РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/438/17

Провадження № 2/700/263/17

13 липня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Яценко Г.М.,

за участю секретаря: Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання дійсним договору купівлі-продажу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності на будинок.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що в травні 2017 року вона придбала у відповідачів за 33 600 грн. житловий будинок з надвірними спорудами в с. Погибляк по вул. Слави, 124, оскільки відповідачі так і не виготовили необхідних документів на будинок, чим ухиляються від нотаріального посвідчення договору, за таких обставин вона не має можливості посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, відтак вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач у судове засідання не зявилася, направила суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги та справу розглянути без її участі.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, що дає підстави суду розглянути справу без їх участі.

Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 червня 2016 року, ОСОБА_2 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частки а ОСОБА_3 в розмірі 4/5 часток.

З довідки сільської ради від 26 квітня 2017 року №70 вбачається, що померла ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними спорудами в с. Погибляк по вул. Слави, 124, однак документи на право власності на будинок відсутні.

Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності майном, про що зазначає ВСУ у своїй постанові від 06 липня 2016 року справа №6-3095цс15.

Згідно розписок посвідчених сільською радою від 04 травня 2016 року, ОСОБА_3 отримала від позивачки 24 000 грн., а ОСОБА_2 отримав від позивачки 9 600, які є повною оплатою за житловий будинок з надвірними спорудами в с. Погибляк Лисянського району, Черкаської області по вул. Слави, 124 відповідно до їх часток у праві власності на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 220 ЦК України, передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9, у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин та винесення рішення, стаття 657 ЦК України не передбачає обовязкової державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна, та не повязує з цим його дійсність, а даною нормою передбачено лише обовязкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, житлового будинку, іншого нерухомого майна. За таких обставин, з урахуванням вимог вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року, до даних правовідносин можливо застосувати ст. 220 ЦК України.

Виконання даного договору підтверджується отриманням відповідачами оплати за договором у розмірі 33 600 грн., та фактичною передачею майна.

Відповідачі до цього часу не виготовили необхідних документів для посвідчення договору купівлі-продажу, що свідчить про ухилення ним від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що також підтверджується і постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2017 року.

На підставі викладеного та враховуючи, що сторони обумовили всі істотні умови договору і це підтверджується письмовими доказами, а відсутність необхідних документів на будинок унеможливлює нотаріальне посвідчення договору, суд приходить до висновку про необхідність визнання договору дійсним.

Стосовно позовних вимог щодо визнання права власності, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, вимога про визнання права власності на майно є зайвою, оскільки достатнім для захисту права позивача є визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ст.ст. 220, 328, 334, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 15, 57, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами в с. Погибляк по вул. Слави 124, Лисянського району, Черкаської області, укладений між покупцем ОСОБА_1 та продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, 04 травня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив протягом десяти днів з дня його отримання за заявою відповідачів.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.М. Яценко