РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12140/17

пр. № 2/759/4932/17

05 жовтня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

за участю секретаря - Немировської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визначення конкретного порядку користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 14.08.2017 р. до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визначення конкретного порядку користування квартирою та просив суд постановити рішення, яким визначити конкретний порядок користування спільним майном - квартирою АДРЕСА_1 виділивши йому - позивачу в окреме користування кімнату площею 10,8 кв.м., відповідачам в користування кімнату - 20, 0 кв.м., місця загального користування залишити в спільному користування разом з відповідачами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на те, що він є власником 3/8 частин квартири АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 також є власником 3/8 частин даної квартири, а відповідач ОСОБА_3 власником ? частин квартири. Вказана квартира є двокімнатною квартирою, загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., складається з двох ізольованих кімнат площею 10,8 кв.м. та 20,0 кв.м. Як вказує позивач, від дня народження і на даний час він з сім»єю займає кімнату 10,8 кв.м., відповідачі постійно користуються кімнатою 20,0 кв.м. Таким чином, між співвласниками склався порядок користування вказаною квартирою. Однак оскільки між сторонами виникають суперечності щодо оплати квартирної плати він - позивач вирішив звернутись до суду з вказаним позовом та посилаючись на ст.ст. 355, 356, 358 ЦК України просив заявлені позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, пояснивши, що наразі через користування квартирною площею у нього з відповідачами постійно відбуваються сварки та непорозуміння, у зв'язку з чим, позивач просив прийняти судове рішення для визначення кінцевого варіанту користування вказаною квартирою.

Відповідачі в судовому засіданні проти позову не заперечували, вказували, що дійсно в вже тривалий час і вони і позивач з родиною користуються квартирою саме в такому порядку про який просить позивач, дійсно виникають суперечності щодо оплати витрат по користуванню водопостачанням та квартирної плати, оскільки в кімнаті позивача він мешкає з дружиною і двома дітьми.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.06.2002 р. квартираАДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ? частина, ОСОБА_1 - ? частина, ОСОБА_2 - ? частина, ОСОБА_3 - ? частина. (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ? частина квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. успадкована по ? частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 таким чином останні стали власниками по 1/8 частині вказаного спадкового майна. (а.с. 7)

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат площею 20,0 та 10,8 кв.м. кожна, кухні площею 6,8 кв.м. (8-9).

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Як встановлено в судовому засіданні згоди про порядок володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 співвласниками досягнуто, позивач з родиною тривалий час проживає та користується кімнатою 10,8 кв.м., відповідачі кімнатою 20,0 кв.м.

За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.

Судовим розглядом підтверджено, що між позивачем та відповідачами склалися такі стосунки які не дають їм змоги в повному обсязі та в добровільному порядку вирішувати питання щодо утримання спірної квартири.

Як вбачається з матеріалів справи житлова площа квартири складає 30,8 кв.м., частко позивача у власності в даній квартирі 3/8 частини, відповідача ОСОБА_2 3/8частини, відповідача ОСОБА_3 - ? частина квартири, таким чином розмір ідеальної долі позивача складає 11,55 кв.м., однак, він не зважаючи на те, що кімната яку він просить виділити йому в користування складає 10,8 кв.м. не заперечує щодо виділення йому в користування саме даної кімнати.

Вирішуючи питання про встановлення порядку користування спірною квартирою, суд виходить з наступного.

Між особами, які проживають у спірній квартирі склався певний порядок користування жилою площею, позовні вимоги в цій частині такий порядок не порушують. Також суд враховує характер відносин, які склалися між співвласниками квартири, прагнення позивача проживати в окремій кімнаті, відсутність заперечень щодо проживання позивача саме в кімнаті, площею 10,8 кв.м. з боку відповідачів.

На переконання суду, встановлення порядку користування спірною квартирою певною мірою усуне суперечки між сторонами та сприятиме здійсненню права власності позивача на частину спірної квартири

Керуючись ст.ст. 4, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визначення конкретного порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату 10,8 кв.м., виділивши ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користування кімнату 20,0 кв.м., місця загального користування - кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, лоджію - залишити в спільному користуванні співвласників.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя