Справа № 445/743/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, Відділу держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання частково недійсним розпорядження та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

в травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, Відділу держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання частково недійсним розпорядження та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявленого позову, з врахуванням поданих уточнень, вказує, що його батькові ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 1,81 га, що розташована на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, право на яку було засвідчено відповідним сертифікатом на право приватної власності. 20.06.1998 року його батько помер, як наслідок відкрилась спадщина на належне йому майно. За життя батько склав заповіт, яким усе своє майно заповів в рівних частках йому, його рідному брату ОСОБА_7 та своїй дружині ОСОБА_8, остання в свою чергу доводиться йому мачухою. Зазначає, що він вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини, однак свідоцтва про право на спадщину не отримував. Свідоцтво про право на спадщину, зокрема на 1/3 частину вказаної ділянки видавалось лише дружині покійного батька ОСОБА_8, на решту 2/3 частки земельної ділянки свідоцтво виданим не було. Бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину на свою частку в спадковому майні, він звернувся до нотаріуса та довідався, що згідно розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року та на підставі сертифікату на право приватної на земельну ділянку, що належала його покійному батькові, ОСОБА_8 було видано державний акт на земельну ділянку площею 2,1277 га. Оскільки до вказано державного акту включено частину земельної ділянки, яку він фактично успадкував, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину та в повні мірі реалізувати свої спадкові права. ОСОБА_8 померла 31.12.2016 року, спадкоємцем її майна являється її син ОСОБА_5 В звязку із вищенаведеним, просить визнати недійсним розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року в частині передачі ОСОБА_8 1/3 частини земельної ділянки в розмірі в розмірі загальної площі сільськогосподарських угідь 2,1277 га, в тому числі 1,7039 га ріллі, 0,3969 га сіножатей та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий ОСОБА_8 09.04.2003 року.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просять таку задовольнити.

Представник Золочівської районної державної адміністрації Львівської області в судовому засіданні проти позову не заперечила, додатково пояснила, що оскаржуване розпорядження винесено на підставі списків громадян, яким передаються земельні частки у приватну власність. Дані списки формуються та передаються для затвердження відповідними сільськими радами. При винесенні оскаржуваного розпорядження дійсно сталася помилка, однак, така була допущена сільською радою, жодної вини районної адміністрації в цьому не має.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет, в судовому засіданні проти уточнених вимог позову не заперечив.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 народився 01.01.1953 року, його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження серії 1-СГ № 536043, виданого 10.03.2017 року Виконавчим комітетом Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області.

10.02.1994 року ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_10, що засвідчується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 254512. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6.

Як вбачається із сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №16328 від 19.10.1997 року, ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 1,81 га для ведення селянського господарства, що розташована на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області.

ОСОБА_6 помер 20.06.1998 року, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 454284, виданого 10.03.2017 року Виконавчим комітетом Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області.

З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 457 від 02.10.1998 року, відкритої Золочівською державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що 01.12.1995 року ОСОБА_6 склав заповіт на випадок своєї смерті, яким усе належне йому майно на день смерті заповів синам ОСОБА_1, ОСОБА_7 та дружині ОСОБА_8

За відомостями Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, вказаний заповіт не скасовувався та не змінювався, що підтверджується довідкою №241 від 27.10.1998 року.

Сини спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_1, ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_8 вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що засвідчується їхніми заявами від 02.10.1998 року та 26.10.1998 року.

15.01.1999 року та 25.02.2000 року ОСОБА_8 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (основне та додаткове), відповідно до яких вона успадкувала 1/3 частки житлового будинку, що належав померлому, а також 1/3 частки земельної ділянки площею 1,81 га для ведення селянського господарства, що розташована на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №16328 від 19.10.1997 року.

При цьому, у виданих ОСОБА_8 свідоцтвах про право на спадщину вказано, що на 2/3 частки спадкового майна свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 народився 27.07.1968 року та є сином ОСОБА_8, дошлюбне прізвище «Гураніна», що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АВ №464559.

31.12.2016 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 448781.

ОСОБА_8 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1277 га, з них 1,7309 га ріллі та 0,3969 га сіножатей, що розташована на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №073544.

Вказаний державний акт виданий ОСОБА_8 на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року.

З розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року, вбачається, що таким затверджено земельну частку (пай) по Великовільшаницькій сільській раді Золочівського району Львівської області на кожного громадянина у розмірі по 2,10 га угідь, з них 1,71 га ріллі. Земельні частки (паї) передано громадянам у приватну власність згідно доданого до розпорядження списку.

Згідно списку громадян, що є додатком до вищевказаного оскаржуваного розпорядження, ОСОБА_8 передано у власність 2,12 га угідь, з них 1,7309 га ріллі та 0,3969 сіножатей.

Відповідно до листа Відділу держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області від 24.04.2017 року, оскаржуваний державний акт на земельну ділянку виданий ОСОБА_8 згідно сертифікату серії ЛВ № 16328, тобто того самого сертифікату, що належав померлому батькові позивача.

Інформація Відділу держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області підтверджується також і технічною документацією про передачу земельних часток і видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам (власникам сертифікатів) на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, зокрема, у даному списку значиться під номером 543 ОСОБА_8 При цьому, в якості її сертифікату на земельну частку (пай) вказано сертифікат серії ЛВ № 16328, що в дійсності належав покійному ОСОБА_6

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, можуть бути : визнання права, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки спірні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, до таких слід застосовувати вимоги Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Так, відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 560, 561 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що батькові позивача належала земельна ділянка площею 1,81 га для ведення селянського господарства на території Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області, 1/3 частки якої він заповів йому. Позивач належним чином прийняв спадщину, строку для прийняття спадщини не пропустив. Свідоцтва про право на спадщину він не отримував, при цьому часових обмежень, після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, на видачу свідоцтва про право на спадщину законодавством не встановлено, тобто його можна отримати в будь-який час по спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Незважаючи на те, що позивач не звертався до органів нотаріату з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину та не отримував такого, 1/3 частки земельної ділянки батька належить йому з моменту відкриття спадщини.

Оскільки частина земельної ділянки належала позивачу, Золочівською районною державною адміністрацією Львівської області безпідставно передано у власність ОСОБА_8 усю земельну ділянку загальною площею 2,1277 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в частині 1/3 її площі, а тому, в цій частині оскаржуване розпорядження слід визнати недійсним.

Як наслідок, оскільки оскаржуваний державний акт виданий на підставі розпорядження, що визнається судом частково недійсним, такий також слід визнати недійсним та скасувати. Законодавством не передбачено визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним лише в певній частині, а тому такий визнається судом недійсним в цілому.

Визнання розпорядження частково недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку відновить порушені спадкові права ОСОБА_1 та не позбавляє ОСОБА_5 права на спадкування частки земельної ділянки, що належала його матері ОСОБА_8

В силу вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Керуючисьст. 15, 16, 378 ЦК України, 524, 548, 549, 560, 561 ЦК УРСР, України, ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, Відділу держгеокадастру у Золочівському районі Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визнання частково недійсним розпорядження та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року "Про затвердження "Проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі і видачі державних актів на право приватної власності на землю громадянам на території Великовільшаницької сільської ради", в частині передачі ОСОБА_8 1/3 частини земельної ділянки (паю) в розмірі загальної площі сільськогосподарських угідь 2,1277 га, в тому числі 1,7039 га ріллі, 0,3969 га сіножатей.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЛВ №073544, виданий ОСОБА_8 09 квітня 2003 року на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Львівської області № 612 від 12 грудня 2002 року.

Стягнути із Золочівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_11