Яготинський районний суд Київської області
Справа 382/2272/15-ц
Провадження 2/382/5/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 липня 2017 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л. І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Київської області, про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Київської області про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок, в котрому зазначено, що 10 травня 2013 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів, які вона позичала для потреб її родича ОСОБА_3. Цього ж дня (10 травня 2013 року) в рахунок забезпечення зобов"язань ОСОБА_2, між ними був укладений договір іпотеки. Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2 взяла у неї в борг суму в розмірі 45 000 гривень та зобовязувалась повернути її в строк до 10 травня 2015 р. ОСОБА_2 погоджувалась з тим, що за порушення умов договору несе відповідальність в межах вартості будинку, що розташований в м. Яготин Київської області по вул.Чайковського, 10. Відповідно до п. 3 договору від 10 травня 2013 року, ОСОБА_2 в рахунок забезпечення виконання зобовязання по поверненню боргу у встановлений строк, передала в заставу належне їй нерухоме майно, а саме - житловий будинок, розташований по вул.Чайковського, 10 в м. Яготин Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 60,80 кв. м. та надвірних будівель та споруд: прибудови а, погреба під а, ганок №1, сараю Б, убиральні В, огорожі 2 та 3. Нерухоме майно, яке за договором було передане ОСОБА_2 у заставу, належить їй на підставі акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.04.1969 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 10 травня 2013 року сторони на виконання взятих на себе за договором зобовязань (пункти 2 та 5) одночасно з підписанням договору, вчинили наступні дії: ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 позику в розмірі 45000 грн. строком до 10.05.2015р. та передала вказану суму грошових коштів під час підписання договору, а ОСОБА_2 передала їй правовстановлюючі документи на предмет застави (іпотеки), а саме - акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.04.1969 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та технічний паспорт на будинок, що розташований в м. Яготин Київської області по вул.Чайковського, 10. Виконуючи умови договору, вона була готова на першій вимозі ОСОБА_2 прибути до нотаріуса для проведення нотаріального посвідчення договору. В той же час остання з різних причин не змогла прибути для нотаріального посвідчення договору. Як вбачається з загального змісту договору від 10.05.2013 року, який був укладений між нею та ОСОБА_2, між ними був укладений договір позики на суму 45000 грн. Форма та зміст даного договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, яка передбачає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на момент укладення договору приведена у цій нормі закону сума складала 170 грн.). В звязку з дотриманням форми та змісту договору позики, вона вважає цей договір позики укладеним та створює права та обовязки для сторін. Одночасно з цим, умови договору від 10 травня 2013 року містять положення про забезпечення своєчасності повернення позичальником ОСОБА_2 боргу у вигляді передачі в заставу (іпотеку) позикодавцю належного позичальником на праві приватної власності нерухомого майна на умовах, що визначені в договорі від 10 травня 2013 року. Тобто ними було визначено у договорі від 10.05.2013р. і сам зміст та порядок виконання основного зобовязання (суму позики та строк повернення) і спосіб забезпечення його виконання, а саме, у випадку неповернення грошових коштів договір виконується за рахунок нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_2 Таким чином, умови договору від 10.05.2013р. частково були виконані, що вказує на фактичне укладення договору іпотеки шляхом викладення його в одному документі з договором позики. В даному випадку виконання зобовязання ОСОБА_2 по поверненню 45 000 грн. в строк до 10.05.2015 р. було забезпечене нерухомим майном, що належить їй на праві приватної власності та залишилося у її володінні та користуванні, але у випадку не повернення позики в строк позивач отримує право виконання зобовязання по договору позики за рахунок нерухомого майна, яке забезпечувало це зобовязання. Ними було дотримано зміст договору іпотеки та зазначено всі істотні умови цього договору, що підтверджується безпосередньо самим його текстом, але не було дотримано форми договору іпотеки, так як він був укладений в тій же формі, що і договір позики, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення договорів іпотеки. Враховуючи те, що станом на 10.05.2015 р. (строк повернення позики за умовами договору) і до цього часу відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, вважає, що до неї повинне перейти право власності на предмет застави. Просила визнати дійсним договір іпотеки, який був укладений 10 грудня 2010 року між нею та ОСОБА_2 одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі та визнати за нею права власності на житловий будинок, що розташований по вул. Чайковського, 10 в м. Яготин Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 60,80 кв. м. та надвірних будівель та споруд: прибудови а, погреба під а, ганок № 1, сараю Б, убиральні В, огорожі № 2 та огорожі № 3.

В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилися. З актового запису про смерть № 39 від 11 лютого 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 померла 8 лютого 2014 року, із запису акту про смерть № 3135, наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 24 червня 2014 року помер в м. Калінінград Калініградської області, ОСОБА_6.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В силу ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підялгає нотаріальному посвідченню або державінй реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації- з моменту державної реєстрації.

