АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/3673/17 Головуючий суддя І інстанції Зуб Г. А.
Провадження № 22-ц/790/4134/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші справи позовного провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м.Харкова від 12 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи ОСОБА_2, Київський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий напис №433 від 04.02.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 по зверненню стягнення на шестикімнатну квартиру номер 126,127, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», буд. 40, що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які станом на 06.10.2015 року складають 947 825, 37 грн. - таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 704 грн.00 коп. При цьому посилався на те, що рішення було ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказав, що суд першої інстанції не дав належну оцінку наданим доказам і ухвалив рішення всупереч вимогам чинного законодавства, суд помилився з висновками про наявність спору між банком та боржником на день вчинення виконавчого напису. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису діяв правомірно і встановив безспірність вимог банку. Судом не було враховано, що банк надав нотаріусу всі необхідні для вчинення виконавчого напису документи, передбачені ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. «б» ч. 2 п. 1 Переліку, затвердженого Постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999р., - тому заборгованість відповідно до п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вважається безспірною і не потребувала додаткового доведення. Норми чинного законодавства не встановлюють обовязок нотаріуса узгоджувати суму заборгованості з іпотекодавцем. При цьому банк неодноразово направляв відповідачу письмові вимоги, які наявні в матеріалах справи, про порушення зобовязань щодо погашення заборгованості за договором кредиту, що не свідчить про дострокову вимогу повернути всю суму кредиту. Надіслана банком на адресу відповідача у 2012 році вимога не свідчить про зміну строку виконання зобовязань, оскільки позивач після цього впродовж двох років сплачував заборгованість за кредитом, дія договору кредиту не припинилася.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги у передбачених ст. 303 ЦПК України межах, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.10.2005 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та позивачем був укладений договір кредиту №805/16/21-1/5-669, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 572 000 грн. зі ставкою 17,5% на строк до 10.10.2025 року з подальшим внесенням змін до нього.

У той самий день з метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між АКБ СР «Укрсоцбанк» та позивачем був укладений іпотечний договір №805/13/26/5-1942, згідно з умовами якого в іпотеку була передана шестикімнатна квартира, загальною площею 151,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», буд. 40, кв. 126,127, яка належить позивачу на праві власності.

У звязку з невиконанням позивачем умов договору кредиту, за ним перед відповідачем утворилась заборгованість.

Банком надсилались вимоги - повідомлення позивачу про необхідність погашення заборгованості та попередження про те, що у разі невиконання цієї вимоги банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. У тому чисті на підставі виконавчого напису нотаріуса: 27 серпня 2010 року, 07 червня 2012 року, 27 жовтня 2015 року (а.с. 21, 31, 46 на звороті - 48, 60-61).

Відповідно до останньої вимоги станом на 06.10.2015 року сума заборгованості позивача перед банком по договору кредиту складає 947 825,37 грн., з яких заборгованість за кредитом 406 755,96 грн., заборгованість за простроченими відсотками 279 008,84 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 191 909,27 грн., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 70 151,30 грн.

04.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на шестикімнатну квартиру, загальною площею 151,30 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, МЖК «Інтернаціоналіст», буд. 40, кв. 126,127, яка належить позивачу на праві власності.

Із тексту виконавчого напису вбачається, що розмір заборгованості визначений в сумі 947 825,37 грн. за період з 13.11.2014 року по 06.10.2015 року. При цьому розрахунок заборгованості складається з : заборгованості за кредитом 406 755,96 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом 0,96 грн., прострочена забогованість за кредитом 406 755,00 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 279 008,84 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 191 909,27 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 70151,30 грн., а також суму витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 3000,00 грн., що становить 950 825,37 грн.

Банк за три місяці до вчинення оскаржуваного виконавчого напису також звернувся до Московського районного суду м. Харкова про стягнення за договором кредиту з позивача та його поручителя за договором кредиту - ОСОБА_5 заборгованості за договором кредиту № 805/16/21-1/5-669 в загальному розмірі 878 627,04 грн., яка виникла станом на 06.07.2015 року. Провадження по вказаній справі ухвалою суду від 08.02.2016 року було відкрито і на день розгляду справи рішення по справі не прийнято.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на день вчинення виконавчого напису між банком і боржником сторонами по цій справі, вже виник судовий спір про право, тому не можна вважати, що нотаріусу при вчиненні виконавчого напису були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. При цьому суд першої інстанції відхилив заперечення представника банку про те, що поданий до суду позов не стосується звернення стягнення на іпотечне майно і цей позов був заявлений і до поручителя, а не лише до основного боржника, - оскільки іпотечний договір був укладений у забезпечення виконання основного зобовязання за договором кредиту № 805/16/21-1/5-669, звернення стягнення на іпотечне майно є також способом стягнення заборгованості за договором кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до пункту 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує доводи банку про безспірність заборгованості боржника.

Саме до такого висновку про застосування вказаних норм матеріального права при аналогічних обставинах справи дійшов Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-141цс14. З огляду на це та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України вказана правова позиція є обовязковою для застосування у даній справі.

Колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що нотаріус не повинний був зясовувати наявність судового спору між сторонами, оскільки банк надав нотаріусу всі необхідні для вчинення виконавчого напису документи, передбачені ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п.п. «б» ч. 2 п. 1 Переліку, затвердженого Постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999р. Відповідно до вказаного правового висновку Верховного Суду України необізнаність нотаріуса про наявність судового спору між кредитором і боржником у даному випадку правового значення не має.

На момент вчинення спірного виконавчого напису, 04 лютого 2016 року, позов банку про стягнення заборгованості з основного боржника та поручителя вже було подано до суду 19 серпня 2015 року. Той факт, що провадження по справі було відкрито після вчинення спірного виконавчого напису, 08 лютого 2016 року, не змінює час виникнення спору, який після відкриття провадження у справі відраховується з дати звернення позивача до суду, тобто з 19 серпня 2015 року, і свідчить про наявність між сторонами спору на день вчинення виконавчого спору.

Таким чином, банк свідомо не повідомив нотаріуса про наявність судового спору стосовно основного зобовязання боржника, на підставі якого вчинявся виконавчий напис, що доводить недобросовісність його дій і зловживанням правом на позасудове звернення стягнення на іпотечне майно у безспірному порядку.

Відповідно до статті 13 ЦК України встановлені такі межі здійснення цивільних прав:

1. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

2. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

3. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

4. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

5. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

6. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Оскільки у даному випадку відповідач при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису внаслідок приховування спору відносно основного зобовязання зловживав своїм правом на позасудовий, безспірний, спосіб звернення стягнення на іпотечне майно, то відповідно до вказаної норми ст. 13 ЦК України банк втрачає таке право.

Той факт, що виконавчий напис був вчинений на підставі договору іпотеки, вищевказаний висновок суду першої інстанції про існування між сторонами спору не спростовує, оскільки відповідно до ст.ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки є похідним від основного зобовязання боржника за договором кредиту, стосовно якого вже виник судовий спір. Тому колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи скарги, за їх безпідставністю.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

РішенняКиївського районного суду м.Харкова від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії