Провадження № 22-ц/773/1300/17 Категорія: 48 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на 1/2 частину квартири, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом. Покликався на ті обставини, що з лютого 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав однією сім'єю із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. У вересні 1997 року за спільні кошти ними було придбано квартиру, що знаходилась у АДРЕСА_1 Волинської області, у якій він зареєстрований. Власником вказаної квартири було записано ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Крім того позивач зазначав, що після її смерті йому стало відомо про те, що ОСОБА_3 08 жовтня 2012 року подарувала вказану квартиру своїй онуці ОСОБА_2

Оскільки у квітні 2016 року ОСОБА_2, змінивши замок на вхідних дверях, позбавила його можливості користуватися даним житлом, то позивач просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з лютого 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 Волинської області їх спільною сумісною власністю, визнати недійсним договір дарування зазначеної квартири, укладений 08 жовтня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнати за ним право власності на 1/2 частини вказаної квартири.

05 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у зв'язку із смертю позивача ОСОБА_1, провадження у справі зупинено на 6 місяців, до вступу у справу його правонаступників-спадкоємців.

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить її скасувати як необґрунтовану, незаконну, прийняту судом з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Зупинюючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами судового спору, носять майновий характер і в них допускається процесуальне правонаступництво, а рішення по суті спору може вплинути на охоронювані законом права та інтереси спадкоємців померлого.

Згідно ч. 1 ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 201 цього Кодексу суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Наведені норми процесуального права дають підстави для висновку, що у випадку, коли спірні правовідносини у цивільній справі, які виникли між сторонами спору, допускають правонаступництво, то суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, у разі смерті фізичної особи, яка є стороною цього спору.

Встановлено, що у жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та визнання за ним права власності на 1/2 частину даної квартири (а.с.1-2).

05 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 помер, після його смерті відкрилась спадщина (а. с. 156).

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки предметом спору за позовом ОСОБА_1 є захист його майнових прав, які не припинилися внаслідок його смерті, а отже підлягають спадкуванню, то спірні правовідносини у даній цивільні справі допускають правонаступництво. Тому суд першої інстанції був зобов'язаний зупинити провадження у вказаній справі, до вступу у ній правонаступників-спадкоємців померлого позивача ОСОБА_1

За таких обставин суд першої інстанції цілком підставно і обґрунтовано постановив ухвалу, якою зупинив провадження у справі.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді