УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 3 лютого 2011 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого відповідач продав, а він придбав транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Astra», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. На виконання умов договору він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 63 533 грн 60 коп., грошовий еквівалент за курсом Національного Банку України становив 8 тис. дол. США, а останній передав йому транспортний засіб. У подальшому, вищевказаний автомобіль був вилучений у нього, переданий до ВДВС Дніпровського РУЮ, де перебувало виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 110 844 грн 54 коп., та в процесі виконання рішення суду автомобіль був проданий з прилюдних торгів. На даний час, придбаний на законних підставах автомобіль йому не повернуто та відповідачем не відшкодовано його вартість, у зв'язку із чим він вимушений звернутись до суду з вимогою відшкодувати за рахунок відповідача вартість автомобіля в розмірі 180 874 грн 40 коп., грошовий еквівалент якого за курсом Національного Банку України становить 8 тис. дол. США, та відшкодувати спричинену йому моральну шкоду в розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 180 874 грн 40 коп. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із відсутності підстав для відшкодування шкоди позивачу, спричиненої вилученням у нього автомобіля, оскільки останній права власності на нього не набув.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив із того, що позивач набув право власності на спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу, який у подальшому у нього було незаконно вилучено та реалізовано на прилюдних торгах за борги відповідача, відтак останній повинен відшкодувати позивачу вартість вилученого автомобіля.

Такі висновки апеляційного суду є правильними з огляду на наступне.

Судом установлено, що 3 лютого 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу (а.с. 17).

Відповідно до предмета договору, продавець продає належний йому транспортний засіб: автомобіль марки «Opel Astra», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

За умовами п. 3.1 та п. 3.2 договору, сторони домовились про те, що вартість транспортного засобу становить 63 533 грн 60 коп., грошовий еквівалент якої за курсом Національного Банку України становить 8 тис. дол. США.

Оплата вартості транспортного засобу відбувається у момент підписання даного договору шляхом фактичної передачі суми вартості транспортного засобу.

У подальшому відповідно до акта опису й арешту майна від 21 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві при здійсненні примусового виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку кредитної заборгованості, проведено опис та накладено арешт на спірний автомобіль.

Як убачається із протоколу проведення аукціону з продажу майна, що належить боржнику ОСОБА_4 від 19 листопада 2013 року вбачається, що автомобіль марки «Opel Astra», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, продано за 22 тис. грн.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з указаним позовом, указував на те, що придбаний ним автомобіль було вилучено та реалізовано на прилюдних торгах за борги відповідача, відтак останній повинен відшкодувати позивачу вартість вилученого автомобіля та моральну шкоду на підставі ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України.

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством (Глава 24 ЦК України).

Згідно ст. 334 ЦК України, право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту його посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

При цьому обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх, є Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (п. 2 вказаних Правил).

Відповідно до п. 8 Правил, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників поданих особисто і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком І, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих, у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин та інше.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічних паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Згідно положень ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів, або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

При цьому, зняття автомобіля з обліку органів ДАІ та подальше взяття його на облік з урахуванням зміни обсягу права власності на нього за вказаним договором купівлі-продажу сторони договору не здійснювали.

Так, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля марки «Opel Astra», 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, нотаріально або будь-яким іншим чином не посвідчено, не дотримано вказаних вище Правил щодо реєстрації вказаного транспортного засобу, спірний автомобіль у подальшому і було вилучено з наявними борговими зобов'язаннями ОСОБА_4 перед іншими особами, підстав вважати правомірність набуття відповідачем права власності на спірний автомобіль, що у свою чергу давало б право останньому вимагати відшкодування майнової шкоди на підставі ст. ст. 16, 22, 1166 ЦК України у суду не було, оскільки така шкода може бути відшкодована тільки власнику майна.

При цьому колегія суддів виходить із того, що помилкове посилання апеляційного суду на правомірність набуття ОСОБА_3 права власності на спірний автомобіль, не вплинуло на правильне по суті вирішення спору, а тому з формальних підстав справедливе і правильне рішення суду не може бути скасовано (ч. 2 ст. 337 ЦПК України).

Так, правовою нормою, яка регулює повернення коштів за цих обставин, є ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Так, ст. 1212 ЦК України регулює загальне правило, яке стосується повернення виконаного у зобов'язанні, якщо виконання було безпідставним.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Оскільки право власності на автомобіль, який відповідач мав намір продати, вилучено органами виконавчої служби та продано на прилюдних торгах у рахунок погашення кредитних зобов'язань останнього, тому передана позивачем грошова сума за автомобіль отримана відповідачем безпідставно та підлягає поверненню позивачу, отже, висновок суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги про пропуск позивачем строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки ч. 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, спірний автомобіль у позивача було вилучено 31 лютого 2013 року (з цього часу порушено право позивача), а з позовом до суду останній звернувся у жовтні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності, передбаченого ст. ст. 256, 257 ЦК України

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:І.М. Завгородня
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
О.В. Попович