Справа № 145/1018/17
Провадження №2-п/145/5/2017
У Х В А Л А

"03" листопада 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тиврівського районного суду Вінницької області в смт. Тиврів заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі № 145/1018/17 від 25.09.2017 року,

встановив:

11.10.2017 року до Тиврівського районного суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі № 145/1018/17 від 25.09.2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення про стягнення коштів, трьох відсотків річних та інфляційних втрат в сумі 1080792 гривень 58 копійок.

Заочним рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.09.2017року позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 891625 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 32099 гривень та інфляційних втрат -157068 гривень 58 копійок відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки в с. Кліщів, по вул.. Польова, 1 і всієї нерухомості на ній від 01.06.2014 року ОСОБА_3 зобов'язався сплатити ОСОБА_2 за дане майно 35000 доларів США (а.с.9).

Згідно нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 21.01.2015 року ОСОБА_3 всі умови вищезазначеного договору виконав в повному обсязі. Моральних та майнових претензій до нього він не має (а.с.10).

Рішенням Тиврівського районного суду від 29.02. 2016 року ( справа № 145/1112/15-ц) в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок в с. Кліщів, по вул.. Польова, 1, відмовлено. Апеляційний суд Вінницької області своєю ухвалою від 18.04.2016р. залишив дане рішення без змін.

Оскільки правочин між сторонами фактично укладений не був, суд дійшов висновку проте, що відповідач зобов'язаний повернути отримані ним кошти позивачу, оскільки вони йому не належать та підстав володіти ними у нього немає.

Крім того, відмовляючи позивачеві у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 суд ви ходив з того, що підстав для застосування ст. 625 ЦК України не має, оскільки правочину між сторонами не укладено, а відтак стверджувати про порушення грошового зобов'язання за правочином, якого не було, а відтак не було і такого зобов'язання, не має.

Крім того, суд відмовив в задоволенні позову до відповідачки ОСОБА_4, оскільки доказів на обґрунтування того, що кошти отримані ОСОБА_2 у ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4 та були використані ним в інтересах сім'ї, надано не було, а отже підстав для їх солідарного стягнення за за змістом ч.4 ст. 65 СК України не має.

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення посилаючись на те, що про розгляд справи він взагалі не знав. Дійсно на виконання договору купівлі-продажу між ним та ОСОБА_3 від 01.07.2017 року ОСОБА_3 розрахувався з ним будівельними матеріалами. Проте він на виконання цього ж договору відмовився на користь ОСОБА_3 від своїх прав на користування земельною ділянкою, площею 30,52 га з цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, яка є предметом договору.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав заяву про перегляд заочного рішення, визнає факт ОСОБА_3 виконання договору від 01.06.2017року на 35000доларів США . Проте зазначив, що позивач частково сплатив йому готівку, а переважно оплатив придбання будівельних матеріалів і йому були передані будівельні матеріали.

Отримані в ОСОБА_3. кошти він йому не повернув, так як ОСОБА_3 набув права власності на земельну ділянку, площею 30,52 га завдяки йому обманним шляхом.

Дана земельна ділянка належала йому на праві постійного користування на підставі Державного акту і він на виконання умов договору він 29.07.2014року нотаріально оформив заяву про вилучення у нього вказаної земельної ділянки для передачі її у власність ОСОБА_3 та надав йому довіреність на виготовлення документів на нею. На цьому його зобов'язання за договором були повністю виконанні. Про подальше укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між ним та ОСОБА_3 вони не домовлялись.

Проте, так як ОСОБА_3 почав незаконні дії щодо вирубки лісу на ділянці, схову русла річки на ній, крім того, він не розрахувався з його дружиною, 30.05.2015 року він (ОСОБА_2) він відкликав довіреність в нотаріальному порядку.

Однак, рішення Довгополівської сільської ради від 19.06.2015 року нього ( ОСОБА_2) земельна ділянка була вилучена та передана ОСОБА_5, хоча він заперечував проти такого рішення, а після того, розподілена між 10-ма третіми особам, які своє право власності на дану земельну ділянку передали ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_3 отримав за договором права на його земельну ділянку і він повністю виконав свої зобов'язання перед ним.

Вважає даний договір не укладеним.

Представник позивача ОСОБА_1 проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечує, просить відмовити в її задоволенні заяви, посилаючись на те, що відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи судовою повісткою та доказів на спростування позову не надав.

Також зазначив, що предметом договору від 01.06.2014 року були земельна ділянка для, площею 30,52 га для селянського (фермерського) господарства, яка належала йому на праві постійного користування та житловий будинок по вул.. Польовій, 1 с. Кліщів.

За умовами договору сторони домовлялись про виготовлення проектної документацію на земельну ділянку та оформлення права власності на нею на відповідача, після чого, між сторонами мав бути укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, а позивач зобов'язався оплатити відповідачу 35000 доларів США.

На виконання даної домовленості позивач повністю виконав свої зобов'язання, дану суму частково виплатив безпосередньо відповідачу готівкою, а частково оплатив придбання для нього будівних матеріалів, а відповідач 29.07.2017року надав позивачу довіреність на виготовлення документації на земельну ділянку, проте 30.05.2017 року її скасував і договір купівлі-продажу вказаного майна сторони не уклали.

Дана земельна ділянка, за винятком ділянки, на якій розміщений будинок по вул.. Польовій, 1, с. Кліщів, дійсно була розподілена між 10-ма третіми особами, які продали свої ділянки ОСОБА_3 Проте, ці ділянки ОСОБА_3 викуплено уже в інших осіб окремо в кожного. Внаслідок чого, ним понесено додаткові витрати.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та надані суду документи, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступного.

На підставі ст. 231 ЦПК України, суд своєю ухвалою може залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, або скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Суд вважає, щ відповідачем наведено обставини та надано докази, які потребують дослідження, а відтак свідчать про підстави для скасування заочного рішення.

Так, зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

На обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_2 стверджується, що на виконання домовленостей між ним та ОСОБА_3 ним частково було отримано кошти, а частково будівельні матеріали, що не заперечував в судовому засіданні під час розгляду заяви і представник позивача ОСОБА_1, а тому для правильного вирішення справи, дані обставини та докази надані суду в ході розгляду заяви про перегляд заочного рішення підлягають дослідженню.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення від 25 вересня 2017 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення коштів, трьох відсотків річних та інфляційних втрат в сумі 1080792 гривень 58 копійок скасувати, і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 15-00 годину 20 грудня 2017 року в залі судових засідань Тиврівського районного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіосак Н. О.