У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання недійсним договору лізингу та стягнення коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що у березні 2016 року у мережі Інтернет він побачив оголошення про продаж транспортного засобу - трактора МТЗ, комплектації/модифікації 821, об'єм двигуна 4,75, тип КПП механічний, привід повний.

17 березня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») укладено договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого позивач отримав вказаний транспортний засіб вартістю 17 463,24 долари США.

При укладенні договору фінансового лізингу товариство запевнило позивача про наявність такого трактора та можливість його передачі на умовах укладеного між сторонами договору на протязі трьох днів. Позивачем було сплачено перший внесок у розмірі 49 000 грн на рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією про сплату коштів. Згодом, позивачу стало відомо, що при укладені договору відповідачем було не дотримано вимоги Закону України «Про фінансовий лізинг».

Просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 17 березня 2016 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», та стягнути з відповідача сплачені кошти.

Заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 002391, укладений 17 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто». Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_4 49 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 17 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізингу № 002391, предметом якого був трактор МТЗ, комплектація/модифікація 821, об'єм двигуна 4,75, тип КПП механічний, привід повний (а. с. 4−9, 14).

Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця адміністративного платежу (10 % від вартості предмета лізингу), авансового платежу (50 % від вартості предмета лізингу), комісії за передачу предмета лізингу (3 % від вартості предмета лізингу).

Відповідно до п. 1.7 договору предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмету лізингу; у разі наявності, сплати різниці до уже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 вказаного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 договору.

Згідно з п. 8.2 договору фінансового лізингу сторони погодили, що вартість предмета лізингу, на момент укладання договору, за цим договором становить 17 463,24 долари США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного договору. На дату укладання цього договору, згідно обмінного кусу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становив 475 000 грн з ПДВ.

Згідно з квитанцією від 17 березня 2016 року № 51 позивачем на виконання умов договору сплачено ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» 49 000 грн адміністративного платежу згідно з договором фінансового лізингу № 002391 (а. с. 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначені істотні умови договору лізингу, якими є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 1 ст. 806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 806 ЦК України).

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Тобто, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму), проте укладений між сторонами договір найму транспортного засобу нотаріально не був посвідчений.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 та від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16, які у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України.

Таким чином, є правильним висновок судів про наявність правових підстав для визнання договору фінансового лізингу недійсним з підстав невідповідності вимогам закону - статей 220, 779, 806 ЦК України та повернення сплачених позивачем відповідачу грошових коштів.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Маляренко А.В.