БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/911/17, cправа № 361/31/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» жовтня 2017 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Харченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми гарантійного внеску й відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом до ОСОБА_2, який обґрунтовувала тим, що 04 травня 2016 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір, за умовами якого вони зобов'язалися не пізніше 01 липня 2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки й житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Вартість нерухомого майна становила 1 530 000 грн. 00 коп. У якості гарантійного внеску вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 25 500 грн. 00 коп., що на той час у співвідношенні національної грошової одиниці до іноземної валюти становило 1 000 доларів США. Разом із тим, договір купівлі-продажу нерухомого майна із вини відповідача ОСОБА_2 у подальшому не був укладений. Просить суд стягнути із відповідача на її користь гарантійний внесок у розмірі 25 500 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 1 000 доларів США, а також відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

27 квітня 2017 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано до суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просив стягнути із відповідача на користь позивача лише гарантійний внесок у розмірі 25 500 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у попередній редакції поданої до суду заяви й просили стягнути із відповідача ОСОБА_2 гарантійний внесок у розмірі 25 500 грн. 00 коп., що в еквіваленті становить 1 000 грн. 00 коп., та на відшкодування матеріальної шкоди - 3 000 грн. 00 коп. Пояснили, що договір купівлі-продажу не був укладений з вини відповідача ОСОБА_2, а тому із нього підлягає стягненню сума гарантійного внеску у подвійному розмірі, однак вони просять стягнути лише кошти, які фактично були передані за умовами попереднього договору, й стягнути понесені витрати на збирання необхідних для укладення правочину документів.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав й просив у його задоволенні відмовити. При цьому він пояснив, що правочин не був укладений саме з вини позивача ОСОБА_1, а тому одержані ним грошові кошти поверненню не підлягають. Він також не повинен нести відповідальність за понесені позивачем витрати, зумовлені підготовкою до укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 травня 2016 року між ОСОБА_2 й ОСОБА_1 укладено попередній договір.

За умовами цього правочину сторони зобов'язалися у строк не пізніше 01 червня 2016 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку. Предмет договору - земельна ділянка, площею 0,1760 га, й житловий будинок (готовністю 74%) за адресою: АДРЕСА_1 Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (кадастровий номер: НОМЕР_1). Загальна вартість майна - 1 530 000 грн. 00 коп., що становить 60 000 доларів США за курсом на 04 травня 2016 року (25,5 грн. = 1 у.о.).

Пунктом 1.2.8. попереднього договору передбачено, що сторони домовилися в підтвердження дійсності наміру укладення основного договору про передачу другою стороною - першій стороні до підписання попереднього договору - 25 500 грн. 00 коп. ОСОБА_2 отримав гарантійний внесок у сумі 25 500 грн. 00 коп., що складає 1 000 грн. 00 коп., й зобов'язався у разі невиконання умов договору повернути гарантійний внесок та додатково сплатити суму у розмірі внеску.

Сторона 1 взяла на себе зобов'язання продати стороні 2 зазначене майно у відповідності до вимог чинного законодавства України та з дотриманням вимог, встановлених цим договором, за визначену в ньому загальну суму, з урахуванням отриманого гарантійного внеску. Сторона 1 має право вимагати сплатити ціну за об'єкт відповідно до умов цього договору. Сторона 1 зобов'язалася зібрати всі документи, необхідні для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки та будинку. Сторона 1 має право у випадку виконання своїх зобов'язань за цим договором та у випадку відмови сторони 2 купити об'єкт - залишити гарантійний внесок у себе. Сторона 2 взяла на себе зобов'язання купити у сторони 1 об'єкт, зазначений у договорі, відповідно до вимог чинного законодавства України, з дотриманням вимог, встановлених цим договором, із урахуванням виплаченого гарантійного внеску; укласти із стороною 1 договір купівлі-продажу земельної ділянки й будинку відповідно до вимог чинного законодавства України із дотриманням вимог, встановлених цим договором, із урахуванням виплаченої суми внеску. Сторона 2 має право у випадку виконання своїх зобов'язань за цим договором та у випадку відмови сторони 1 продати об'єкт - отримати гарантійний внесок та додатково суму в розмірі внеску. У разі розірвання договору сторона, яка отримала винагороду за невиконані умови, виплачує компенсацію збитку витрат виконавця на підготовку документів й виконану роботу в розмірі 12 750 грн. 00 коп. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладання основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням. Одностороння відмова від виконання зобов'язань за цим договором не допускається (п.п. 2.2. - 2.9.) (а.с.7).

На час укладення попереднього договору від 04 травня 2016 року об'єкт купівлі-продажу: земельна ділянка, площею 0,1760 га (цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд) за адресою: АДРЕСА_1, будинок 173 перебувала в іпотеці акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (а.с.78).

Витяг з Державного земельного кадастру сформовано 16 травня 2016 року, а Звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки 19 травня 2016 року. Замовником у цих документах вказано ОСОБА_2, до справи вони долучені за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 (а.с. 39-71).

Як вбачається із матеріалів справи, 07 липня 2016 року виконуючим обов'язки начальника управління роботи з проблемною заборгованістю клієнтів роздрібного бізнесу ПР (м.Київ) ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 було підготовлено лист-повідомлення ОСОБА_2 про те, що уповноваженими особами банківської установи прийнято рішення від 14 червня 2016 року № 1406 щодо нього, як позичальника, а саме: за договором кредиту № 380/537/07-Пі від 18 травня 2007 року - 2.1. погашення позичальником 100% заборгованості за основним боргом кредиту та 100% заборгованості за нарахованими процентами та комісіями (у разі наявності); - 2.2. до проведення реструктуризації компенсація банку витрат на проведення претензійно-позовної роботи (за наявності); - 2.3. здійснити повне погашення/врегулювання заборгованості за кредитом та сплату страхових платежів та/або за кредитною карткою; - не застосовувати нараховані на дату підписання договору про реструктуризацію кредиту штрафи та пені; - інші умови кредитування залишені без зміни (а.с.81).

У подальшому, а саме 18 липня 2016 року, ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку й об'єкт незавершеного будівництва, готовністю 74%, ОСОБА_5, про що укладено відповідні нотаріально посвідчені правочини (а.с. 82-84).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона займалася пошуком потенційних покупців для придбання у ОСОБА_2 житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, а також супроводжувала процес збирання відповідної документації й укладення правочинів у банківській установі. Вона зустрічалася разом з ОСОБА_2 із ОСОБА_1 та її брокером. До 14 травня 2016 року, тобто до укладення попереднього договору, із ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо строків укладення основного договору купівлі-продажу майна й навіть про можливу затримку через засідання кредитного комітету. Станом на 14 травня 2016 року не було одного підпису у погодженні, а тому між учасниками правочину було досягнуто домовленість продовжити строк укладення основного договору. 14 червня 2016 року всі умови для укладення основного договору були створені. Вона особисто повідомила брокера ОСОБА_1 про те, що 15 червня 2016 року вже можна буде укласти правочин, запропонувала обрати нотаріуса, однак інша сторона відмовилася від пропозиції. 15 червня 2016 року на укладення правочину не з'явилася ОСОБА_1 й від її брокера стало відомо про відсутність у неї паспорту. Укладення правочину відкладено на 01 липня 2016 року й запрошено покупця з брокером, однак вони знову не з'явилися. Підставою неявки була відсутність обумовленої грошової суми. За тиждень до укладення правочину вона телефонувала брокеру ОСОБА_1 майже кожен день. Потім почали обговорювати взяття кредиту ОСОБА_1 для погашення кредиту ОСОБА_2, однак повністю домовитися не вдалося. У подальшому, а саме через два тижні, ОСОБА_2 відчужив майно по тій же процедурі, яка була запропонована ОСОБА_1 Лист про зняття арешту з майна був від банку. Лист був виданий та підписаний, однак без печатки, оскільки друга сторона не з'явилася для укладення договору. Він не був реалізований, оскільки у касу банку гроші не надійшли від ОСОБА_1 Є процедура коли за домовленістю із певною фінансовою компанією викупається майно, а у подальшому за певний відсоток продається. Вона особисто була присутня під час укладення договору купівлі-продажу майна ОСОБА_2 Договір із ОСОБА_7 не був укладений із вини останньої.

Відповідно до статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через їх недоведеність у судовому засіданні. Обставини ухилення відповідача ОСОБА_2 від укладення основного договору купівлі-продажу нерухомого майна безспірними та переконливими доказами не доведені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 212 - 215 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин