Провадження № 2/369/4250/17
УХВАЛА

Іменем України

26.10.2017 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

25.10.2017 року через канцелярію суду представником позивача ОСОБА_3було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на ? житлової квартири загальною площею 41,00 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Сілець, вул. Стрільців Січових, 37 у звязку з тим, що відчуження майна або інше розпорядження ним може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб,які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з викладеного, забезпечення позову має бути обумовлено предметом спору та наявністю обґрунтованого припущення того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту позову доводи про існування обставин, передбачених ч.3ст.151 ЦПК України, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводів про те, чому, без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення у разі задоволення позову, у заяві відсутні.

Окрім того слід зазначити, що у заяві про забезпечення позову не наведено жодних аргументів, обґрунтувань, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за заявленими позовними вимогами. Крім того, заявником не наведено обґрунтування застосування саме такого виду забезпечення позову, як арешту на обєкт нерухомого майна, судом також не встановлено правового звязку між конкретними заходами для забезпечення позову і предметом позовних вимог. Застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт на нерухоме майно обєкт нерухомого майна а саме: ? житлової квартири загальною площею 41,00 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Сілець, вул. Стрільців Січових, 37 позивачем належним чином не вмотивовано.

Суд не встановив обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на обєкт нерухомого майна а саме: ? житлової квартири загальною площею 41,00 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тисменицький район, с. Сілець, вул. Стрільців Січових, 37, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а тому позивач, у разі появи обґрунтованих підстав вважати, що невжиття відповідних заходів унеможливить чи утруднить виконання рішення суду, може повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та ціну позову, обсяг позовних вимог, суд вважає, що на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волчко А.Я.