Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/944/17

Провадження № 2/440/886/2017

06 липня 2017 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Красіцька Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ без фіксування судового засідання технічними засобами справу за позовом ОСОБА_2 до Кізлівської сільської ради Буського району, третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області про визнання права на середню земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що з 01.06.1993 року по 10.10.2004 року працювала у СТзОВ «Дружба» в с. Кізлів Буського району Львівської області. В 1993 році перед розпаюванням земель, були складені списки осіб, які мали право на середню земельну частку (пай) на території Кізлівської сільської ради (рішення 17 сесії Кізлівської сільської ради народних депутатів І демократичного скликання від 17.12.1993 року). Проте з невідомих причин в дані списки внесена не була. У зв'язку з цим, звернулася в Кізлівську сільську раду та Буську райдержадміністрацію з відповідними заявами про включення в додаткові списки на право на середню земельну частку (пай), проте відмовлено, оскільки процес розпаювання земель колективних с/г підприємств завершено, рекомендовано звернутися в суд для вирішення даного питання. Просить визнати право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,48 умовно - кадастрових гектарів, що знаходиться на території Кізлівської сільської ради (землі резервного фонду).

ОСОБА_2, до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Кізлівської сільської ради, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не з'явилися, подали листи з проханням справу слухати у відсутності їх представників, позов визнають, заперечень щодо такого, не мають.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України, земля є об»єктом права власності українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об»єктами права власності народу відповідно до ст. 13 основного Закону.

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, яке набувається і реалізується громадянами відповідно до закону.

Статтею 6 ч. 6-8 Земельного Кодексу України (із змінами та доповненнями внесеними Законом України від 13.03.1992 року № 2196-ХП) право на земельну частку (пай) мають особи, що працюють у сільському господарстві, пенсіонери, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають в сільській місцевості, а також особи, зайняті у соціальній сфері на селі. До числа осіб, які працюють у сільському господарстві, належать усі працівники колективних сільськогосподарських підприємств, підсобних сільських господарств, селянських (фермерських) господарств, інших сільськогосподарських підприємств, установ, організацій. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері належать працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів.

Відповідно до Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. № 666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" установлено, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі.

Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачає повноваження рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), де передбачено, що дані органи розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, а також приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), а також організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом та приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Вищезазначені норми законодавства повторюються в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. «Про судову практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами), де зазначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності, через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою... Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай). її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду в судах. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме трудової книжки Серії НОМЕР_2 від 05.06.1993 р., позивач з 01.06.1993 року по 10.10.2004 року працювала різноробочою, потім вагарем, у СТзОВ «Дружба».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), серед іншого, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно довідки Кізлівської сільської ради Буського району від 21.02.2017р. №60, на території сільської ради є вільна земля (19.7803 га. землі резервного фонду), з якої у випадку визнання права на середню земельну частку (пай), може бути надана відповідна земельна ділянка.

Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Буському районі Львівської області, середня земельна частка (пай) в господарстві НААГ «Дружба» на території Кізлівської сільської ради уточненою площею становила 2,48 умовних кадастрових га..

Стаття 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своїх власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Суб»єктами права власності на землю є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб»єктивного земельного права, суб»єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 11, 15 ЦК України, ст.ст.2;5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»; ст. 6 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року); ст. 14 Конституції України; ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на середню земельну частку (пай) в розмірі 2,48 га. (умовних кадастрових гектарів), що розташовані на території Кізлівської сільської ради Буського району Львівської області (землі резервного фонду).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б. М. Журибіда