Ухвала

іменем україни

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Маляренка А.В.,

Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної Академії Наук України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_4, третя особа - Управління Держкомзему у Васильківському районі Київської області, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, визнання права постійного користування землею, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2011 року Васильківський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду з указаним позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної Академії Наук України» (далі - ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вказаному підприємству 20 травня 2002 року видано державний акт на право постійного користування землею, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею. Рішенням господарського суду Київської області від 31 грудня 2008 року задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено за ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою площею 387,19 га та вилучено цю земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, скасовано його державну реєстрацію. У подальшому Глевахівська селищна рада здійснювала розпорядження землями, вилученими у державного підприємства за рішенням господарського суду, що встановлено перевіркою, проведеною Васильківською міжрайонною прокуратурою Київської області. Так, за рішенням Глевахівської селищної ради від 19 листопада 2009 року № 754-32-V передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, а в подальшому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказана земельна ділянка згідно з інформацією управління Держкомзему знаходиться в межах земель, переданих в постійне користування державному підприємству. Проте рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року задоволено заяву Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення від 31 грудня 2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасовано попереднє рішення та ухвалено нове, яким у задоволенні позову Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі. Таким чином, земельну ділянку площею 387,19 га залишено в постійному користуванні державного підприємства і на теперішній час підстава для проведення вилучення земель з його постійного користування відсутня. Зазначив, що НАН України не погоджувала вилучення земельної ділянки із вказаним кадастровим номером і питання вилучення не погоджувалося Верховною Радою України, вилучення земельної ділянки не проводилося Кабінетом Міністрів України, у зв'язку із чим рішення Глевахівської селищної ради від 19 листопада 2009 року в частині надання земельної ділянки ОСОБА_4 є незаконним і підлягає скасуванню. Прокурор вважає, що Глевахівська селищна рада, прийнявши 19 листопада 2009 року рішення № 754-32-У у частині надання у власність відповідачу земельної ділянки за рахунок земель, що перебували у постійному користуванні державного підприємства, діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» та положень ч. 5 ст. 116, ч. 9 ст. 149 та ч. 2 ст. 150 ЗК України. Оскільки ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» має державний акт на право постійного користування землею зі встановленням відповідних її меж, то рішення Глевахівської селищної ради від 19 листопада 2009 року № 754-32-У, яким здійснено її перерозподіл, на підставі ст. 152 ЗК України підлягає визнанню незаконним та скасуванню із визнанням недійсним відповідного державного акта на земельну ділянку відповідача, з визнанням права постійного користування на земельну ділянку за заявником та її витребування у відповідачів. Таким чином, прокурор просив визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради від 19 листопада 2009 року № 754-32-V в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, наданий ОСОБА_4, та скасувати його державну реєстрацію; визнати право постійного користування земельною ділянкою за ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» та витребувати на його користь спірну земельну ділянку. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 150 ЗК України землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель і можуть вилучатися у виключних випадках за постановою Кабінету міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання вилучення погоджене Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності НАН України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок НАН чи галузевих академій може здійснюватися лише за згодою Президії НАН України.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом із тим відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Таким чином, загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовів (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Судом установлено, що 20 травня 2002 року ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» видано державний акт на право постійного користування землею з правом користування земельною ділянкою площею 971,2 га для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки сільськогосподарської продукції, акт зареєстровано за № 102.

Рішенням господарського суду Київської області від 31 грудня 2008 року, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 30 квітня 2009 року, у ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» вилучено земельну ділянку площею 387,19 га, яку передано до земель запасу Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області.

На підставі рішення Глевахівської селищної ради від 19 листопада 2009 року № 754-32-V ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1.

Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1000 га із кадастровим номером НОМЕР_1 підтверджується державним актом на право власності на землю від 25 червня 2010 року серії НОМЕР_2.

Рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, залишеним без змін постановами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року та Вищого господарського суду України від 23 червня 2011 року, рішення господарського суду Київської області від 31 грудня 2008 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обґрунтовуючи підстави позову, прокурор, зокрема, посилався на те, що передана у власність відповідача ОСОБА_4 земельна ділянка знаходиться у межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України», та що при внесенні каталогу координат на земельну ділянку державного підприємства до автоматизованої системи координат ведення державного земельного кадастру управлінням Держкомзему встановлено, що земельна ділянка, яка передана у власність відповідача, перекриває зовнішні межі земельної ділянки державного підприємства. На підтвердження своїх доводів прокурором надано копію зворотної сторони вищевказаного державного акта, але, як установив суд, на наданій копії відображена конфігурація іншої земельної ділянки площею 1,7900 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка відповідачу у справі не належить.

Крім того, обґрунтовуючи свій позов, прокурором надано листи управління Держкомзему у Васильківському районі від 25 січня 2013 року № 370/01-1 (а. с. 33, т. 2), Головного управління Держземагентства у Київській області від 10 жовтня 2015 року (а. с. 55, т. 3) з картографічними матеріалами та списками громадян, згідно з якими, на думку прокурора, земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, яка на теперішній час належить ОСОБА_4, перекриває зовнішні межі земель ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України».

Розглядаючи указаний позов, суд виходив із того, що розподіл земельної ділянки відповідачеві відбувся саме у період чинності вищевказаного судового рішення від 31 грудня 2008 року.

