Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/799/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Круглікова А.В.
Пргвапження№ 22-ц/778/2451/17 Суддя-доповідач: Поляков 0.3.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_1

при секрет арі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що в період з 02.12.2006 року по 14.06.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З 20.02.2014 року дитина визнана інвалідом, яка потребує додаткового догляду та постійних додаткових витрат. Мінімальна річна сума на її лікування складає 61500 грн.

Крім того, вказала, що вона є матір'ю - одиначкою, оскільки окрім ОСОБА_5 на її утриманні знаходиться ще одна дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Враховуючи вище наведе просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 2 563 грн. на місяць, щомісячно, починаючи стягнення з 07.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2017року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.02.2017 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме: стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16.02.2017 року.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 02.12.2006 року між сторонами по справі було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №028493, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №743.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.06.2011 року шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було розірвано. Вказане рішення набуло законної сили 27.06.2011 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.12.2008 року серії І-ЖС109981, актовий запис №1316.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.03.2017 року №04-27/3-6818, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30.12.2008 року по теперішній час зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5, є дитиною - інвалідом, що підтверджується посвідченням серії ААГ №101093, виданого УПСЗН ЗМР по Комунарському району від 12.05.2016 року та з 08.02.2016 року їй призначено державну соціальну допомогу в сумі 1 556,50 грн.

Із індивідуальних програм реабілітації дитини - інваліда від 13.03.2014 року № 105 та від 21.03.2016 року № 226, що містяться в матеріалах справи слідує, що ОСОБА_5 періодично проходить курс реабілітації в Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Управління з питань охорони здоров'я Запорізької міської ради.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності

інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. З ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

В матеріалах справи містяться копії квитанцій про грошові перекази, що підтверджують добровільну сплату ОСОБА_4 матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_5.

Суд першої інстанції розглянувши справу ,вірно визначився ,що відповідач офіційно не працевлаштований, стягнення необхідно проводити в твердій грошовій сумі і судова колегія погоджується з визначеним розміром аліментів.

Належних доказів, яки б свідчили що відповідач в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі апеляційна скарга не містить.

Окрім цього посилання позивача про неправильність визначеного розміру аліментів обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, є дитиною - інвалідом, повинна проходити санаторне-курортне лікування, має потребу у придбанні кожного року трьох пар ортопедичного взуття, фактично стосуються питання про стягнення додаткових витрат на дитину у розумінні ст.. 185 ч.І Сімейного Кодексу України.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2017року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: