№ 201/2651/17
провадження 2-з/201/203/2017
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2017 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Позивачем 06 липня 2017 року до суду було подано заяву про забезпечення позову в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно квартиру № 3, розташовану в будинку № 1 по площі Вокзальній у м. Дніпро, яка належить відповідачу, до ухвалення судового рішення у справі, оскільки в провадженні суду перебуває вказана справа та відповідач зобовязання не виконує та іншого майна, на яке можливо звернути стягнення відповідач не має, та позивачу стало відомо, що відповідач з метою уникнення виконання своїх зобовязань в разі задоволення позову, намагається переоформити право власності на майно на сторонніх осіб, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду по справі.

У частині 2 статті 151 ЦПК України вказано, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, що зазначено у заяві; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; в заяві не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; не вказано інші відомості, потрібні для забезпечення позову, оскільки згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено вимоги до виконавчого документа (ухвала суду) та зазначено, що у виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Також слід зазначити, що позивач до заяви не додає жодних відомостей відносно дійсної вартості майна на яке слід накласти арешт, однак такі відомості потрібні для визначення, що вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими вимогами.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказану заяву повернути, оскільки воно була подано без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та судових витрат.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя