25.09.2004 р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, перебуває в шлюбі з громадянином ОСОБА_2, має спільну з ним дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, свідоцтво про народження видане 15.02.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька. Позивачка проживає разом з дочкою, яка перебуває на її утриманні, за адресою: АДРЕСА_2. Відповідач з родиною не проживає, його місцезнаходження не відоме, зареєстрований у Будьонівському районі м. Донецька за адресою: АДРЕСА_3, що тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, засоби зв'язку з відповідачем відсутні

Дочці позивачки ОСОБА_4 необхідно періодично перетинати лінію зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для відвідання домівки м. Донецька, виїжджати до тимчасово окупованої Автономної республіки Крим, Російської Федерації, Австрійської Республіки, Угорської республіки, Французької республіки, Арабської республіки Єгипет, Королівства Іспанії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії для відпочинку та оздоровлення, відвідування родичів, що проживають в зоні проведення Антитерористичної операції та за межами України.

Позивачка просить суд надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 на перетин лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для відвідання домівки у м. Донецьк та на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої Автономної республіки Крим, Російської Федерації, Австрійської Республіки, Угорської республіки, Французької республіки, Арабської республіки Єгипет, Турецької Республіки, Королівства Іспанії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії за межі України до країн до досягнення нею повноліття без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.22).

Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, судові повістки - повідомлення були розміщені на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.

Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції 25 вересня 2004 року, актовий запис №322 (а.с.10)

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження від 15 лютого 2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції м. Донецька. Батьками зазначені: ОСОБА_2, ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки від 23.12.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території України та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Обмеження щодо пересування неповнолітньої дитини по території України встановлені статтею 313 ЦК України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 22 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".

У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Тобто, згідно змісту цих спеціальних норм ЦК та Закону передбачається, що дитина «має право на виїзд» при наявності дозволу на виїзд одного з батьків, тобто ці норми не передбачають ніякі обмеження ні у часі(періоді) ні у кількості країн.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

- рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон України - долінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для відвідання домівки м. Донецька, виїзду до тимчасово окупованої Автономної республіки Крим, Російської Федерації, Австрійської Республіки, Угорської республіки, Французької республіки, Арабської республіки Єгипет, Королівства Іспанії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон та за межі території України, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такі виїзди будуть мати короткочасний характер, а саме перетинати лінію зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для відвідання домівки м. Донецька, виїжджати до тимчасово окупованої Автономної республіки Крим, Російської Федерації, Австрійської Республіки, Угорської республіки, Французької республіки, Арабської республіки Єгипет, Королівства Іспанії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_4 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суд приймає до уваги, що виїзд позивачки з дитиною за кордон пов'язаний насамперед з інтересами дитини, з бажанням забезпечити доньці належний відпочинок, оздоровлення, зустріч з родичами, але позивачка позбавлена можливості отримати таку згоду від відповідача, та вважає, що такий виїзд дитини на оздоровлення не порушить прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь його у вихованні дитини, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 313 ЦК, ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст.3, 10, 11,60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на перетин лінії зіткнення в зоні АТО та на тимчасовий виїзд за межі України до досягнення дитиною повноліття без згоди батька, задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на перетин лінії зіткнення в районах проведення антитерористичної операції для відвідання домівки у м. Донецьк та на тимчасовий виїзд до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, Російської Федерації, Австрійської Республіки, Угорської Республіки, Французької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Турецької Республіки, Королівства Іспанії, Республіки Болгарія, Грецької Республіки, Італійської Республіки, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії за межі України до країн до досягнення нею шістнадцятирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

В судовому засіданні 30 жовтня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя