ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дорогинської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до Дорогинської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку загальною площею 0,0380 га по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. За життя ОСОБА_2 заповіт не склала, тому, реалізуючи своє право на спадщину, позивач в передбачений законом строк подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 на земельні ділянки площами 0,1300 га, 0,0820 га, 0,3880 га та 0,0988 га, які знаходяться в АДРЕСА_2 Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0380 га по АДРЕСА_2 їй було відмовлено, оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на це майно на ім'я спадкодавця.

В судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, від неї через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений вчасно та належним чином, надав суду заяву, відповідно до якої підтримує позовні вимоги та просить проводити розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2, про що 02.08.2014 року відділом реєстрації смерті у м. Києві видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.11).

За життя ОСОБА_2 заповіт не залишила, тому, реалізовуючи своє право на спадщину, позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиць першої черги та 01.12.2016 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом: на квартиру АДРЕСА_1, на житловий будинок АДРЕСА_2, на земельну ділянку площею 0,1300 га по АДРЕСА_2 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, на земельну ділянку площею 0,0820 га по АДРЕСА_2 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, на земельну ділянку площею 0,3880 га по АДРЕСА_2 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,0988 га по АДРЕСА_2 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Однак, у видачі свідоцтва про на спадкову земельну ділянку площе 0,0380 га по АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку нотаріусом листом 16.05.2017 року позивачці було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації земельної ділянки за померлою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,0380 га, що розташована по АДРЕСА_2, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер: НОМЕР_4, по праву власності належала ОСОБА_2 (а.с. 18-20).

Із технічної документації із землеустрою щодо розподілу та об'єднання земельних ділянок вбачається, що ОСОБА_2 була виготовлена технічна документація на належну їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, введення особистого селянського господарства по АДРЕСА_2 Фастівського району Київської області площею 0,0380 га. Кадастровий номер: НОМЕР_4.

Як зазначалось, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на зазначену земельну.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Системний аналіз наданих позивачем доказів дає змогу суду достовірно встановити, що спірна земельна ділянка належала ОСОБА_2.

Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємицею за законом, тому має право спадкування земельної ділянки, але не має оригіналу правовстановлюючого документа, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності належно оформленого Державного акта про право власності на землю не існує.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись, ст.11, 60, 62, 81, 88, 130, 174, 214, 215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392, 1218 Цивільного кодексу України, ст.125 Земельного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дорогинської сільської ради про визнання права власності на спадкову земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,0380 га, по АДРЕСА_2 Фастівського району Київської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, кадастровий номер: НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення,а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова