справа № 274/5481/16-ц провадження № 2-з/0274/33/17
У Х В А Л А

Іменем України

13.11.2017 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Замеги О.В.,

за участю секретаря - Павлюк - Жук А.В.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2017 року представник позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: вул. І. Житниченка, 30, м. Бердичів, Житомирська область, яке належало спадкодавцю.

Заявлені вимоги мотивує тим, що у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа № 274/5481/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом. Спадщина складається з майна спадкодавця ОСОБА_6, зокрема з будинку та земельної ділянки по вул. І. Житниченка, 30 у м. Бердичеві у Житомирській області. Відповідачка фактично вступила в права спадкоємця, і як стало відомо отримала свідоцтво про право власності на зазначене майно спадкодавця. Зі слів сусідів, майно з будинку постіной вивозиться. Кірм того відсутность заборони у відповідачки не мішає продати даний будинок.

У відкритому судовому засіданні позивачка і її представник дану заяву підтримали. Крім того представник позивачки пояснив, що їм зі слів інших осіб стало відомо, про те, що даний будинок відповідачкою продано іншій особі.

Відповідачка і її представник просили суд в задоволенні даної заяви відмовити за безпідставністю.

Відповідачка пояснила, що на даний час спірний будинок їй не належить, оскільки ще в березні місяці 2017 року вона подарувала його своїй дочці ОСОБА_7.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданих документів суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до абзацу 1 частини першої ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, накладенам арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться в нього або в інших осіб.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування.

Як роз"яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

На даний час будинок та земельна ділянка за адресою: вул. І. Житниченка, 30, м. Бердичів, Житомирська область, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, єдинного реєстру заборон відчудження об"єкту нерухомого майно щодо об"єкту нерухомого майно належить ОСОБА_8 на підставі договору купівлі продажу, житлового будинку серія та номер 3665 виданого 16.08.2017 року.

Як вбачається з з матеріалів справи позивачка звернулася до суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення спадкоємців від права на спадкування спадщини за законом.

ОСОБА_9 не є стороною у даній справі, між ним та позивачкою на даний час відсутній спір, а також договір купівлі - продажу спірного майна вчиненний вже 18.08.2017 року.

Чинним законодавством передбачено накладення арешту тільки на майно відповідача, а не інших осіб, і тому задоволення заяви представника позивачки призведе до порушення права ОСОБА_9, який не стороною у даній справі.

Керуючись статтями 151-153, 208-210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_2 про забезпечення позову, а саме накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: вул. І. Житниченка, 30, м. Бердичів, Житомирська область відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: