Справа № 302/650/14-ц
У Х В А Л А

10.07.2017 р.смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Гайдур А.Ю.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

без участі державного виконавця,

розглянувши подання головного державного виконавця Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

07.07.2017 р. головний державний виконавець Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_2 звернулася в суд з вищевказаним поданням мотивуючи тим, що на виконанні у Міжгірському районному відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 302/650/14-ц від 17.06.2014 р. Міжгірського районного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20.05.2014 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржник за виконавчим листом ОСОБА_3 аліменти сплачує неналежно, не в повному обсязі, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментних зобов'язаннях на загальну суму 42000 грн. На виклики державного виконавця боржник ОСОБА_3 не зявлявся, про причини неявки не повідомляв. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

06.06.2017 р. стягувачка за виконавчим листом ОСОБА_4 подала до Міжгірського РВ ДВС заяву щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Тому, з метою забезпечення своєчасного повного виконання рішення суду просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

Головний державний виконавець Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_2 в поданні заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

На ствердження обставин зазначених у вищевказаному поданні державному виконавцю необхідно надати суду належні та допустимі докази того, що дійсно боржник свідомо не виконував та не виконує належні до виконання зобов'язання за рішенням суду в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом..

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

У поданні державного виконавця не наведено будь-яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду, не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно навмисно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням. Копії документів подані державним виконавцем на ствердження обставин зазначених у поданні читаються лише частково та належним чином не засвідчені. До подання державним виконавцем не додано постанову про відкриття виконавчого провадження № 43761195 відкритого за виконавчим листом № 302/650/14-ц від 17.06.2014 р.; поданий розрахунок заборгованості по аліментам сформований 10.04.2017 року, натомість подання внесено до суду 07.07.2017 р.. В поданні зазначено, що ОСОБА_3 30.06.2017 р. подав державному виконавцю квитанцію про сплату аліментів у сумі 1000 грн., натомість ця сума у розрахунку заборгованості не відображена. Також державний виконавець не подав суду доказів того, що ОСОБА_3 повідомлено про внесення подання до суду.

Отже, державним виконавцем відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не подано доказів і не доведено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а також внесене подання не відповідає вимогам розділу XI "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну" Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що не має достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Закарпатської області в строки передбачені ст.294 ЦПК України.

Суддя:ОСОБА_7