АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2417/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1594/17Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника Прокуратури Полтавської області прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної Казначейської служби України, Прокуратури Полтавської області, Головного управління національної поліції України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив в лютому 2017 року, та просив стягнути за рахунок Державного бюджету України на його користь 500 000 грн. моральної шкоди, спричиненої незаконним повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України 21.04.2016 року, незаконне затримання в порядку ст. 208 КПК України в період 20-22 квітня 2016 року, тримання під вартою з 28 квітня по 16 червня 2016 року, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в період з 22 по 28 квітня 2016 року та у вигляді особистого зобовязання в період з 16 червня по 22 вересня 2016 року, що призвело до втрат немайнового характеру, порушення нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

В інші частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Судові витрати щодо сплати судового збору віднесено за рахунок держави.

Не погодившись з вказаним рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представника прокуратури Полтавської області - прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та постановлення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку про їх відхилення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 квітня 2016 року ОСОБА_2 був затриманий слідчим СВ Гадяцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області в порядку ст. 208 КПК України, а 21 квітня 2016 року слідчим за погодженням з прокурором йому оголошено підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 22 квітня 2016 року до ОСОБА_2 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено ряд процесуальних обовязків.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року вказана ухвала слідчого судді місцевого суду скасована, обрано ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів та взято під варту в залі суду негайно.

Ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 16 червня 2016 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 та змінено останньому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобовязання з покладенням ряду процесуальних обовязків, серед яких: не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, не змінювати місце свого проживання без дозволу слідчого прокурора або суду.

22 вересня 2016 року прокурором Миргородської місцевої прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 через встановлення відсутності в діянні вказаної особи складу кримінального правопорушення за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення надає позивачу право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою та особистого зобовязання, що обмежують права громадян, за рахунок коштів державного бюджету, що узгоджується з нормами ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (з наступними змінами) «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон), п. 17 Положення про застосування Закону, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції 05 березня 1996 р. за № 106/1131, та встановленими обставинами справи.

Доводи апеляційної скарги представника прокуратури Полтавської області до уваги колегією суддів не беруться, оскільки не спростовують факт закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 з реабілітуючих його підстав, а відсутність вини органу досудового розслідування, прокуратури та суду у спричиненні позивачеві моральної шкоди відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167, ч. 1 ст. 1176 ЦК України правового значення по справі не має.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону межі відшкодування моральної шкоди за час перебування позивача під слідством визначаються у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, що на час розгляду справи судом становило 16214 грн. Разом з тим, обставини справи дають суду підстави для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, ніж мінімально визначено законом, а саме 50 тис. грн., що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Докази та обставини, на які посилається позивач у своїй апеляційній скарзі, були предметом розгляду судом першої інстанції та враховані судом при вирішенні даної справи.

При їх дослідженні та встановленні судом дотримано норми матеріального і процесуального права, а незгода позивача із визначеним судом розміром грошового відшкодування моральної шкоди не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції, виконавши вимоги закону, врахував всі обставини, що мають значення по справі, та ухвалив законне і справедливе рішення. Доводи апеляційних скарг висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Прокуратури Полтавської області прокурора Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1