Єдиний унікальний номер 226/525/17 Номер провадження 22-ц/775/1187/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

секретар Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» про визнання періоду роботи загальним та пільговим стажем для врахування пенсії, зобовязання видати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства «Мирноградвугілля», Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» про визнання періоду роботи загальним та пільговим стажем для врахування пенсії, зобовязання видати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

В обґрунтування позову посилався на те, що в серпні 2014 року він звернувся до відповідача з питання надання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. Йому була надана довідка без врахування трудового стажу, який також є пільговим за Списком 1 (шахтарі) в період з 01.01.1987 року по 24.07.1987 року. У вказаний період він відбував покарання у виді виправних робіт на підставі вироку Красноармійського міського народного суду Донецької області від 02 грудня 1986 року. Покарання відбував на ВП «Шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» гірником очисного забою ділянки № 4. Під час відбування покарання з його заробітної плати відраховувались пенсійні внески. Вважає, що з урахуванням вимог ВТК УРСР, що діяв на час відбування ним покарання, КВК України, який дії зараз, а також Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про підвищення престижності шахтарської праці» період з 01.01.1987 року по 24.07.1987 року має враховуватися у загальний і пільговий стаж.

Просив суд визнати, що період роботи ОСОБА_1 на ВП «Шахта ім. О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 01.01.1987 року по 24.07.1987 року входить в загальний та пільговий стаж для врахування пенсії; зобовязати ВП «Шахта ім. О.Г.Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» видати йому нову довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній з урахуванням періоду роботи з 01.01.1987 року по 24.07.1987 року.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Мирноградвугілля», Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» про визнання періоду роботи загальним та пільговим стажем для врахування пенсії, зобовязання видати довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 і оскаржив його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на необгрунованість, незаконність, несправедливість, упередженість рішення суду першої інстанції, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Просить апеляційний суд скасувати рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

В судове засідання апеляційного суду представник Державного підприємства «Мирноградвугілля», Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» не зявився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 2945 (а.с. 87).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 наказом № 02/558к від 08.05.1986 був прийнятий з 06.05.1986 на роботу до Шахти ім. О.Г. Стаханова п/о «Красноармійськвугілля» (нині Відокремлений підрозділ «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля») на посаду гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

Вироком Красноармійського міського народного суду Донецької області від 02.12.1986 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 215 КК УРСР, призначене покарання у виді двох років виправних робіт за місцем роботи з утриманням в дохід держави 20% заробітку, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. ОСОБА_1 був переданий на перевиховання колективу шахти ім. Стаханова.

Відомості трудової книжки позивача за період з 01.01.1987 по 24.07.1987 містять запис, що час роботи не зараховується до загального і безперервного трудового стажу.

Згідно з довідкою ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» без зазначення дати її видачі та номеру, в період з 01.01.1987 по 24.07.1987 ОСОБА_1 дійсно працював на шахті та з його заробітної плати утримувався податок на дохід.

Враховуючи, що позивач відбував покарання у вигляді виправних робіт в 1987 році, умови відбуття ним цього покарання були визначені ВТК України від 23.12.1970.

У відповідності до статті 95 ВТК України, який діяв до 01.01.2004 року, час відбуття покарання у виді виправних робіт міг бути зарахований судом до загального трудового стажу засудженого.

Норма статті 95 Виправно-трудового кодексу України від 23 грудня 1970 року, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт, втратила чинність на підставі прийняття та набрання чинності з 01.01.2004 року Кримінально-виконавчого кодексу України.

Частиною 3 статті 42 КВК України передбачено, що час відбуття засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

За положеннями ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимого цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що облік стажу, його оцінка за критеріями спеціальності та пільговості; призначення і перерахунок пенсій за наявним стажем віднесені до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права, а саме ч. 1 статті 58 Конституції України та ч. 3 статті 42 КВК України, оскільки у позивача зявилось право, щоб відбування покарання у виді виправних робіт було включене в загальний та пільговий стаж роботи, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період, який позивач просить зарахувати до страхового стажу, був чинний Виправно-трудовий кодекс Української РСР, статтею 103 якого встановлювалось, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці.

При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

За приписами статті 414-1 Кримінально-процесуального кодексу Української РСР питання про включення до загального трудового стажу часу роботи в колонії-поселенні і відбування виправних робіт без позбавлення волі у випадках, передбачених відповідно статтями 33 і 103 Виправно-трудового кодексу Української РСР вирішується суддею районного (міського) суду за місцем проживання особи, яка відбула покарання.

Таким чином, вимога позивача про визнання того, що період роботи ОСОБА_1 на ВП «Шахта ім. О.Г. Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» з 01.01.1987 року по 24.07.1987 року входить в загальний та пільговий стаж для врахування пенсії є безпідставною, оскільки період роботи ні до пільгового, ні до будь-якого іншого стажу врахований бути не може з огляду на відсутність щодо цього періоду відповідного рішення суду, прийнятого відповідно до норм кримінально-процесуального законодавства, яке було чинним на час відбуття покарання.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права, а саме порушення права на захист судом, є безпідставними, оскільки з часу набрання Кримінально-виконавчого кодексу України чинності не має необхідності у судовому порядку вирішувати питання про включення часу виправних робіт до загального трудового стажу, оскільки період відбуття покарання у вигляді виправних робіт підлягає включенню до загального трудового стажу роботи в силу прямої дії норми Закону. Щодо включення вказаного періоду до пільгового стажу, то вказані вимоги не ґрунтуються на нормі закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: