Справа 165/794/17
Провадження 2-о/165/26/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Лизун Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Нововолинська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини,

встановив:

28 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви зазначив, що з дружиною проживав у м. Володимир-Волинський, проте у звязку з тим, що сімейне життя не склалося, змушений був в червні 2011 року залишити сімю. З цього часу він почав проживати із ОСОБА_3 однією сімєю, переїхав до неї на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Єдина дочка ОСОБА_3 померла, тому він здійснював догляд за останньою, так як вона часто хворіла. 25 листопада 2016 року ОСОБА_3 померла. Заповіт вона не складала, а спадкоємців за законом першої, другої та третьої черги немає. Він здійснив її поховання, взявши на себе всі необхідні витрати. Зазначив, що з цього часу продовжує проживати у квартирі ОСОБА_3, сплачує комунальні послуги. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне їй на праві приватної власності майно. Просить встановити факт, що він в період з червня 2011 року по 25 листопада 2016 року спільно проживав однією сімєю з ОСОБА_3 за адресою: вул. Св.Володимира, 25/5, м. Нововолинськ Волинської області, що необхідно для належного підтвердження його права на спадкування, прийняття спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявупідтримали з підстав, наведених у ній, просять її задовольнити.

Заінтересована особа Нововолинська міська рада в судове засідання не зявилась, подала письмове заперечення, просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилається на те, що заявник з 09 вересня 2007 року по 11 березня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, тому згідно законодавства не міг проживати з 2011 року із спадкодавцем однією сімєю до часу відкриття спадщини, а також на те, що при поданні декларації про доходи заявник не вказував ОСОБА_3 як члена своєї сімї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що вона є матірю заявника ОСОБА_1, який проживав з дружиною і дочкою у м. Володимир-Волинський, внаслідок того, що його сімейне життя не склалось, у червні 2011 року повернувся у м. Нововолинськ, проте через конфлікт із батьком не зміг проживати у квартирі батьків, за цих обставин її знайома ОСОБА_3, яка потребувала стороннього догляду і допомоги, запропонувала ОСОБА_1 проживати разом з нею. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали, харчувалися, оплачували комунальні послуги разом, під час відсутності заявника у м. Нововолинськ догляд за ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_5

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що є сусідкою заявника, бачила, що приблизно протягом пяти років після того, як ОСОБА_3 придбала квартиру за адресою: вул. Св.Володимира, 25/5, м. Нововолинськ, ОСОБА_1 приходив до останньої, провідував, допомагав. Повідомила, що ОСОБА_3 зловживала алкогольними напоями, коли свідок заходила в квартиру останньої, не звертала уваги, чи були там речі заявника, стверджувати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом як сімя не може.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що він є сусідом заявника, який приблизно протягом пяти років проживав у квартирі разом із ОСОБА_3, у квартиру до них не заходив. Повідомив суду, що протягом цього періоду ОСОБА_1 виїжджав до зони АТО.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дала показання про те, що вона є колишньою дружиною заявника, влітку 2011 року вони посварились і ОСОБА_1 переїхав жити до батьків, а згодом до подруги її колишньої свекрухи ОСОБА_3 У січні 2014 року, коли вона мала намір зареєструвати шлюб з іншим чоловіком, вони з ОСОБА_1 розлучились.

Допитаний в судовому засіданні як свідок заявник ОСОБА_1 показав суду, що разом із дружиною та донькою проживав у м. Володимир-Волинський, оскільки сімейні відносини у них не склались, з літа 2011 року переїхав у м. Нововолинськ до батьків, проте у звязку з погіршенням стану здоровя батька, щоб уникнути конфліктів з останнім, він погодився на пропозицію подруги своєї матері ОСОБА_3, яка потребувала постійного стороннього догляду і допомоги, та переїхав жити у її квартиру. Стверджує, що вів із ОСОБА_3 спільне господарство, доглядав її, а саме виводив на вулицю, допомагав їй, оплачував комунальні послуги. У 2014 році офіційно розлучився із своєю дружиною ОСОБА_4 Також влітку згідно Указу Президента України від 05.08.2014 був мобілізований на службу у Збройних силах України, 27.07.2015 був демобілізований; з 27.02.2016 по 09.10.2017 проходив службу у Збройних силах України на контрактній основі, у вказані періоди він не проживав у м. Нововолинськ, догляд за ОСОБА_3 здійснювала його мати ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_3 у 2016 році здійснив її поховання. Також ОСОБА_1 показав суду, що, заповнюючи декларацію про доходи, не вказував ОСОБА_3 як члена своєї сімї. На питання суду ОСОБА_1 повідомив, що основним мотивом переїзду і проживання із ОСОБА_3 було його бажання уникнути конфлікту із батьком.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, показання заявника як свідка, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла 25 листопада 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №197057 від 26.11.2016 (а.с.5).

