Ухвала

іменем україни

03 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що рішенням організатора земельних торгів (наказ про проведення земельних торгів у формі аукціону від 28 жовтня 2015 року № 147 ) була визначена дата проведення земельних торгів з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва окремими лотами - 08 грудня 2015 року. Зокрема, лот № 537 - право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 47,6929 га, розташованої на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 (винагорода виконавця земельних торгів).

Ознайомившись з оголошенням про проведення земельних торгів, ОСОБА_4 надала виконавцю земельних торгів заяву про участь у земельних торгах з додатками на лот № 537. У заяві ОСОБА_4 підтвердила, що ознайомлена зі справою щодо лота, порядком та умовами проведення земельних торгів та зазначила, що згодна сплатити винагороду виконавцю у разі визнання переможцем.

У визначений організатором час - 08 грудня 2015 року були проведені земельні торги з продажу прав оренди на земельні ділянки. Переможцем земельних торгів за лотом № 537 була визнана ОСОБА_4

Відповідно до умов договору про проведення земельних торгів від 26 жовтня 2015 року № 793 до протоколу був внесений п. 7, який встановлював обов'язок переможця укласти договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів з виконавцем земельних торгів негайно після підписання протоколу та протягом трьох банківських днів сплатити винагороду виконавцю.

ОСОБА_4 підписала протокол № 1/537 проведення земельних торгів за лотом № 537 від 08 грудня 2015 року.

До договору обома сторонами був підписаний акт від 08 грудня 2015 року, згідно з яким переможець не має жодних претензій щодо якості та обсягу наданих послуг - проведення земельних торгів за лотом № 537.

У визначений договором про відшкодування витрат на проведення земельних торгів № 945 строк відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором.

Натомість, 10 та 14 грудня 2015 року ДП «Одеський інститут землеустрою» отримав листи від ОСОБА_4, з яких вбачалося, що відповідач не має наміру сплачувати кошти за укладеним договором та просив розірвати договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів № 945.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання недійсним договору, посилаючись на те, що працівники Інституту землеустрою та працівники Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повідомили їй, що підписати протокол проведення земельних торгів вона може лише після підписання договору про відшкодування витрат на проведення земельних торгів та акта до договору.

Зазначала, що враховуючи тиск переважно з боку працівників Інституту землеустрою, була вимушена підписати договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів, оскільки без його підписання їй не надавали можливість підписати протокол проведення земельних торгів.

ОСОБА_4 також посилалася на те, що на прохання надати їй додатковий час для вивчення умов договору про відшкодування витрат на проведення земельних торгів також було відмовлено, підписати договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів її фактично примусили працівники Інституту землеустрою, шляхом погроз анулювати результати торгів.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року, позов ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» заборгованість за невиконання грошового зобов'язання з оплати витрат на проведення земельних торгів на підставі договору про відшкодування витрат на проведення земельних торгів від 08 грудня 2015 року № 945 в загальному розмірі 23 109 грн 65 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_4

У частині задоволення позову ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ухвалені в справі рішення не оскаржуються та відповідно в касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови в позові ОСОБА_4 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_4 з посиланням на положення ст. ст. 135, 137 ЗК України, ст. ст. 3, 6 ЦК України, зазначав, що після того, як був підписаний протокол, який ведеться під час торгів, ОСОБА_4 був запропонований для ознайомлення та підписання договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів від 08 грудня 2015 року № 945. Після отримання консультації за телефоном ОСОБА_4 підписала вищевказаний договір та акт. Зазначене підтверджується доданим 16 листопада 2016 року до матеріалів справи відеозаписом.

Крім того, відеозапис земельних торгів підтверджує, що ОСОБА_4 була ознайомлена та погодилась з умовами та порядком проведення земельних торгів, оголошеними ліцитатором на виконання ч. 14 ст. 137 ЗК України на початку земельних торгів. Також убачається відсутність будь-яких запитань у учасників, зокрема у учасника № 25 - ОСОБА_4 щодо умов та порядку проведення земельних торгів.

Таким чином, протокол проведення земельних торгів за лотом № 537 був підписаний повністю відповідно до вимог ЗК України - одразу після проведення торгів за лотом, договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів був підписаний ОСОБА_4 за її власним вільним волевиявленням.

Досліджуючи обставини, суд правильно зазначав, що виконання робіт з підготовки лоту та надання послуг з організації та проведення земельних торгів є окремими видами робіт/послуг, які можуть здійснюватися за окремими договорами, та відповідно розрахунки за ними здійснюються окремо. Тобто організація та проведення земельних торгів є окремою послугою.

Укладений між ОСОБА_4 та ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» договір про відшкодування витрат на проведення земельних торгів від 08 грудня 2016 року № 945 по суті є договором про надання послуг, за яким одна сторона - ОСОБА_4, сплачує за надану іншою стороною - ДП «Одеський інститут землеустрою», послугу - проведення земельних торгів.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2017 року в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_4 до Державного підприємства «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання договору недійсним залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко