Справа № 303/5187/17
ряд. стат. звіту - 47
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

03 листопада 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого - судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька ,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 13 жовтня 2017 року по справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25 лютого 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено актовий запис № 176. ІНФОРМАЦІЯ_5 року у подружжя народилася донька - ОСОБА_5. В подальшому рішенням Дзержинського районного суду Нижегородської області Російської федерації від 22 січня 2016 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - розірвано. Фактично позивач та відповідач проживають окремо. Позивач проживає у АДРЕСА_1, яку винаймає згідно договору оренди від 28 серпня 2017 року, а відповідач проживає у АДРЕСА_2, яку також винаймає згідно договору оренди. Малолітня ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за вказаною адресою і донька ходить в садочок №8 "Ластівка". Так, у позивача у Російській Федерації залишилися проживати батьки, пенсійного віку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, які не можуть навідати свою доньку та онуку, тому позивач декілька разів зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини до РФ з метою відвідування дідуся та бабусі. Однак, відповідач відмовив у наданні такого дозволу та декілька разів викликав поліцію через його підозру, що ніби-то ОСОБА_2 хоче вивезти доньку за кордон без його дозволу. Таким чином, вважають дії ОСОБА_3 щодо ненадання дозволу ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд доньки ОСОБА_5 до РФ для побачення з дідусем та бабусею - незаконними та необгрунтованими. Тому на підставі вищенаведеного ОСОБА_1 звертається до суду в інтересах ОСОБА_2 з вищевказаною позовною заявою та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації, малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на період два місяці, з дня набрання законної сили рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задоволити.

Відповідач - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, через оголошення в засобах масової інформації. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення,

-2-

що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради в Закарпатській області ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася донька - ОСОБА_5, що стверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 29 жовтня 2014 року (а.с.12).

22 січня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, Мировим суддею судової дільниці №8 Дзержинського судового району Нижегородської області ухвалено заочне рішення, яким вирішено : «Розірвати шлюб, зареєстрований 25 лютого 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції в м.Київ за актовим записом №176 між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8)» (а.с.11).

Згідно копії Паспорту НОМЕР_2 виданого 2 відділом міліції УМВС міста Дзержинськ Нижегородської області 30 січня 2002 року, ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації (а.с.13), а згідно копії Паспорту НОМЕР_3 виданого 2 відділом міліції УМВС міста Дзержинськ Нижегородської області 18 жовтня 2003 року, ОСОБА_8 є громадянином Російської Федерації (а.с.14).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до вимог статті 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини.

Як вбачається у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статті 2 Закону України"Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до пункту 22 частини 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

-3-

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. … Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

З частин 1 та 3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, і достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності.

Судом знайдено підставність задоволення позовних вимог ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, а саме: дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди батька - ОСОБА_3, оскільки встановлено, що у дитини за межами України а саме у Російській Федерації проживають дідусь та бабуся, яких вона разом з своєю матір'ю ОСОБА_2 бажають навідати, однак відповідач у цьому перешкоджає шляхом не надання дозволу на виїзд за кордон на короткий час, в той час як національним законодавством передбачено, що дитина повинна бути забезпечена спеціальним захистом, їй повинні бути надані можливості та сприятливі умови, для фізичного, розумового, духовного розвитку.

Згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 57-60, 88, 169, 212, 213, 214, 215, 223, 224-226 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. 7 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну", ч. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації, малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на період два місяці, з дня набрання рішення суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 сплачений судовий збір у розмірі - 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь держави витрати пов'язані з публікацією в пресі в сумі 60 (шістдесят) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення, через суд першої інстанції, який виніс оскаржуване судове рішення.

Головуючий М.М.Пак