Також суд виходив із того, що відповідно до листа Управління Держкомзему у Васильківському районі від 08 квітня 2011 року № 998/02-1 Глевахівська селищна рада була повідомлена, що в автоматизованій системі координат ведення державного земельного кадастру у Васильківському районі даних стосовно користувача ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» не значиться.

Відповідно до листів Управління Держкомзему у Васильківському районі від 03 серпня, 27 та 29 грудня 2011 року у базі АСК відсутні відомості, на підставі яких можна визначити факт накладання на земельні ділянки інших землекористувачів (власників земельних ділянок), користування якими підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_4. При цьому технічна документація зі складання державного акта на право постійного користування землею, виданого ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України», не містить відомостей обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки, користування якою посвідчується зазначеним державним актом. У зв'язку із цим у базі АСК управління відомості про координати поворотних точок земельних ділянок ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» відсутні і не були внесені.

Згідно з листами Управління Держкомзему у Васильківському районі від 03 лютого 2012 року № 392/02-1 та від 30 травня 2011 року № 1799-02-1 землі відповідно до державного акта на право постійного користування ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» не були переоформлені згідно з чинним законодавством та не внесені до автоматизованої системи координат державного земельного кадастру Управління Держкомзему у Васильківському районі. Відповідно до листа НАН України від 12 березня 2010 року № л-31-ОЗСО/421 надано згоду на відмову від частини земель державного підприємства та переведення даних земель до запасу Глевахівської селищної ради.

Відповідно до листа ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19 серпня та 13 грудня 2011 року координати зовнішніх меж земельних ділянок державного підприємства, за якими були складені каталоги координат, визначені не за польовими вимірами, а за допомогою дигитайзера, і визначені за його допомогою координати поворотних точок земельних ділянок не можуть бути внесені до автоматизованої системи координат Державного земельного кадастру, оскільки вони визначені в умовній, а не в державній системі координат 1963 року.

У випадку, якщо межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не визначені, а межові знаки відсутні, внесення координат поворотних точок земельних ділянок, визначених за допомогою дигитайзера, до автоматизованої системи координат Державного земельного кадастру здійснюється згідно з п. 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, на підставі розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

При цьому суд зазначив, що вказану технічну документацію ні прокурор, ні ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» суду не надали.

Крім того, відповідно до листа Державного агентства з питань науки, інновацій та інформатизації України від 28 лютого 2012 року № 1/22-3-12 та від 06 березня 2012 року № 1/22-3-17, ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» не внесено до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави.

У зв'язку з цим суд обґрунтовано визнав безпідставним посилання прокурора на ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», адже ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» не внесено до відповідного Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави.

Крім того, суд виходив із того, що відповідно до технічної документації, виготовленої в 2000 році, зі складання державного акта на право постійного користування землею ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України», межі земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) цьому підприємству на території Глевахівської селищної ради, загальною площею землекористування - 971,2 га, складається із 15 земельних ділянок, відповідно, площею 112,6425 га, 27,7800 га, 99,4448 га, 121,0654 га, 52,1497 га, 83,2314 га, 313,0560 га, 30,4900 га, 70,3258 га, 37,2293 га, 6,2212 га, 0,9094 га, 0,3405 га, 0,4041 га, 16,0301 га, що межують із землями Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, Путрівської сільської ради Васильківського району Київської області, Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, Васильківської міської ради Київської області, Малютинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, власними земельними ділянками та землями загального користування.

За таких обставин суд обґрунтовано вважав недоведеними заявлені позовні вимоги згідно зі ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України, зокрема, недоведеним факт того, що передана у власність відповідача ОСОБА_4 земельна ділянка знаходиться у межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України».

Під час розгляду справи судом першої інстанції прокурором було заявлено клопотання про призначення у справі експертизи, яке було задоволено ухвалою суду від 12 лютого 2014 року, проте у зв'язку з невиконанням клопотання експерта про надання додаткових відомостей експертиза проведена не була.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, роз'яснював особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджав про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема що стосується необхідності призначення у справі відповідної експертизи для з'ясування вищевказаних обставин. Однак прокурором під час апеляційного перегляду справи не заявлялося клопотання про призначення судово-технічної експертизи.

Апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги прокурора із посиланням на координати зовнішніх меж земельних ділянок державного підприємства, за якими були складені каталоги координат, як безспірні докази передачі відповідачу земельної ділянки із земель ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України».

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, про недоведеність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Крім того, на спростування доводів позивача про те, що скасування рішення селищної ради є автоматичною підставою для визнання недійсним державного акта як такого, що виданий на його підставі, суд правильно зазначив, що припинення права власності на земельну ділянку, яким по суті є визнання державного акта недійсним, можливо лише на підставі ст. 140 ЗК України, де визначено вичерпний перелік підстав для припинення права власності на земельну ділянку, однак із вказаних підстав позов не заявлявся.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 58-60, 212, 303, 304 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій і суди їх обґрунтовано спростували.

Доводи касаційної скарги про порушення судами вимог ст. ст. 57-59, 64, 212, 213 ЦПК України, ненадання належної оцінки доказам і доводам прокурора щодо відведення відповідачу спірної земельної ділянки саме за рахунок земель ДП «Дослідне СГВ Інституту ФРГ НАН України» спростовуються матеріалами справи, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік

О.В.Ступак