печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Василевська А. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні № 52764753 ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

до суду надійшло вищевказане подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В.

Частиною 2 ст. 377-1 ЦПК України передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У судове засідання державний виконавець Сіренко С.В. не з'явився та у прохальній частині подання зазначив про розгляд подання у його відсутність.

Подання вмотивовано тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 52764753 з виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 № 2-1262/11 про стягнення з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за договором поруки № 7.6.-39/П-1 від 06.08.2009 року у загальному розмірі 2870852,13 дол. США та 1827877,46 грн., з якої:

- заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2600000,00 дол. США;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 270852,13 дол. США;

заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту в розмірі 1651326,30 грн.;

- заборгованість по пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 176551,16 грн.

Стягнення з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» понесені судові витрати у розмірі 98,54 дол. США та 122,82 грн.

28.10.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52764753, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно протягом 10 робочих днів.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, що в розумінні ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» є належним повідомленням боржника про відкриття виконавчого провадження.

Боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

28.10.2016 р. державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника.

Згідно відповіді Державною фіскальною службою України від 31.10.2016 № , у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, за боржником зареєстровано наступне нерухоме майно: 3-кімнатна квартира, загальною площею 62,9 кв. м., житловою площею 46,8 кв. м., що розташована в АДРЕСА_1.

08.12.2016 р. директором Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесена постанова про утворення виконавчої групи в складі старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Пироговської-Харітонової Я.О., старшого державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Виговського Ю.Д.

З метою вчинення виконавчих дій щодо опису й арешту майна, що знаходиться в м. Одеса та належить боржнику, 08.12.2016 року старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України Пироговською-Харітоновою Я.О. як керівником виконавчої групи, дано доручення іншим учасникам групи на виявлення, опису й арешту майна, належного ОСОБА_2

Постановою від 08.12.2016 оголошено в розшук майна боржника ОСОБА_2, а саме: транспортний засіб PORSCHE CAYENNE, універсал-В, 2006 р. в., ДНЗ: НОМЕР_2.

08.02.2017 р. на адресу ОСОБА_2 направлено виклик державного виконавця, яким боржника зобов'язано з'явитися до державного виконавця для сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. Одночасно боржника зобов'язано надати інші достовірні відомості з метою повного своєчасного виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 № 2-1262/11. На виклик державного виконавця боржник ОСОБА_2 не з'явилась, підтверджуючих документів про виконання рішення суду та інших відомостей до ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від боржника не надходило.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України від 22.02.2017 № 6.3/2449-17 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 від 26.06.2008, орган видачі 5102, та другим діючим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 11.02.2014, орган видачі 5101.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 22.02.2017 № 0.64-6453/0/15-17 надано витяг про систематичний перетин державного кордону України ОСОБА_2

Державний виконавець у поданні зазначає, що незважаючи на те, що боржник обізнаний про свої обов'язки та про наявність виконавчого провадження, останнім не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання (повне або часткове) рішення, а навпаки вчиняються дії, що ускладнюють та унеможливлюють його виконання.

При цьому, державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак у зв'язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов'язків, які він має змогу виконати та зобов'язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки як для стягувана, так і для держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статі 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Як роз'яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається наступне.

У Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 52764753 з виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 № 2-1262/11 про стягнення з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за договором поруки № 7.6.-39/П-1 від 06.08.2009 року у загальному розмірі 2870852,13 дол. США та 1827877,46 грн., з якої:

- заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 2600000,00 дол. США;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 270852,13 дол. США;

заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту в розмірі 1651326,30 грн.;

- заборгованість по пені за порушення строків сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 176551,16 грн.

Стягнення з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» понесені судові витрати у розмірі 98,54 дол. США та 122,82 грн.

28.10.2016 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52764753, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно протягом 10 робочих днів.

Копія вказаної постанови направлена боржнику, за адресою, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_2.

Відподвіно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, надані копії матеріалів виконавчого провадження не містять даних про виконання державним виконавцем вищевказаних вимог закону про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення та даних про результати вручення йому такої постанови.

08.12.2016 державним виконавцем винесено постанову про оголошення розшуку майна боржника - автомобіля Porcshe Cayenne, д.н.з. НОМЕР_2, копія якого направлена на адресу регіонального сервісного центру МВС в Одеській області для виконання та сторонам до відома.

Разом з тим, надані копії матеріалів виконавчого провадження не містять даних про виконання такої постанови державного виконавця.

Згідно копії матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем складено виклик про необхідність явки боржника до державного виконавця 14.02.2017 р. для сплати боргу або надання документального підтвердження сплати боргу.

Однак, матеріали виконавчого провадження доказів направлення такого виклику боржнику не містять.

Також матеріали виконавчого провадження не містять даних про виконання Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеса ГТУЮ в Одеській області доручення керівника виконавчої групи Прироговської - Харітонової Я.О. від 08.12.2016 р., зокрема, щодо проведення та арешту належного боржнику квартири АДРЕСА_1; вирішення питання щодо його збереження

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», як то:

утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; недопуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; неподання за рішеннями майнового характеру виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; неповідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; несвоєчасне з'явлення на вимогу виконавця; ненадання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження».

Станом на день розгляду судом подання державного виконавця рішення суду боржником ОСОБА_2 не виконано.

Поряд з тим, враховуючи те, що обмеження у праві виїзду за межі України є певним втручанням у конституційні права і свободи боржника, тоді як копії матеріалів виконавчого провадження не свідчать про належне, своєчасне та повне виконання державним виконавцем своїх службових обов'язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», щодо вжиття всіх можливих заходів з примусового виконання рішення суду, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації у встановлені вказаним законом строки, суд вважає відсутніми підстави для забезпечення примусового виконання боржником вказаного рішення суду у такий спосіб.

Зважаючи на вищевикладене, та те, що згідно вимог чинного законодавства саме на державного виконавця покладено обов'язок доведення перед судом необхідності обмеження боржника у здійсненні його конституційного права наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, тоді як з наданих матеріалів виконавчого провадження не вбачається обізнаність боржника про свої обов'язки з виконання рішення суду та вжиття державним виконавцем всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, подання державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає як передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», ст.293, ст.377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Кириленко Д.М. про обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні № 48698704 Нор Оксани Володимирівни - залишити без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун