Справа №442/6910/17
Провадження №2/442/2420/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого - судді Нагірної О.Б.,

з участю секретаря Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1. Він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, так як проживав разом з батьком до дня його смерті.

22.09.2017 року приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відтак, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просив задоволити позов.

Представник відповідача Грушівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 30.12.1996 року.

З оглянутої копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 12.09.1989 року, виданого виконкомом Дрогобицької районної Ради народних депутатів вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

Факт прийняття спадщини позивачем після смерті батька ОСОБА_3 підтверджується довідкою Грушівської сільської ради за №1700 від 22.09.2017 року про те, що ОСОБА_1 проживав разом з батьком ОСОБА_3 до дня його смерті по АДРЕСА_1.

З оглянутого листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О. від 22.09.2017 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно повідомлення Уличненської сільської ради, відповідно до Погосподарської книги № 11 (1980-1982р.р.) житловий будинок АДРЕСА_2 збудований ОСОБА_5 у 1940 році.

Відповідно до ст.524 ч.1 ЦК УРСР спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст.548 ЦК УРСР встановлено, що прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК УРСР від 1963 р., які були чинні на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Cтаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права, яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд, а стаття 16 Цивільного кодексу визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя Нагірна О.Б.