АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4758/17 Справа № 2-478/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

11 липня 2017 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро клопотання ОСОБА_2 про призначення комплексної судової експертизи у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Дніпропетровськ-Авто» про визнання кредитно-заставного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», ТОВ «Автокредит Плюс» », треті особи ОСОБА_3, ПАТ « Дніпропетровск Авто» про визнання кредитно-заставного договору недійсним.

У обґрунтування позову зазначав, що 25.02.2008 року, він звернувся до магазину «Експрес-Авто», який мав статус філії ТОВ «Дніпропетровськ Авто» в місті Дніпродзержинськ, з метою придбати у розстрочку новий автомобіль марки ЗАЗ TF699P DAEWOO LANOS 1.4, кузов Y6DTF 699P8W394889, держаний номер АЕ 1198СЕ. В приміщенні цього ж магазину знаходилась представник ТОВ «Авто-кредит Плюс». 27 лютого 2008 року позивач своїм підписом, засвідчив факт приєднання до умов кредитно-заставного договору № DN81AR100030082 від 27.02.2008 року.

За змістом Кредитно-заставного договору «ПриватБанк», зобовязався надати позичальнику кредит у безготівковій формі у загальному розмірі 53280 гривень 50 копійок, частину яких у розмірі 48850 гривень на придбання автомобіля, шляхом перерахунку на поточний рахунок автосалону ДП «ОСОБА_4 Плюс»; частину розміром 488,50 гривень на сплату страхових платежів на поточний рахунок страхової компанії ЗАО СК «Інгосстрах»; частину розміром 34 гривні на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на рахунок ДП «Інформаційний центр»; частина в розмірі 3908 гривні на сплату разової винагороди банку за надання «фінансового інструменту». За статтею 17 цього ж договору кредит мав бути виданий за умови повернення основної суми кредиту частинами зі сплатою 9,6 відсотків річних за користування кредитом. За умовою пункту 17.7 кредитно-заставного договору розмір щомісячного внеску установлено 1143,60 гривень, які необхідно було сплачувати у період від 24 до 28 числа кожного місяця на протязі 84-х періодів з кінцевим терміном повернення 26.02.2015 року. Для цих цілей ПАТ КБ «ПриватБанк», взяв на себе зобовязання (п.п.1.1,6.1.2,6.1.4,17.1.10,17.6,17.7) відкрити позичальнику у цьому банку: «Картковий рахунок»; «Рахунок позичальника»; «Транзитний рахунок».

За відкриття та перерахунок коштів на банківський рахунок позичальника банк призначив собі одноразову винагороду у розмірі 8% від суми виданого кредиту та винагороду у розмірі 0,5 % від тієї ж суми, щомісяця у складі ануїтет них платежів.

У забезпечення виконання зобовязань за Кредитно-заставним договором позичальник повинен був передати банку у заставу автомобіль марки ЗАЗ TF699P DAEWOO LANOS 1.4, кузов Y6DTF 699P8W394889, держаний номер АЕ 1198СЕ, власником (або співвласником) якого є позичальник.

В п.п.14.11 сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів, неустойки тривалістю 5 років.

01 березня 2008 року, за актом прийому-передачі позивач від продавця отримав товар.

Позивач вважав, що кредитно-заставний договір № DN81AR100030082 від 27.02.2008 року підписаний з ТОВ «Авто-Кредит Плюс» підлягає визнанню недійсним повністю. Підставами для недійсності кредитно-заставного договору є те, що він не був попередньо ознайомлений з умовами надання кредиту під особистий підпис, як того вимагає ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому і помилився у виборі контрагента та властивостей навязаних йому послуг.

Також, вважав порушенням його прав той факт, що він не знав про укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Авто-кредит Плюс» у 2006 році агентського договору № 1, згідно з яким «ПриватБанк» доручив ТОВ «Авто-кредит Плюс» від власного імені і за винагороду підписувати з третіми особами договори про відкриття та обслуговування «ПриватБанком» платіжної картки «Авто-розстрочка». Проте, за наслідками підписаного ним кредитно-заставного договору банківської картки він не отримав,через що вважає, що єдиним легальним засобом безготівково розрахунку залишається «платіжне доручення». Однак, при порівнянні форми «Платіжного доручення № 114028-157Д від 25.02.2008 року» із стандартним, зазначеним в п.п.3.1 Постанови НБУ від 21.01.2004 р. за № 22 виявилось, що в платіжному дорученні відсутні деякі реквізити, а саме: код платника, номер рахунку платника, найменування й код банку, підпис платника, дата виконання доручення та виконавець доручення.

Окрім того, зазначав, що під час підписання кредитно - заставного договору було порушено права його дружини - ОСОБА_3, так як вона не надала своєї письмової згоди ПАТ КБ «ПриватБанк» на вчинення цього правочину, що є обовязковою умовою при підписанні кредитно-заставного договору.

З огляду на вищенаведене просив визнати кредитно-заставний договір № DN81AR100030082 від 27.02.2008 року недійсним.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції, апелянтом було подане письмове клопотання про призначення у даній справі комплексної судової експертизи.

Підставою для призначення вказаної комплексної судової експертизи зазначив, що в оригіналі платіжного доручення № 114028-157Д від 25.02.2008 року розміщений підпис, який йому не належить та відсутній відбиток печатки співвідповідачів чи інші написи, які можна прийняти як дату виконання зобов»язання та підпис посадових осіб співвідповідачів.

Тому просив призначити саме комплексну судову технічну та почеркознавчу експертизу, з метою здобуття нового доказу.

Просив поставити на розгляд експертів такі питання: чи виконано підпис в оригіналі платіжного доручення № 114028-157Д від 25.02.2008 року в графі «Підпис» ОСОБА_2? Чи є в оригіналі платіжного доручення № 114028-157Д від 25.02.2008 року в графі «Одержано банком» який-небудь текст і (або) зображення? Якщо є, то який (яке) саме? Чи є в оригіналі платіжного доручення № 114028-157Д від 25.02.2008 року в графі «Проведено банком», «Підпис банку» який небудь текст і (або) зображення? Якщо є, то який (яке) саме?

Вислухавши учасників процесу, які зявилися, проаналізувавши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів, зазначене клопотання позивачем у суді першої інстанції не було заявлено.

У відповідності до вимог ст.ст.212, 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, за клопотання позивача призначались та були проведені судова економічна та судова почеркознавча експертизи. Перелік питань, які ставилися на вирішення судових експертів був погоджений учасниками процесу та їх вирішення в повній мірі висвітлювало предмет спору. Сторони не були обмежені судом у заявленні клопотань, наданні доказів, суд у відповідності до вимог ст.10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, та оскільки, в ході розгляду справи апелянтом не доведено підстав для призначення комплексної судової експертиза у суді апеляційної інстанції, а у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, призначення вказаної експертизи призведе до переоцінки тих доказів, що досліджувались судом першої інстанції або не були предметом такого дослідження, оскільки виходять за межі заявлених вимог, судова колегія вважає заявлене клопотання безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 143 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення комплексної судової експертизи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_5