Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк»,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність ПАТ "Дельта Банк". В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1701/0208/71-027, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 43000 дол. США., з розрахунку 11,9 % річних на строк з 26 лютого 2008 року по 25 лютого 2038 року. В частині надання кредитних коштів банк свої зобовязання перед відповідачем виконав. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором №1701/0208/71-027. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором №1701/0208/71-027 від 26 лютого 2008 року іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № №1701/0208/71-027-Z-1 від 26 лютого 2008 року передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 35,0 кв.м., житловою 17,4 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2008 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, про що неодноразово повідомлявся шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим, станом на 28 липня 2015 року має заборгованість в розмірі 980649,72 грн. Представник позивача в рахунок погашення заборгованості просить задовольнити позовні вимоги, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, з підстав викладених в запереченнях проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Додатково пояснила, що позивач наділений правом в позасудовому порядку врегулювати стягнення на предмет іпотеки. Обраний позивачем спосіб захисту суперечить ст. 39 Закону України «Про іпотеку»

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача, ОСОБА_2, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, заперечення відповідача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №1701/0208/71-027, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 43000 дол. США., з розрахунку 11,9 % річних на строк з 26 лютого 2008 року по 25 лютого 2038 року.

В частині надання кредитних коштів банк свої зобовязання перед відповідачем виконав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 630-1 від 26 лютого 2008 року.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором №1701/0208/71-027, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу Прав вимоги від 25 травня 2012 року та договором купівлі-продажу прав вимог (а.с.86-96).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором №1701/0208/71-027 від 26 лютого 2008 року іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № №1701/0208/71-027-Z-1 від 26 лютого 2008 року передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 35,0 кв.м., житловою 17,4 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2008 року.

Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим, станом на 28 липня 2015 року має заборгованість в розмірі 980649,72 грн.

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 35,0 кв.м., ринкова вартість вказаного майна становить 433 178 грн. (а.с.117).

Відповідно до п.11 Іпотечного договору від 26 лютого 2008 року іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотек в разі невиконання Іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Пунктом 12 Іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки на задоволення вимог іпотекодержателя: 12.1 за рішенням суду;12.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпотекодавця за основним зобовязанням, а саме: заяву про невиконання іпотекодавцем умов основного зобовязання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку;12.3. згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в пп.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

За змістом ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Правова позиція Верховного Суду України, від 28 вересня 2016 року в постанові по справі №6-1243цс16, вказує, що відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільний кодекс України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", 328, 335, 376, 392 ЦК України, слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Згідно з абз. другим ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом України і в його постановах від 30 березня 2016 року в справі №6-1851цс15 і від 12 жовтня 2016 року в справі №6-504цс16.

При вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя.

Матеріали справи не містять згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, що передбачено умовами договору іпотеки як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя.

Окрім того, стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Натомість такого способу захисту порушеного цивільного права як на тому наполягає позивач, норми ст. 16 ЦК України не передбачають.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Враховуючи те, що сторонни іпотечним договором визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, з урахуванням правових позицій викладених в постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року в справі №6-1243цс16, від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11,14, 16,328, 335, 376, 392 ЦК України, ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", постанов Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року в справі №6-1243цс16, від 30 березня 2016 року в справі №6-1851цс15 і від 12 жовтня 2016 року в справі №6-504цс16, абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, ст.ст.61,213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк» - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -