У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному ВДВС м. Маріуполя ГТУЮ в Донецькій області знаходиться наказ Господарського суду Донецької області № 905/2771/16 від 14.12.2016 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_3 суми заборгованості в розмірі 209005,52 гривень та судового збору в розмірі 3135,08 гривень. Виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом було відкрито 06.04.2017 року. В ході здійснення виконавчого провадження 06.04.2017 року державним виконавцем був здійснений виклик божника для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду, однак останній не зявився, також було встановлено, що за боржником зареєстровано два транспортних засобів: HONDA CR-V, АН6633ІІ та SUBARU LEGACY, АН 8111ВА, на які було накладено арешт та оголошено у розшук, крім того, державним виконавцем було накладено арешт на поточний рахунок боржника № 1112 в Маріупольській філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». За даними державного виконавця боржник за адресою: вул. Троїцька, 16-158 м. Маріуполь, зазначеній у виконавчому документі, не проживає протягом трьох років, проживає у м. Києві, однак точна адреса не відома. Рішення суду залишається невиконаним. Вважає, що були виконані всі заходи для виконання рішення суду, у звязку з чим є необхідність тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання для розгляду подання не зявився, причину своєї неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріал справи, прийшов до висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, частинами 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, який ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.73 р. встановлено, що кожна людина має право, покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, і це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, та які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому пакті.

Частинами 2-3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 р. та який є невідємною частиною зазначеної Конвенції, встановлено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з тимчасовим затриманням чи вилученням паспорту у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання або особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Зважаючи на викладені правові норми, слід прийти до висновку, що першочерговими заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З матеріалів подання вбачається, що державним виконавцем не були вжиті заходи для перевірки наявності у боржника заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів, зокрема доходів від зайняття останнім підприємницькою діяльністю, також не було перевірено наявність у божника рахунків у банківських установах, а лише накладено арешт на рахунок № 1112 в Маріупольській філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», тобто лише в одній банківській установі.

Крім того, в матеріалах подання державного виконавця відсутні докази підтвердження виходів державного виконавця за місцем проживання божника для опису та арешту майна, на яке можливо звернути стягнення. Одночасно, у поданні державний виконавець робить висновок про не встановлення місця проживання боржника на підставі акту від 15.05.2017 року, складеного зі слів ОСОБА_4, однак дана обставина не була перевірена шляхом направлення відповідних запитів до органів реєстрації місця проживання громадян та не є підставою для припинення здійснення державним виконавцем виконавчих дій по даному виконавчому провадженню.

Також, державним виконавцем було надана до суду копію виклику боржника для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду від 06.04.2017 року, однак не представлено жодних доказів отримання останнім зазначеного виклику, а відтак не доведено його умисне ухилення від явки до відділу ДВС без поважних причин та умисне ухилення від виконання судового рішення. Відомостей про направлення інших викликів державного виконавця та отримання їх боржником суду не представлено.

Вищевказані обставини вказують на те, що в ході виконавчого провадження були вжиті не всі можливі заходи примусового виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

На підставі ст. 33 Конституції України, ч. 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 2-3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 8, 10, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.Г.Шатілова