АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Костюк Л.С.,

за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Приватний нотаріус ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року позивач звернувся з вищевказаним позовом та посилався на те, що ОСОБА_3 є двоюрідним братом ОСОБА_5, який помер 27 серпня 2016 року, після чого відкрилася спадщина на його рухоме і нерухоме майно у приватного нотаріуса ОСОБА_4

Єдиним спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_5 за законом є його син ОСОБА_1, далі відповідач, який на думку позивача, не має права на спадкування за законом як особа, що ухилялася від надання допомоги покійному двоюрідному брату, що через свій похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані.

Просив усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від права на спадкування спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлого 27.08.2016 р., та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як незаконне та ухвалити нове про задоволення вимог. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справа № 727/376/17-ц Провадження №22-ц/794/1211/17 Категорія 39

Головуючий у 1-й інстанції Літвінова О. Г. Доповідач Лисак І.Н.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, посилається на те, що рішення суду першої інстанції є вірним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують наявних в матеріалах справи доказів.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, осіб які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Наявність у спадкодавця за життя хвороб, що потребували додаткових витрат на лікування, підтверджується відповідями на запити та копіями медичних документів (а.с.71-74), що сторонами визнається та не спростовуються.

Суд першої інстанції вірно застосував норму матеріального права, що регулює спірні відносини, а саме ч.5 ст.1224 ЦК України, коли за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Ст.ст. 202 та 203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

З аналізу зазначених норм та обставин справи вбачається, що для усунення ОСОБА_1 від спадкування за законом з урахуванням змагальності цивільного процесу ОСОБА_3 необхідно було довести, а суду встановити факт ухилення від виконання встановленого обовязку відповідача по матеріальному забезпеченню ОСОБА_5, якщо той будучи в безпорадному стані потребував такої допомоги через.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції з дотриманням правил диспозитивності та змагальності цивільного процесу прийшов до вірного висновку, що спадкодавець для виконання життєво-важливих та соціально-побутових функцій отримував належний догляд та матеріальне забезпечення від свого сина ОСОБА_1, а також внука ОСОБА_6 з його дружиною, які проживали разом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду та аналогічно доводам позовної заяви лише зводяться до оспорювання правомірності відчуження спадкодавцем за життя належного третій особі нерухомого майна, що само по собі не встановлює обставину потреби у спрямуванні виручених від такого продажу коштів на забезпечення свого утримання через ухилення ОСОБА_1 від виконання такого обовязку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

ОСОБА_7