справа №619/1954/17
провадження №2/619/1155/17
РІШЕННЯ

іменем України

13 липня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участюсекретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дергачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області, третя особа: ТОВ «Кредекс Фінанс», про зняття арешту та припинення розшуку майна,

встановив

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Дергачівського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області, в якому просила зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, накладеного постановою відділу ДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 07.12.2012 року по виконавчому провадженню №35588277, зареєстрованому в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 07.12.2012 року за №13353657 та єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 07.12.2012 року за №13353563; припинити розшук майна, а саме автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, накладеного постановою відділу ДВС Дергачівського районного управління юстиції Харківської області від 28.01.2013 року по виконавчому листу №35588277. В обґрунтування позову позивач вказала, що їй на праві власності належить легковий автомобіль «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_2. В червні 2017 року вона звернулась до органів ДАІ з метою зняття належного їй автомобіля з обліку, але їй повідомили, що відповідно до даних державного реєстру обтяжень рухомого майна все її рухоме та нерухоме майно знаходиться в арешті відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Позивач звернулася до відповідача з метою з'ясування обставин і причин накладення арешту на все своє майно. На прийомі їй було повідомлено, що 06.12.2012 року було відкрито виконавче провадження №35588277 по стягненню на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 108020,07 грн. В рамках даного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Руденко Т.П. 07.12.2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також 28.01.2013 року було винесено постанову про розшук майна боржника. ОСОБА_3 повідомила виконавчу службу, що її зобов'язання перед ТОВ «Кредекс Фінанс» виконані в повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою. Але їй повідомили, що для вирішення даного питання вона повинна звертатися до суду, оскільки на даний час виконавче провадження №35588277 завершене, а термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки, тобто її виконавче провадження було знищено.

Державний виконавець Овчаренко Ю.В. листом №13150 від 13.07.2017 року повідомила суд, що на виконанні у відділі перебував виконавчий документ про стягнення грошової суми у розмірі 108020,07 грн. з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредикс Фінанс». 07 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчуження. 13.12.2012 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 28.01.2013 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 28.01.2013 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. 04.10.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.47 (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). На виконанні у відділі на даний час не перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів де стороною є ОСОБА_3. При цьому виконавчий збір у розмірі 10802,07 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 50 гривень не сплачено. Також справу просила розглядати у відсутність представника відділу та винести рішення згідно норм чинного законодавства.

У судове засідання представник ТОВ «Кредекс Фінанс» не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Відповідно до поштового повідомлення судова повістка про виклик до суду була вручена 27 червня 2017 року. Відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, її представник ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до довідки №148/2 від 13.06.2017 року, підписаної генеральним директором ТОВ «Кредекс Фінанс», ОСОБА_3 зобовязання перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за кредитом та відсотками згідно кредитного договору №Ф2247/02-08 (А020171) від 15.02.2008 року станом на 13 червня 2017 року виконано у повному обсязі.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52606587 від 20.06.2017 року накладено арешт на все рухоме майно належне ОСОБА_3, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №35588277 від 07.12.2012 року, ВДВС Дергачівського РУЮ старшим державним виконавцем Шеломковою Т.П.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить автомобіль «Daewoo Lanos», 2008 року випуску, р/н НОМЕР_2.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як вбачається з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №52606587 від 20.06.2017 року постановою старшого державного виконавця Шеломкової Т.П. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було обтяжено все рухоме майно належне ОСОБА_3

Державний виконавець у листі №13150 від 13.07.2017 року повідомила, що 04 жовтня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». На виконанні у відділі на даний час не перебувають виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів де стороною є ОСОБА_3. У зазначеному листі також вказано, що 28 січня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

Частинами 1 та 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відтак, у звязку із поверненням виконавчого документу державний виконавець повинен був зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключивши відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувавши інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, однак, цього зроблено не було, внаслідок чого, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав.

Вищевикладене свідчить про наявність у позивача права на вчинення дій, спрямованих на захист прав власника, в тому числі і шляхом подачі позову про зняття арешту та припинення розшуку майна.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання державним виконавцем вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» про скасування вжитих виконавцем заходів щодо виконання рішення у звязку з поверненням виконавчого документа.

Таким чином, суд дійшов висновку про зняття арешту з майна ОСОБА_3, код НОМЕР_3, та оголошення заборони на його відчуження, який було накладено 07 грудня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Дергачівського РУЮ ОСОБА_5 у виконавчому провадженні 35588277, та зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухового майна, та припинення розшуку автомобіля «Daewoo Lanos», номер державної реєстрації АХ4043ВН, що належить ОСОБА_3, код НОМЕР_3, який було здійснено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дергачівського РУЮ від 28 січня 2013 року у виконавчому провадженню №35588277.

До того ж, позивач ОСОБА_3 виконала свої зобовязання перед ТОВ «Кредекс Фінанс» за кредитом та відсотками згідно кредитного договору №Ф2247/02-08 (А020171) від 15.02.2008 року, що підтверджується довідкою №148/2 від 13.06.2017 року.

При цьому суд відмовляє у задоволенні позову в частині зняття арешту з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження арешту саме нерухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_3, код НОМЕР_3, та оголошення заборони на його відчуження, який було накладено 07 грудня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Дергачівського РУЮ ОСОБА_5 у виконавчому провадженні 35588277, та зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухового майна.

Припинити розшук автомобіля «Daewoo Lanos», номер державної реєстрації АХ4043ВН, що належить ОСОБА_3, код НОМЕР_3, який було здійснено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Дергачівського РУЮ від 28 січня 2013 року у виконавчому провадженню №35588277.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок