АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5349/17 Справа № 205/7178/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Будівельник», третя особа - ОСОБА_4 про визнання неправомірними рішення садового товариства та скасування протоколу в частині,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року позивачі звернулись з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 з 20 вересня 2008 року є членом садівничого товариства «Будівельник», оскільки отримала в користування земельну ділянку №039 розташовану на території СТ «Будівельник». 18 квітня 2010 року на загальних зборах садоводів СТ «Будівельник» було ухвалено виділити ОСОБА_3 земельну ділянку №124.

08 травня 2010 року на загальних зборах садоводів СТ «Будівельник» було ухвалено рішення про прийняття у члени СТ «Будівельник» третьої особи - ОСОБА_4, який є чоловіком позивача. Цей факт підтверджується протоколом №2 від 08 травня 2010 року загальних зборів садоводів СТ «Будівельник». Згодом, позивач зі своїм чоловіком звернулися до голови СТ «Будівельник» ОСОБА_5 і бухгалтера СТ «Будівельник» з приводу прийняття від ОСОБА_4 заяви про вступ до членів СТ «Будівельник». Однак, бухгалтер пояснив їм, що ОСОБА_4 не може подавати заяву про вступ до членів СТ «Будівельник» через те, що він є громадянином ОСОБА_6 та запропонував ОСОБА_3 оформити цю ділянку не на свого чоловіка ОСОБА_4, а на свого батька - ОСОБА_2

Після цього, у встановленому порядку земельна ділянка №124 була оформлена на ОСОБА_2: бухгалтер СТ «Будівельник» видала йому членську книжку садівника, ОСОБА_2 підписав договір по технічному та санітарному утриманню та обслуговуванню приватних садових ділянок та садового товариства, а також сплатив грошові кошти за вступний та цільовий внесок. Витрати но утриманню земельної ділянки №124 він належним чином сплачує і до тепер.

Таким чином, оскільки 08 квітня 2010 року на загальних зборах СТ «Будівельник» земельна ділянка №124 була виділена ОСОБА_3 та у травні 2010 року була оформлена на ОСОБА_2 - члена СТ «Будівельник», який належним чином сплатив всі відповідні вступні внески та і зараз утримує цю ділянку, то протокол №2 від 08 травня 2010 року в щодо прийняття до членів садового товариства ОСОБА_4 і виділення йому земельної ділянки №124 на думку позивачів підлягає скасуванню.

У звязку з чим, позивачі просили суд визнати неправомірним та скасувати рішення СТ «Будівельник», оформлене протоколом №2 від 08 травня 2010 року в частині прийняття до членів садового товариства ОСОБА_4 та надання йому у користування земельну ділянку №124 розташовану на території СТ «Будівельник».

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1966 року являється членом СТ «Будівельник» на підставі рішення виконкому садівничого товариства від 15 березня 1966 року №193.

17 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернулася із письмовою заявою до голови СТ «Будівельник» ОСОБА_5, про розгляд питання на загальних зборах садоводів щодо передачі земельної ділянки №124.

17 квітня 2010 року ОСОБА_4, також, звернувся з письмовою заявою до голови СТ «Будівельник» ОСОБА_7, про прийняття його в члени садового товариства. В резолюції голови СТ «Будівельник» ОСОБА_7 зазначено прийняти в члени садівничого товариства ОСОБА_4

Протоколом від 18 квітня 2010 року загальних зборів садоводів ухвалено рішення виділити ОСОБА_3 дачну ділянку №124, як винагороду за виконану роботу по оформленню документів товариства, сплатити до 01 червня 2010 року 50% внесків, до 01 вересня 2010 решту внесків.

Протоколом від 08 травня 2010 року загальних зборів садоводів СТ «Будівельник» ухвалено прийняти ОСОБА_4 до садівничого товариства. 17 жовтня 2010 року ОСОБА_4 була видана «Членська книжка садівника» на земельну ділянку №124.

22 травня 2010 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до голови СТ «Будівельник» ОСОБА_5 про розгляд питання щодо прийняття його в члени товариства та надання дозволу користуватися земельною ділянкою №124, яка була виділена його доньці ОСОБА_3

Відповідно до ст. 257, 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тож, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався положеннями Цивільного кодексу України та виходив із того, що про порушення свого права позивачі дізналися в 2010 році, після прийняття за протоколом ОСОБА_4 до членів СТ «Будівельник», а з даним позовом звернулись в 2015 році, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність громадянства в ОСОБА_4 на момент прийняття його в члени СТ «Будівельник» та виділення йому земельної ділянки №124, а також на наявність належних доказів в підтвердження членства апелянта в садівничому товаристві, оскільки підставою для відмови у задоволенні позовних вимог був пропуск позивачами саме строку позовної давності, а не відсутність належних доказів чи наявність в ОСОБА_4 громадянства на момент прийняття його до садівничого товариства.

Питання про поновлення строку позовної давності ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 в суді першої інстанції не ставили.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_8