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 10 липня 2010 року, та витягу про державну реєстрацію прав №27731365, померлій ОСОБА_3 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.6-7, 8).

З копії будинкової книги слідує, що заявник ОСОБА_1 з 08.08.2011 був зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: вул. Св.Володимира, 25/5, м. Нововолинськ Волинської області (а.с.10-11). Даний факт підтверджується також довідкою з місця проживання про склад сімї, виданою ЖКП №1 Нововолинської міської ради (а.с.63).

Заявник звертався до виконавчого комітету Нововолинської міської ради та був поставлений на загальну чергу квартирного обліку у звязку з проживанням в одній кімнаті двох осіб різної статі та включений в список осіб, які потребують поліпшення житлових умов в першочерговому порядку як учасник бойових дій (а.с.72, 73).

За правилами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю за спадкодавцем без шлюбу, таке право також можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надала суду інформацію про те, що вона дійсно бачила, що ОСОБА_1 провідував, допомагав ОСОБА_3, проте свідок вказала, що не може стверджувати про їх проживання однією сімєю. Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_7, який повідомив, що заявник проживав із ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_7 вказав, що не заходив до квартири останньої, не бачив умов їх проживання та ведення господарства. Таким чином, показаннями свідків не підтверджено факту постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3, того, що вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Крім того, із показань допитаного в якості свідка заявника ОСОБА_1 встановлено, що основним мотивом йогопереїзду і проживання із ОСОБА_3 було його бажання уникнути конфлікту із батьком, а не прагнення доглядати подругу своєї матері ОСОБА_3 Незазначення ОСОБА_1 ОСОБА_3 як члена сімї у своїй декларації про доходи суд також розцінює як показник ставлення заявника до характеру відносин між ним та ОСОБА_3

Абзацом другим ч. 2 ст. 3 СК України встановлено, що подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Також у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року розяснено, що до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

В судовому засіданні встановлено, що заявник з 09 вересня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, рішенням Рівненського міського суду від 27.02.2014, яке набрало законної сили 11.03.2014, шлюб між ними було розірвано (а.с.68). Відтак, у період з червня 2011 року по 10 березня 2014 року заявник не може вважатись таким, що проживав однією сімєю із ОСОБА_3

Також із показань заявника як свідка та оглядом в судовому засіданні оригіналу військового квитка заявника встановлено, що у період з серпня 2014 року по липень 2015 року ОСОБА_1 був мобілізований та проходив службу у Збройних силах України, з 27 лютого 2016 року по 09 жовтня 2017 року проходив службу у Збройних силах України на контрактній основі, у вказані періоди він не проживав у м. Нововолинськ, догляд за ОСОБА_3 здійснювала його мати ОСОБА_5 У звязку з наведеним суд не приймає до уваги твердження заявника про те, що у періоди з серпня 2014 року по липень 2015 року та з лютого 2016 року по день смерті ОСОБА_3 25 листопада 2016 року, він проживав однією сімєю з останньою.

Надані заявником копії медичної карти №1674, № 2357 стаціонарного хворого ОСОБА_3, рахунки на оплату ритуальних послуг, квитанції про оплату комунальних послуг за період з листопада 2016 року по квітень 2017 року у сукупності з іншими встановленими обставинами справи суд не вважає беззаперечними доказами спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сімєю (а.с. 12-20, 50-53).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання осіб однією сім'єю є сукупність обставин, що згідно із законом становлять основні ознаки сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що факт проживання заявника ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 25.11.2016, однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, не знайшов свого підтвердження, у звязку з чим відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218, 256 ЦПК України, на підставі ст. 1264 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Нововолинська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В.Лизун