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність дргій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку є суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. ..

Відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, а також має містити в собі всі істотні умови, що передбачені законом.

В силу ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що Закон передбачає державну реєстрацію договору іпотеки, але в статті не зазначено, що вимога про державну реєстрацію є обовязковою, в звязку з чим недотримання сторонами договору умови щодо державної реєстрації договору іпотеки не має своїм наслідком визнання цього договору неукладеним, а має своїм наслідком лише те, що вимога по незареєстрованому у встановленому порядку іпотечному договору не набуває пріоритету по відношенню до інших вимог, що забезпечені цим предметом іпотеки, і зареєстровані у встановленому порядку. Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

В судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2013 року між позивачкою та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошових коштів (а.с. 121), згідно якого ОСОБА_7 надала у позику ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 45 000 гривень без відсотків за користування коштами в строк до 10 травня 2015 року, а ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов"язання щодо повернення в строк до 10.05.2015 р. грошових коштів в сумі 45 000 передала їй в заставу (іпотеку) житловий будинок, розташований по вул. Чайковського, 10 в м. Яготин Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 60,80 кв. м та надвірних будівель та споруд: прибудови а, погреба під а, ганок №1, сараю Б, убиральні В, огорожі 2 та 3. Нерухоме майно, яке за договором було передане ОСОБА_2 у заставу, належить їй на підставі акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.04.1969 року, посвідчений нотаріусом ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 Разом з тим, відповідачка з різних причин не змогла прибути для нотаріального посвідчення договору. Як вбачається з загального змісту договору від 10.05.2013 року, який був укладений між сторонами, між ними був укладений договір позики на суму 45 000 грн.

З копії актового запису про смерть № 39 від 11 лютого 2014 року та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.30-32) вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 померла 8 лютого 2014 року. З матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.36-48) вбачається, що спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_3, громадянин ОСОБА_8 Федерації, який 21 лютого 2014 року звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 районного нотаріального округу Київської області із заявою про прийняття спадщини та прийняв її. З копії запису акту про смерть № 3135 (а.с.82), надісланого до суду в порядку виконання міжнародного доручення компетентному суду ОСОБА_8 Федерації про вручення судових документів громадянину ОСОБА_6 ОСОБА_3 та витребування письмових доказів, вбачається що ОСОБА_3 помер 24 червня 2014 року в м. Калінінград ОСОБА_8 Федерації. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.119) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалась.

Форма та зміст укладеного між позивачкою та ОСОБА_2 договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, яка передбачає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на момент укладення договору приведена у цій нормі закону сума складала 170 грн.).

Одночасно з цим, умови договору від 10 травня 2013 року містять положення про забезпечення своєчасності повернення позичальником ОСОБА_2 - боргу у вигляді передачі в заставу (іпотеку) позикодавцю належного позичальником на праві приватної власності нерухомого майна на умовах, що визначені в договорі від 10 травня 2013 року.

Тобто сторонами було визначено у договорі від 10.05.2013р. і сам зміст та порядок виконання основного зобовязання (суму позики та строк повернення) і спосіб забезпечення його виконання, а саме у випадку неповернення грошових коштів договір виконується за рахунок нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_2.

Таким чином, умови договору від 10.05.2013р. частково були виконані, що вказує на фактичне укладення договору іпотеки шляхом викладення його в одному документі з договором позики.

Оскільки виконання зобовязання ОСОБА_2 по поверненню 45 000 грн. в строк до 10.05.2015 р. було забезпечене нерухомим майном, що належить їй на праві приватної власності та залишилося у її володінні та користуванні, то у випадку не повернення позики в строк позивачка отримує право виконання зобовязання по договору позики за рахунок нерухомого майна, яке забезпечувало це зобовязання.

Сторонами було дотримано зміст договору іпотеки та зазначено всі істотні умови цього договору, що підтверджується безпосередньо самим його текстом, але не було дотримано форми договору іпотеки, так як він був укладений в тій же формі, що і договір позики, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення договорів іпотеки.

Вищевказана стаття встановлює перелік істотних умов договору іпотеки, які повинні обовязково в ньому міститися, так як відсутність будь-якої з цих істотних умов у договорі може стати підставою для визнання цього договору недійсним.

Враховуючи, що станом на 10.05.2015 року і до цього часу відповідачка не виконала взятих на себе зобов"язань, суд вважає, що вимоги позову грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст.10,60,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 220, 640, 1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 1,2,4,18,37 ЗУ "Про іпотеку", суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Київської області, про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок задовольнити.

Визнати дійсним договір іпотеки, який був укладений 10 грудня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що розташований по вул. Чайковського, 10 в м. Яготин Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 60,80 кв. м. та надвірних будівель і споруд: прибудови а, погреба під а, ганку №1, сараю Б, убиральні В, огорожі № 2 та огорожі №3.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Литвин Л.І.