Справа №: 343/1931/17
Провадження №: 2/0343/769/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Андрусіва І. М.,

за участю секретаря судового засідання- Височанської О.З.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що29.07.1995 року Слобідською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №4 між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них дітей немає.

В обгрунтування позову покликається на те, що з відповідачем не змогли створити міцної сім"ї через різні погляди на житя та сімейні обов"язки. Вважає, що в повноцінній сім"ї повинні бути діти, яким вона зможе подарувати свою материнську любов. Відповідач негативно ставиться до усиновлення дитини. За таких обставин жити з чоловіком не бажає, вважає, що подальше спільне життя між ними неможливе. Відповідач відмовляється подати спільну заяву про розірвання шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного стану, а тому змушена звертатись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнила та просила після розірвання шлюбу залишити прізвище "ОСОБА_1".

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 29.07.1995 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 29.07.1995 року Слобідською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №4, був зареєстрований шлюб(а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд встановив, що дітей у подружжя немає.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки позивачка наполягає на розлученні по причині відсутності дітей та вважає, що примирення бажаних результатів не дасть, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище позивачки не змінювати.

На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 29.07.1995 року Слобідською сільською радою Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №4- розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Долинський районний суд.

Суддя: