___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/402/17
Провадження № 2/520/6277/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 13.01.2017 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2/н від 24.01.2013 року станом на 31.10.2016 року у розмірі 34629 гривень 64 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 2691 гривня 15 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 26364 гривні 61 копійка; заборгованості за пенею та комісії 3448 гривень 66 копійок; штрафу (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штрафу (процентна складова) 1625 гривень 22 копійки; та судових витрат.

Позивач в обґрунтування позовних вимог у позові посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2700 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач стверджує, що у звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх обовязків по поверненню кредитних коштів за кредитним договором №б/н від 24.01.2013 року, станом на 31.10.2016 року, у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 34629 гривень 64 копійки.

У звязку з чим, позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.03.2017 року на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено час і місце проведення судового засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача.

Представником відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважав посилання позивача необґрунтованими, з підстав того, що позивачем не доведено отримання ОСОБА_2 банківської картки із зарахованими на неї кредитними коштами в розмірі 2700,00 гривень, відповідач її не отримував. На підтвердження своїх доводів представник відповідача вказав на відсутність у анкеті-заяві від 24.01.2013 року будь-яких відомостей про банківську картку, про суму кредиту та його цільове призначення.

Судом в судовому засіданні було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника позивача, за наявності заяви розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 24.01.2013 року між позивачем та відповідачем укладений договір №б/н на умовах приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» шляхом заповнення та підписання сторонами анкети-заяви від 24.01.2013 року. Підписанням даної анкети-заяви відповідач погодився на отримання кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Позивач в позові стверджує, що ПАТ КБ «ПрвиатБанк» виконав свої зобовязання за вказаним кредитним договором, надав відповідачеві платіжну картку зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 2700 гривень 00 копійок.

Однак, у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором №б/н від 24.01.2013 року, станом на 31.10.2016 року, у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 34629 гривень 64 копійки, яка складається з: заборгованості за кредитом 2691 гривня 15 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 26364 гривні 61 копійка; заборгованості за пенею та комісії 3448 гривень 66 копійок; штрафу (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штрафу (процентна складова) 1625 гривень 22 копійки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З анкети-заяви від 24.01.2013 року встановлено, що в ній відсутні дані про істотні умови кредитного договору, які є необхідними для його дійсності, а саме анкета-заява не містить даних про суму кредиту, номер кредитної банківської картки, вид платіжної картки, цільове призначення кредиту, строк дії кредитної картки, рахунок картки, рахунок клієнта.

Відповідно до п.2.1.1.2.1. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, для надання послуг банк видає клієнту платіжну/кредитну/ картку. Її вид визначений у анкеті-заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно до п.2.1.1.11.1. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, зарахування коштів на картковий рахунок здійснюється по номеру картки або по номеру рахунка та може здійснюватися шляхом внесення готівки в касу Приватбанка або в безготівковий спосіб з інших поточних або депозитних рахунків Клієнта.

Відповідно до п.1.1.1.46. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, кредитна картка - це платіжна картка із встановленим кредитним лімітом.

Згідно до п.2.1.1.9.3. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, держатель картки зобов'язаний повернути картку в Банк для її перевипуску до закінчення строку її дії.

Відповідно до п.1.1.1.45. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - це розмір грошових сум, наданих банком клієнту на строк, обумовлений в договорі, на умовах платності та повернення. Таким чином зазначені Умови та Правила встановлюють обов'язковість (наявність) у анкеті-заяві даних про номер картки, номер карткового рахунку, тип картки, строк дії картки, призначення кредиту та його суму.

З наданої позивачем виписки про рух кредитних коштів по кредитному договору №б/н від 24.01.2013 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, вбачається, що по кредитному договору рух коштів відбувався, проте виписка не містить даних про повний номер картки та строк її дії, не містить даних про повний номер кредитного рахунку (рахунку позичальника) та карткового рахунку (рахунку картки) за даним договором.

Так відповідно до п.1.1.1.36. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, кредитний рахунок - це банківський поточний рахунок, на якому враховуються операції з використанням платіжної картки.

Згідно до п.1.1.1.90. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, рахунок картки - це картковий рахунок фізичної особи якій випущена платіжна картка Банка.

Відповідно до п.1.1.1.89. Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, рахунок позичальника - це рахунок, вказаний у договорі, на який банк перераховує кредитні кошти позичальнику.

Зважаючи на те, що у виписці про рух кредитних коштів, наданій позивачем, відсутні відомості про номери рахунків та відомості про номер кредитної картки та строку її дії, суд приходить до висновку, що на підставі наданих позивачем доказів не можливо ідентифікувати ні кредитну картку, ні картковий кредитний рахунок, по якому здійснювався рух кредитних коштів із кредитним договором № б/н від 24.01.2013 року, що унеможливлює встановлення судом дійсності обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх доводів.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем отримана кредитна картка.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що в даному випадку мають місце договірні кредитні правовідносини між позивачем та відповідачем, а тому при прийнятті рішення суд бере до уваги положення параграфу 2 Глави 71 ЦК України, а також норми параграфу 1 Глави 16 Розділу ІV ЦК України.

При прийнятті рішення суд керується вимогами ч.1, ч.3 ст.212 ЦПК України, яка зобов'язує суд оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджених наявних у справі доказів , застосовуючи норму про належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст.60 ЦПК України передбачено зобов'язання сторони по доведенню тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Суд вважає, що позивачем не доведено повною мірою у відповідності до вимог процесуального закону тих обставин, на які він посилається у своїй позовній заяві, у звязку з чим позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому у суду, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, відсутні підстави для покладення зобовязань на відповідача по відшкодуванню понесених позивачем судових витрат.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 292, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24.01.2013 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.