АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Піхур О.В.
Справа №761/6033/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Кулікової С.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року про залишення позову без розгляду у зв'язку з повторною неявкою у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю«Житлo-Бyд», третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору на інвестування будівництва недійсним та скасування свідоцтв про право власності на квартиру,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року - позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою позивача.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що якщо суд вирішив, що у позивача немає права на повернення позову, то поряд з цим суд абсолютно необґрунтовано позбавив права ОСОБА_1 через його представників розглянути позов позивача, тим самим суд віднісся до прав ОСОБА_1 абсолютно формально, в порушення ст.168 ЦПК України взагалі не розглянув клопотання представників ОСОБА_1 щодо відкладення розгляду справи на інший день та час.

Крім того, надумані майнові вимоги позивача до ОСОБА_1 з приводу права власності на належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, тривають вже четвертий рік. Позов поданий у 2014 році до ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири у справі № 761/21376/14 - ц був розглянутий і ОСОБА_3 було відмовлено у його задоволенні тим же Шевченківським районним судом Києва. Рішення у даній справі вступило в законну силу. Суд першої інстанції не визнав порушеним право позивача - ОСОБА_3. за захистом якого вона звернулася до суду.

Вважає, що суд позбавив можливості представників відповідача ОСОБА_1 приймати участь у справі, розглядати справу по суті, дійти до логічного рішення у справі, щоб поставити крапку у психологічно складних намаганнях ОСОБА_3 щодо квартири, належній на праві власності її сину -ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що позивач у судові засідання, призначені на 29.05.2017 року та 25.09.2017 року не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи у її відсутність не направляла.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи убачається, що вперше справа була призначена до розгляду на 29.05.2017 року.

Позивач ОСОБА_3 була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується її розпискою від 17.03.2017 року (а.с.42).

У судове засідання призначене на 29.05.2017 року позивач ОСОБА_3 не з'явилася. Розгляд справи було відкладено на 25.09.2017 року, про що належним чином було повідомлено позивача 17.08.2017 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. (а.с.125)

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви без розгляду з підстав, визначених ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, оскільки у судові засідання 29.05.2017 року та 25.09.2017 року позивач ОСОБА_3 не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Доводи апелянта, що суд позбавив можливості представників ОСОБА_1 приймати участь у справі, розглядати справу по суті, дійти до логічного рішення у справі не заслуговують на увагу, оскільки ч.3 ст.169 ЦПК України зобов»язує суд залишити заяву без розгляду за наявності на те підстав, незалежно( у даному випадку) від бажання відповідача, оскільки зазначена норма дисциплінує позивача , як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді