Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Ступак О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області про стягнення коштів, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року було визнано дії Управління Пенсійного фонду України у м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області (далі - УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області) щодо відмови в перерахунку та виплаті їй пенсії протиправними та зобов'язано останнє провести перерахунок та виплату позивачу державної пенсії як особі, яка віднесена до першої категорії та є інвалідом III групи захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 12 лютого 2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує зміну чи припинення спірних правовідносин, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум. Разом з тим, УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області провело перерахунок пенсії за період з 12 лютого 2010 року по 22 липня 2011 року в сумі 61 263,13 грн., однак не здійснило виплату.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області не виплачену пенсію у розмірі 61 263,13 грн., індекс інфляції у розмірі 46 690,31 грн., а також 3 % річних за весь період невиплати пенсії в розмірі 6 777,55 грн.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року позов задоволено. Стягнуто з УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 114 730,44 грн., з яких: не виплачена пенсія - 61 263,13 грн., індекс інфляції - 46 690,31 грн., 3 % річних за весь період невиплати пенсії - 6 777,55 грн.

Додатковим рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2015 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3 % річних та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Додаткове рішення місцевого суду змінено, вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано збитки у сумі недоотриманої суми пенсії. Посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування на виплату недоплаченої пенсії позивачу не заслуговують на увагу, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року визнано дії УПФУ в м. Калуші Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_3 пенсії протиправними та зобов'язано УПФУ в м. Калуші Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_3 державної пенсії як особі, яка віднесена до першої категорії та є інвалідом III групи захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 12 лютого 2010 року до виникнення обставин, з якими закон пов'язує зміну чи припинення спірних правовідносин, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням виплачених сум.

31 липня 2012 року на підставі зазначеної вище постанови було видано виконавчий лист, а 13 серпня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа і надано семиденний строк боржнику для добровільного виконання рішення суду.

Листом від 26 вересня 2012 року УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області повідомило позивача про те, що відповідно до розпорядження від 28 серпня 2012 року та індивідуального перерахунку ОСОБА_3 проведено перерахунок за період з 12 лютого 2010 року по 22 липня 2011 року і становить 61 263, 13 грн.

Проте, відповідач через відсутність фінансового ресурсу не має можливості провести виплату нарахованих коштів і такі кошти за рішенням суду будуть виплачені після фінансування цих видатків з Державного бюджету.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

У статтях 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - органом УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції в нескасованій частині та апеляційний суд не звернули уваги на те, що відповідне стягнення фактично призведе до подвійної юридичної відповідальності відповідача, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2012 року визнані неправомірними дії управління та зобов'язано провести перерахунок пенсії. У матеріалах справи відсутні відомості про оскарження дій державного виконавця щодо невиконання зазначеного судового рішення.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідачем зазначено, що виконати рішення суду УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області не має можливості через відсутність фінансового ресурсу, у зв'язку з чим наявна заборгованість по виплатах за рішенням суду перед ОСОБА_3

Разом з тим, підставою для нарахування компенсаційних виплат у зв'язку з несвоєчасною виплатою нарахованих сум пенсії є вина органу, що призначає та виплачує пенсію.

Невиконання судового рішення УПФУ в м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області в частині виплати грошових коштів у зв'язку з фактичною відсутністю відповідного фінансового забезпечення та відсутністю коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Отже, у випадку відсутності відповідних коштів не можна вважати наявність вини відповідача щодо невиконання судового рішення.

Таким чином, суди попередніх інстанцій всупереч вимогам статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Калуші та Калуському районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Ступак

І.М. Фаловська