справа № 198/651/17
провадження № 2-н/0198/11/17
У Х В А Л А

25 жовтня 2017 року суддя Юрївського районного суду Дніпропетровської області Гайдар І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від її заробітку (доходу), щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу. При цьому, судовий наказ може ґрунтуватись лише на вимогах, які є безспірними, тобто такими, що не потребують перевірки їх обґрунтованості та зясування суттєвих обставин, які стосуються правовідносин сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Так, на підставі ч. 3 ст. 181 та ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. При цьому, аліменти присуджуються на користь того з батьків, який здійснює повне утримання дитини (дітей).

Зі змісту п. 4 ст. 96 ЦПК України виходить, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд, серед іншого, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, в заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначив, що він та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 В той же час, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, вони проживають окремо. За усною домовленістю сторін син проживає разом з ОСОБА_1, а донька з ОСОБА_2 Отже, з заяви виходить, що на утриманні як стягувача, так і боржника перебуває малолітня дитина.

Вищенаведені норми права та обставини свідчать про наявність у кожної зі сторін як обовязку утримувати своїх дітей до досягнення повноліття, так і права у того з батьків, з ким проживає дитина, на звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів на її утримання з іншого з батьків. При цьому, наявність факту перебування на утриманні ОСОБА_2 малолітньої дитини, батьком якої є ОСОБА_1, є суттєвою обставиною, яка може вплинути на визначення розміру аліментів та потребує додаткового зясування, тому вимоги стягувача не можна вважати безспірними.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку вбачається наявність спору про право, отже у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити .

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження, але не перешкоджає предявленню позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Юрївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. О. Гайдар