Єдиний унікальний номер 719/164/17
Номер провадження 2/719/75/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новодністровськ, Чернівецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач ОСОБА_2 отримала в борг від позивача кошти на придбання ліків на загальну суму 960, 00 грн. Однак, станом на 21.06.2017 року, вищевказаний борг не повернула через відсутність коштів. На підтвердження наявності суми боргу ОСОБА_1 вказав, що сторони склали боргову розписку від 22.04.2016 року.

В подальшому, 05.07.2017 року позивач зменшив позовні вимоги у звязку з частковим поверненням боргу та просив стягнути з відповідача 360 грн. боргу та судові витрати.

Відповідач уточнені позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення.

12 липня 2017 року ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги у звязку з визнанням ОСОБА_2 позову та просив стягнути з останньої 150 грн. заборгованості за договором позики і судові витрати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Так, судом встановлено, що 22.04.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою договір позики, на підтвердження якого склали боргову розписку.

У борговій розписці зазначено, що відповідач отримала в борг від позивача кошти в сумі 960, 00 грн., які зобовязується повернути до 27.08.2016 року (а.с.4).

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається із розписки від 28.06.2017 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 600 грн. в рахунок погашення заборгованості, яка виникла із договору позики від 22.04.2016 року, що свідчить про визнання відповідачем наявної у неї заборгованості перед позивачем.

Таким чином, станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 повинна повернути ОСОБА_1 борг в сумі 360 грн.

Згідно зі ч. 1-2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частина 4 ст. 174 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання ОСОБА_2 уточненого цивільного позову не суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позивач просить стягнути з відповідача лише 150 грн. заборгованості, суд на підставі ст. 11, 174 ЦПК України дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 79, 88, 174, 208, 209, 212-215, 223, 294, 296 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2, заборгованість за договором позики від 22.04.2016 року в сумі 150 (сто пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікрорайон «Діброва»АДРЕСА_2 - судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: