Справа № 591/5485/16-ц
Провадження № 2/591/425/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого суддя Бурда Б.В.

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, -

Встановив:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що у період часу з 12.09.2016 року по 16.09.2016 року на біл-борді, що розташований у м. Суми по вул. Кооперативна, 23, ФОП ОСОБА_2 на замовлення ОСОБА_3 розмістив його фотозображення та інформацією щодо його розшуку за підозрою у вчиненні злочину. Зазначив, що він не надавав дозволу на розміщення свого зображення. Вважає, що відповідачі організували рекламну компанію під час його використано без його згоди його зображення. Окрім того, відповідачі поширили негативну інформацію щодо нього, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Вказаними діями відповідачів, що використали його зображення та поширили негативну інформацію щодо нього, яка не відповідає дійсності та є неправдивою, йому завдано моральну шкоду, розмір грошової компенсації якої від оцінює в 90000 грн. Просить стягнути з відповідачів на свою користь в солідарному порядку 90 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 позов заперечив та зазначив, що оголошення він розмістив на підставі договору укладеного з ОСОБА_3 При укладенні договору клієнт надав макет та документ, що підтверджує достовірність інформації. Оголошення про розшук позивача демонструвався з 12.09.2016 року по 16.09.2016 року, після чого експонування оголошення було припинено.

Відповідач ОСОБА_3 позов заперечив. Пояснив, що дійсно за його замовленням було розміщено оголошення про розшук позивача. Зображення позивача для оголошення він отримав зі сторінки позивача у Facebook у вільному доступі. Зазначив, що позивач вчинив злочин щодо нього. За його зверненням до органів поліції та було розпочате досудове розслідування. Позивача було оголошено у розшук, якій триває до цього часу. Пояснив, що замовлення на розміщення оголошення було ним здійснено з метою захисту своїх прав як потерпілого та сприяння органам досудового розслідування у розшуку ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи в межах заявлених позовних вимог та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає позов необґрунтованим з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі договору на проведення рекламної компанії на спеціальних конструкціях укладеного 06 вересня 2016 року між ФОП ОСОБА_2 (виконавець) та ОСОБА_4 (замовник), виконавець у період з 12 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року проводив демонстрацію на рекламному стенді за адресою м. Суми вул. Кооперативна, 23 (перехрестя вулиць ОСОБА_5, Горького та Кооперативна) оголошення наступного змісту: «УВАГА, РОЗШУК. За підозрою у вчиненні злочину розшукується ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, на вигляд 40 років, зріст 175-178 см., міцної статури, волосся темне. Про місце знаходження розшукуваного повідомляти за телефоном 102 або найближчий відділ поліції». Також на цьому оголошенні було розміщено зображення ОСОБА_1

Вказані обставини зазначені сторонами та підтверджуються копією договору з додатками, фотокартками на яким зображено оголошення та місце його розміщення.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких

особи чи товару.

Частина 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» дійсно містить заборону щодо вміщення у рекламі зображення фізичної особи або використовувати її імені без письмової згоди цієї особи.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В той же час, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 ЦК України - Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.

Частиною 3 ст. 308 ЦК України визначено, що фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що Постановою слідчого СВП (м. Суми) ГУ НП в Сумській області від 22 серпня 2016 року було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_1 (а.с. 36) Із змісту вказаної постанови вбачається, що розшук ОСОБА_1 було оголошено у звязку з підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296, який полягав у заподіянні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів.

Як встановлено судом, наведена вище інформація, що була поширена відповідачами, є дослівним відтворенням повідомлення субєкта владних повноважень МВС України та розміщена на офіційному сайті Міністерства внутрішніх справ України в розділі Особи, які переховуються від органів влади, що підтверджується скринкопією сайту МВС (ас. 41)

Під час судового засідання наведена вище інформація була перевірена судом з участю сторін та встановлено, що й станом на 10.11.2017 року на офіційно сайті МВС України в розділі «Особи, які переховуються від органів влади» розміщена фотографія позивача з наступним повідомленням про розшік:

● СУМСЬКИЙ ВІДДІЛ ОСОБА_7 СУМСЬКІЙ ОБЛАСТІ

● Категорія:ОСОБА, ЯКА ПЕРЕХОВУЄТЬСЯ ВІД ОРГАНІВ ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ

● Дата зникнення:22.08.2016

● Місце зникнення:СУМСКАЯ, СУМЫ

● Прізвище:Терещенко

● І'мя:Владимир

● По батькові:Алексеевич

● Дата народження:25.05.1976

● Стать:чоловіча

● Стаття звинувачення:СТ.296 Ч.1

● Запобіжний захід:НЕ ЗАСТОСОВУВАВСЯ

● Контактна інформація:(0542) 611-792, 667-205

З пояснень відповідачів вбачається, що в оголошенні була використана фотокартка ОСОБА_1, що була отримана зі сторінки останнього в Facebook. Дані пояснення відповідачів підтверджуються роздруківкою зображень з Facebook (а.с. 88,89) та не спростовані позивачем.

Як вбачається з роздруківки (а.с. 89) зображення позивача використане на спірному оголошенні розміщено 29 вересня 2014 року у соціальній мережі Facebook з відміткою «Опубликовано для: Доступно всем».

Створюючи особисту сторінку в соціальній мережі Facebook, позивач погодився з умовами її користування, що зазначено на стартовій сторінці за посиланням: www.facebook.соm (роздруківка а.с. 83)

Відповідно до п. 4 розділу 2 Умов користування соціальною мережею Facebook, що розміщені у вигляді Угоди користувача: публікація матеріалів або інформації з використанням настройки доступно всім, визначає те, що надання дозволу усім, включаючи людей поза Facebook, отримувати доступ до цієї інформації та використовувати її, а також повязувати її з користувачем (тобто з іменем користувача та фото профілю).

З наведеного вбачається, що розміщена відповідачами інформація відповідає отриманим з органів влади офіційним документам, була дослівним відтворенням інформації, розміщеної органом влади на своєму офіційному сайті, а зображення позивача отримане з відкритих джерел з безумовним погодженням позивача, при розміщенні цього зображення, на його використання іншими.

Згідно зі ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обовязку відшкодувати шкоду, є заподіяння шкоди.

Зобовязання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобовязана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У звязку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних обєктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Враховуючи наведені вище обставини та норми права, обставини поширення інформації та її зміст, джерела походження цієї інформації, у суду відсутні підстави для задоволення позову, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

суддя