н/п 2/490/4567/2017 Справа № 490/4303/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
26 жовтня 2017 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Черенкової Н.П.,
при секретарі Шевельовій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Обставини справи, встановлені судом.
24.10.2012 р. між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, оформлений на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді є складовою частиною договору. Своїм підписом він також підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку. Наведене підтверджено підписом відповідача у заяві.
Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, то починаючи з 24.10-.2012 р. відповідачу було відомо , що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.
За змістом пункту 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки зазначеної в заяві.
Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи встановлено, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов, відповідач користувався кредитним лімітом, отже погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та штрафними санкціями, що передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов.
Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених. Згідно з умовами договору при порушенні позичальником термінів платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.
Звертаючись з позовними вимогами представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» покладався на те, що у відповідача продовжують діяти невиконані зобов*язання, подав розрахунок заборгованості за договором станом на 30.04.2017 року, яку просив стягнути.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК Українивстановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.
Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 2335,87 грн., ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи № 6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.
Згідно Тарифами банку, які були чинними на момент укладання договору, передбачена базова ставка в місяць 30% річних.
Однак, як вбачається з розрахунку наданого позивачем, процентна ставка за користування кредитом була змінена в порядку визначеному Умовами та правилами банківського обслуговування (пункт 1.1.3.2.3), а саме: з 11.11.2015 року до 43,20 %.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
В матеріалах справи відсутні докази підтвердження згоди відповідача на підвищення конкретних розмірів процентної ставки після 11.11.2015 р.
Оскільки зміна банком розміру процентної ставки за кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами, виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30 %.
В зв`язку з чим, при розрахунку заборгованості за відсотками, суд враховує, що з 11.11.2015 року (дата першого підвищення відсоткової ставки) до 30.04.2017 року розмір заборгованості за відсотками підлягає перерахунку з врахуванням 30 % річних з наступного розрахунку:
за період з 27.08.2013 року по 31.10.2015 року, в розмірі нарахованому банком 236,69 грн.
за період з 11.11.2015 року по 40.04.2017 року в зв`язку з загальним розміром заборгованості за кредитом в розмірі 2335,87 грн. з розрахунку: 2335,87 грн. (загальна заборгованість за кредитом) х 30 % : 360 днів х 535 дня = 1041,40 грн.
За такого, загальна сума заборгованості за відсотками становить 236,69 грн. + 1041,40 грн. = 1278,09 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Що стосується нарахування позивачем штрафу, то суд виходить з наступного.
Так, за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, яка є видом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання.
Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг і вказано вище в рішенні, штраф, як і пеня, нараховується при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто, за одні і ті ж самі порушення.
А відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.
Крім того, згідно норм ЦК України, на що вказано вище, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми позову, що суперечить нормам ЦК України.
А тому вимоги позивача про стягнення штрафу суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.
Таким чином, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь слід стягнути 5601,31грн., з них: 2335,87 грн. - заборгованість за кредитом, 1278,09 грн. заборгованість за процентами, 1987,35 грн. заборгованість за пенею та комісією. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.
Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог.
Позов - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.10.2012 року у сумі 5601,31грн., з них: 2335,87 грн. - заборгованість за кредитом, 1278,09 грн. заборгованість за процентами, 1987,35 грн. заборгованість за пенею та комісією. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 640,05 грн.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Центрального районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.П. Черенкова