Справа № 530/1158/17
Номер провадження 2/530/681/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася в Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин.

В судове засідання позивач не зявилася, але представник позивачки надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача, Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав в повному обсязі і просить розгляд справи провести без його участі.

Суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Зачитавши заяву позивача, відповідача, який визнав позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В судовому засіданні було встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Зіньківським РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку, що знаходиться на території Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, право на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, зареєстрованим в Книзі записів державних актів за № 508.

Згідно довідки Великопавлівської сільської ради Зіньківського району спадкодавець проживала за адресою: АДРЕСА_1. Місцепроживання інших осіб за вказаною адресою не зареєстровано. Спадкова справа не заводилася, спадкоємці, які прийняли спадщину у встановленому законодавством порядку - відсутні.

Спадкоємці першої черги відсутні, з урахуванням того, що спадкодавець у шлюбі не перебувала, дітей не мала, батьки померли.

Спадкоємці другої черги, окрім позивача, відсутні. Спадкодавець та позивач є рідними сестрами, про що свідчать архівний витяг з Державного архіву Сумської області про актовий запис щодо народження спадкодавця та свідоцтво про народження і одруження позивача, але у документах, що підтверджують родинні відносини позивача і спадкодавиці існують розбіжності, а саме: архівний витяг з Державного архіву Сумської області про актовий запис щодо народження спадкодавця ОСОБА_4 містить прізвище спадкодавиці "ОСОБА_3", батьками якої були: батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_6.

Тоді як у свідоцтві про народження позивача зазначено дівоче прізвище "ОСОБА_3", батьками якої були: батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_8.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (спадкодавця), ч.2 ст. 1220 ЦК України.

Позивач звернулася до Зіньківської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_4, але отримала лист від 07.03.2017 року за № 271/01-16 про те, що вона пропустила, встановлений законодавством, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Причиною пропуску встановленого строку для прийняття спадщини був і залишається стан здоров'я позивачки, на підтвердження чого позивач надає медичну довідку комунальної установи - Лебединська центральна лікарня імені лікаря К.О.Зільберника. Згідно відповідної довідки позивач з 2007 року перебуває на обліку з діагнозом злоякісне захворювання крові, а саме хронічний лімфоцитарний лейкоз III ступеня та регулярно отримула амбулаторне і стаціонарне лікування та продовжує його отримувати і по даний час. Надзвичайно складний незадовільний стан здоров'я через важкий перебіг хвороби, тривалий по часу період її захворювання, постійне перебування на чималій кількості обстежень і проходження лікування, позбавив позивача можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри.

Розбіжності у документах позивача-спадкоємця та спадкодавиці пояснюються особливостями запису дошлюбного прізвища позивача російськомовного походження переклад якого було здійснено на українську мову.

Факт родинних відносин підтверджується співпаданням імен та по-батькові батьків позивача і спадкодавиці та їх прізвищ, за виключенням чергування літер "Е" - "Є" та "і" - "и".

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року в п.1 вказано, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. В п.24 вищевказаного ПВСУ №7 вказано, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п.2 Листа вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування "поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови."

При вирішенні даного спору по суті, суд виходить з вимог ч.3 ст.2 ЦПК України / ред..2004 року/, згідно якої провадження по цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Факт родинних відносин позивачки зі спадкодавцем, а саме що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рідні сестри підтвердили ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 88, 212-223 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Великопавлівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин - задоволити.

Встановити факт того що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.Московський Бобрик, Лебединського району, Сумської області є рідною сестрою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у с.Велика Павлівка Зіньківського району Полтавської області.

Визначити для ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1, проживаючої: АДРЕСА_2 додатковий строк терміном два місяці після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко