АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 760/2823/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10734/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Коробенко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

2 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Сербін Т.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норм матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, що він надав всі докази на підтвердження наявності вини відповідача у вчиненні шкоди його здоров'ю, проте, суд не врахував, що погіршення стану здоров`я та встановлення йому інвалідності спричиняє моральні страждання.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідоми. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом відповідача про відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 25 березня 1983 року по 28 квітня 1985 року.

Зазначив, що при виконанні службового обов'язку в ДРА, він отримав множинні осколкові поранення голови, лівої верхньої та лівої нижньої кінцівок (контузія головного мозку - 1984 року), що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1527/Ж від 3 вересня 2013 року, наслідком яких стали шкіряні рубці у зазначених анатомічних областях, що в подальшому призвело до розвитку «Змішаної енцелофалопатії ІІ ст. (посттравматичної, дисціркуляторної) з порушенням гемо і ліковородинаміки, вираженим вестибуло - атактичним синдромом, помірними емоційно-вольовими і мнестичними розладами, церебростенічним синдромом, частими кризовими станами, центральної вестибуло- атактичним синдромом, частими кризовими станами, центральної дисфункції ІІ- ІІІ ст., панічного розладу, Епізодичних пароксизмальних атак, ІХС, стенокардії напруження, ФК ІІ, дифузного кардіосклерозу, синосової тахікардії: СН ІІ А ст. ГХ ІІ ст., ст. 3, високий кардіоваскулярний ризик, облітеруючого атеросклерозу артерій нижніх кінцівок, хронічна ішемія 1-2 А ст., а також захворювання: хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислото утворюючою функцією шлунку, фаза ремісії, рубцево-виразкова деформація ЛДПК, вторинний панкреатит. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит, фаза земісії», що підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної ВЛК МО України №2268 від 20 вересня2013 року.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №481182 від 21 жовтня 2103 року ОСОБА_3 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби.

Третю групу інвалідності позивачу первинно було встановлено 21 жовтня 2013 терміном до 1 листопада 2015, повторно з 27 жовтня 2015 безстроково.

Також зазначив, що внаслідок інвалідності, яку він отримав під час виконання військових обов'язків, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Він не може вільно пересуватись, перебуває у роздратованому стані, що позначаться на його відносинах із родиною та знайомими. Крім того, позивач вказує, що не має можливості працювати, оскільки пересуватися на велику відстань без сторонньої допомоги не може, через що не має змоги матеріально забезпечувати свою родину.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з Міністерства оборони України 62 350 гривень компенсації за спричинену йому моральну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №481182 від 21 жовтня 2103 року, встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок травми, отриманої у зв'язку з виконанням обов'язків військової служби.

Згідно ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів дійсного завдання моральної шкоди, протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між ними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено порядок надання пільг та допомоги, а також призначення пенсій військовослужбовцям, які отримали захворювання у зв`язку із проходженням військової служби.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій цієї статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органом державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної чи юридичної особи, яка ї завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди наступає або при виникненні деліктних правовідносин між сторонами, або у випадках, передбачених законом.

Деліктних правовідносин між сторонами не встановлено, оскільки відповідач безпосередньо шкоди позивачу не завдавав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» уразі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 17 вищевказаного Закону відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Позивач до відповідача із заявою при відшкодування моральної шкоди у встановленому законом порядку не звертався, будь - яких рішень з даного питання відповідачем не приймалося, а відповідно і дії відповідача неправомірними не визнавалися.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді