У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та упущеної вигоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 03 червня 2015 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПАТ «СК «ПЗУ Україна») укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордон № 2049229. 14 липня 2015 року у Польщі у м. Рипін із ним сталася страхова подія, а саме: у складі-магазині автозапчастин йому на ліву ногу впав важкий предмет, внаслідок чого було отримано травму - відкритий перелом пальця лівої ноги. Відповідач визнав цю подію страховим випадком і виплатив йому страхову суму у розмірі 1 200 грн (6 % страхової суми) та кошти на медичні витрати і витрати на медикаменти, здійснені у Польщі, на загальну суму 989 грн 22 коп. Вказував, що у польському закладі охорони здоров'я йому повідомили про необхідність термінового оперативного втручання, проте через відсутність власних коштів на проведення операції він був змушений, з вини страхової компанії, з відкритим переломом пальця лівої ноги, з якого постійно йшла кров, терміново їхати додому в м. Житомир, де в подальшому йому була надана медична допомога.

На його вимогу до відповідача про виплату всіх витрат, пов'язаних з вказаним нещасним випадком та отриманням медичної допомоги в Україні, отримав відмову у зв'язку із тим, що згідно договору добровільного страхування подорожуючих за кордон дія цього договору закінчується з моменту перетину страхувальником державного кордону України під час в'їзду в Україну. Вважав, таку відмову незаконною.

Просив стягнути з відповідача 4 153 грн 08 коп. фінансових витрат, пов'язаних з нещасним випадком у Польщі та отриманням медичної допомоги в Україні, 543 грн 65 коп. пені, 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 4 570 грн за санаторно-курортну путівку для відновлення психоневрологічного синдрому, 70 916 грн 40 коп. упущеної вигоди, на загальну суму 110 183 грн 13 коп.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною 1 статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування»).

Судами встановлено, що 03 червня 2015 року між сторонами укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордон № 2049229.

Згідно з п. 2.4.2 договору договір страхування набуває чинності з дати, встановленої в договорі страхування, як день початку строку дії договору страхування, але не раніше надходження на рахунок або внесення в касу страховика премії та моменту проходження страхувальником/застрахованою особою державного кордону України.

Відповідно до п. 2.4.3 договору дія договору страхування закінчується з моменту перетину страхувальником державного кордону України під час в'їзду в України, але не пізніше вказаної у договору дати закінчення строку дії договору (а. с. 8).

14 липня 2015 року на території Польщі у м. Ріпин із ОСОБА_4 стався страховий випадок.

На звернення позивача із заявою від 23 липня 2015 року до відповідача про настання страхового випадку та здійснення страхової виплати за договором страхування подорожуючих за кордон, останнім було здійснено страхову виплату у розмірі 1 200 грн (6 % страхової суми) та 989 грн 22 коп. у відшкодування медичних витрат та витрат на медикаменти, здійснених в Польщі (а. с. 20−22).

Колегія суддів погоджується із висновком судів про відмову у позові в частині стягнення 4 153 грн 08 коп. фінансових витрат, пов'язаних з нещасним випадком у Польщі та отриманням медичної допомоги в Україні, та суми пені, з урахуванням п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» та умов договору добровільного страхування подорожуючих за кордон № 2049229 (п. п. 2.4.3, 2.4.5).

Крім того, суди на підставі ст. ст. 22, 611, 612, 614, 623 ЦК України правильно відмовили у задоволенні позову про відшкодування сум моральної шкоди, упущеної вигоди та за санаторно-курортну путівку для відновлення психоневрологічного синдрому за недоведеністю цих позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Маляренко А.В.