Справа № 536/508/17
07 червня 2017 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Курбановій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування,-
У березні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування.
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 27 липня 2002 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб.
За життя ОСОБА_5 заповітів не складав.
Після його смерті, позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини у 6-місячний строк, як це передбачено Законодавством України, що підтверджується заявою про прийняття спадщини.
З заявою про прийняття спадщини також звернулись діти померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Оскільки померлий заповіту не складав, позивач та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.
22.03.2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,95 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Білецьківської сільської ради Кременчуцького району.
Оскільки для видачі свідоцтва про право власності на спадщину, нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, як того вимагає чинне законодавство України, а такі документи знаходяться у відповідачів по справі і вони умисно відмовляються надати позивачу оригінали правовстановлюючих документів, вона неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою надати їй документи.
Більш того, позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4, з заявою про вжиття заходів щодо витребування від відповідачів оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Приватним нотаріусом ОСОБА_6 було вжито заходи для надання позивачу можливості оформити права на спадщину, шляхом направлення відповідних листів відповідачам, з вимогою надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, проте така вимога нотаріуса Відповідачами була проігнорована.
Такими діями, Відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права власності і не дають їй законної можливості отримати спадщину та оформити права у відповідності до вимог закону.
Позивач позбавлена можливості поновити свої порушені права, інакше як звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки нотаріусом, єдиною особою, на яку Законодавством покладено обов'язок видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі такого свідоцтва.
Крім цього, позивач як дружина померлого, враховуючи набуття майна під час шлюбу, має право власності на 1/2 частину майна нажитого під час шлюбу, а інша 1/2 частина (яка належала спадкодавцю) повинна розподілятись між 3 спадкоємцями, то, відповідно вона має право на 2/3 частини всього спадкового майна (1/2 частина + 1/3 частина).
На підставі викладеного позивач просила суд ухвалити рішення, яким: визнати за нею - ОСОБА_1, 29.07.1951 року
народження, право власності в порядку спадкування на 2/3 частини житлового
будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за
Просила стягнути з Відповідачів на її користь судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися. На адресу суду від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.77 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України).
Представник третьої особи Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала листа про слухання справи за її відсутності.
Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 27 липня 2002 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який був зареєстрований в відділі РАГС Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука, згідно свідоцтва про одруження від 27.07.2002 року, свідоцтво серії 1-КЕ №079641.
За життя ОСОБА_5 заповітів не складав.
Після його смерті, позивач звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини у 6-місячний строк, як це передбачено Законодавством України, що підтверджується заявою про прийняття спадщини.
З заявою про прийняття спадщини також звернулись діти померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Оскільки померлий заповіту не складав, позивач та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги спадкування за законом.
22.03.2017 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,9501 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Білецьківської сільської ради Кременчуцького району.
Оскільки для видачі свідоцтва про право власності на спадщину, нотаріусу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, як того вимагає чинне законодавство України, а такі документи знаходяться у відповідачів по справі і вони умисно відмовляються надати позивачу оригінали правовстановлюючих документів, вона неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою надати їй документи.
Більш того, позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4, з заявою про вжиття заходів щодо витребування від відповідачів оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Приватним нотаріусом ОСОБА_6 було вжито заходи для надання позивачу можливості оформити права на спадщину, шляхом направлення відповідних листів відповідачам, з вимогою надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів (згідно листа №29/02-14 від 18.01.2017 року), проте така вимога нотаріуса Відповідачами була проігнорована.
Такими діями, Відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні права власності і не дають їй законної можливості отримати спадщину та оформити права у відповідності до вимог закону.
Згідно довідки виконавчого комітету Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 2498 від 10.09.2015 року, відповідно до запису в погосподарскій книзі сільської ради помер 18.08.2015 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. За даною адресою на день його смерті, крім померлого, був зареєстрований та проживав: син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Земельна ділянка площею 0,08 га приватизована.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином, ОСОБА_1, з підстав передбачених ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, та не має можливості набути її в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, однак які обов'язково необхідно подати нотаріусу для оформлення права на спадщину та видачі свідоцтва.
Отже, позивач позбавлена можливості поновити свої порушені права, інакше як звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки нотаріусом, єдиною особою, на яку Законодавством покладено обов'язок видачі свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі такого свідоцтва.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно статті 1258 ЦК України Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А статтею 1278 ЦК визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.
У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно абзацу 15 п. 3.1 листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Таким чином, позивач прийняла спадщину, в порядку передбаченому ст. 1268 ЦК України, оскільки подала в установленому Законом порядку заяву про прийняття спадщини, але не має можливості оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.
Оскільки позивач як дружина померлого, враховуючи набуття майна під час шлюбу, має право власності на 1/2 частину майна нажитого під час шлюбу, а інша 1/2 частина (яка належала спадкодавцю) повинна розподілятись між 3 спадкоємцями, то, відповідно вона має право на 2/3 частини всього спадкового майна (1/2 частина + 1/3 частина).
З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.3, 15, 16 , 328, 346, 1216, 1217, 1218, 1261 ЦК України, ст.10, 11, 60, 61, 212-215, 218, 224 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд ,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О. О. Колотієвський