Справа № 431/5052/17-ц
Провадження №2-з/431/13/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Березка О.М.,

за участю секретаря Кобиляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старобільського районного суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на: комплекс будівель, що знаходяться за адресою: Луганська область, Старобільський район, сільська рада Підрогівська; на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Горького,17; на ? квартири, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Леніна, буд. 53/3; на ? квартири, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, б. 35/9, квартира, 72; на ? земельної ділянки, кадастровий номер :10:033:6083, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Абрамівська сільська рада, які належать ОСОБА_2.

В своїй заяві заявник посилається на те, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, процентів та рівня інфляції на загальну суму 314708,82 грн.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заявником ОСОБА_1 не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

У порушення вимог ч.3 ст. 152 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного суду України вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач не обгрунтований та не співмірний із заявленими вимогами, тому заява задоволенню не підлягає.

Згідно п.9 вказаної постанови Пленуму за змістом ст. 293 ЦПК України (1618-15) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. М. Березка