Єдиний унікальний номер 229/4299/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1231/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулици М.С., Санікової О.С.,

секретар: Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у звязку з навчанням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у звязку з навчанням.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 13 жовтня 1995 року її батьки вступили в зареєстрований шлюб, а 25 жовтня 2011 року шлюб між ними було розірвано і з цього часу позивачка разом із матірю і меншою сестрою проживають окремо від відповідача. Відповідач по справі є її батьком.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 грудня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 09 жовтня 2014 року і до 30 червня 2016 року.

В теперішній час позивачка навчається на пятому курсі денного відділення Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України на платному відділенні і за рік її навчання її мати сплачує 9680,00 грн., що за місяць складає 806,67 грн. Термін навчання триває до 28 лютого 2018 року.

Інших доходів, окрім матеріальної допомоги її матері позивачка не має, оскільки стягнення аліментів з відповідача припинені в липні 2016 року і тому вона вважає, що відповідач повинен виплачувати ій аліменти до закінчення нею навчання в інституті хоча б в розмірі прожиткового мінімуму, оскільки вона потребує додаткових витрат на придбання навчальної літератури, оплату гуртожитку, телекомунікаційних послуг та інтернету, проїзд до місця навчання та додому. Усі ці витрати в теперішній час сплачує мати позивачки і її допомога перевищує розмір прожиткового мінімуму, оскільки прожити за такі кошти в чужому місті не можливо.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти до закінчення нею навчання в Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, тобто до 28 лютого 2018 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у зв'язку з продовженням навчання в розмірі 350 грн. щомісяця, починаючи з 09 грудня 2016 року до закінчення навчання в Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, тобто по 28 лютого 2018 року.

В решті позову відмовлено.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць надано негайному виконанню.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивачка ОСОБА_1 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що відповідач приховує свій дійсний матеріальний стан. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання до закінчення нею навчання в Харківському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, тобто до 28 лютого 2018 року в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно.

В судове засідання апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 не зявилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 2894 (а.с. 218).

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 з 01.09.2016 року навчається на пятому курсі денного відділення Харківського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, термін закінчення навчання до 28 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Тобто повнолітні діти, які продовжують навчання, відповідно до вимог ст. 199 СК України для виникнення права на утримання повинні потребувати матеріальної допомоги.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 182, 199, 200, 201 СК України і врахував, що відповідач ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_3, на утримання якої сплачує аліменти, перебуває на обліку у лікаря кардіолога з хворобою серця. За період з 01.01.2016року по 31.12.2016року, згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу ОСОБА_2 склала 9000грн, що на місяць складає 750грн, з розрахунку 9000 : 12.

Відповідно до Науково-Практичного Коментаря до статті 199 Сімейного кодексу України, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що відповідач приховує свій дійсний матеріальний стан, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 вказаної вище статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ніяких доказів того, що відповідач приховує свій дійсний матеріальний стан ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді позивачкою не надано.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що вона не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що її мати має можливість надавати їй необхідну матеріальну допомогу під час навчання, є безпідставними, оскільки відповідно до Договору про надання освітньої послуги (навчання) від 12 серпня 2016 року замовник ОСОБА_4 зобовязалася за надання освітньої послуги ОСОБА_1 внести розмір плати в сумі 14520 грн. (а.с. 18-21).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: