Справа № 574/1116/16-ц Провадження №2/574/42/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря Кошелєвої Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи тим, що 30.11.2007 року померла його прабабуся ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай), яке було посвідчено сертифікатом серії СМ№0284432. Однак своєчасно він не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки запізно дізнався про смерть спадкодавця. Крім того мав скрутне матеріальне становище, що також не дало змоги на вчинення вказаних дій. Посилаючись на вказані обставини як на поважну причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, просив визначити йому додатковий строк для вчинення вказаний дій.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і в своїх поясненнях посилався на обставини поважності пропуску подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 наведенні вище. Крім цього зазначив, що позивач був вимушений їздити по заробіткам, що було повязано з виїздом з постійного місця проживання, що також завадило належним чином прийняти спадщину.

Ухвалою Буринського районного суду від 08.06.2017 року до участі в справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача залучений ОСОБА_5.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без участі представника сільської ради, про що повідомив суд листом.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5. про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явися по невідомій причині, заяву про відкладення розгляду справи не надав. Суд визнав можливим справу розглянути без його участі на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, 30 листопада 2007 року померла прабаба позивача ОСОБА_4, що вбачається із свідоцтва про смерть останньої, архівного запису про народження №61, свідоцтв про народження позивача та ОСОБА_6, (а.с.8,9,12,14).

Батько позивача ОСОБА_6 помер 14.04.1994 року, а дід ОСОБА_7 29.08.1992 року. (а.с.13,15)

За життя, ОСОБА_4 07.06.2004 року посвідчила в ОСОБА_3 сільській раді заповіт, зареєстрований в реєстрі за №97, яким все своє майно заповіла третій особі ОСОБА_5, який спадщину не приймав, що підтверджується копією заповіту, Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті, а згідно ч.1 ст.1223 цього Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Крім цього, ч.1 ст.1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, будучи повнолітнім та не проживаючи на день відкриття спадщини із спадкодавцем, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори у визначений законом строк не звертався, при цьому стверджує, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки пізно дізнався про смерть спадкодавця, мав скрутне матеріальне становище та часто виїздив з постійного місця проживання на заробітки.

Однак на думку суду такі доводи позивача та його представника не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, в силу ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При цьому спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з розяснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив і при розгляді справи №6-148цс15 у своїй постанові від 04.11.2015 року за результатами перегляду судових рішень у звязку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч.3 ст.1272 ЦК України. При цьому в силу ст.360-7 ЦК України, рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у свої діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Позивач не навів суду жодних переконливих доводів щодо поважності не подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини і не надав суду доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому, даючи оцінку доводам позивача, щодо він несвоєчасно дізнався про смерть спадкодавця, мав скрутне матеріальне становище та перебування на роботі поза межами постійного місця проживання, суд, враховуючи значний термін після відкриття спадщини, вважає, що самі по собі ці обставини без встановлення інших обєктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

За змістом ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом. При цьому ч.ч. 1,2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд прийшов до висновку, що наведені позивачем причини не подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 у передбачений законом строк не можна вважати поважними, у звязку з чим в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,5,6,10,11,15,60,212-215ЦПК України, ст.ст.1258,1262,1266-1270,1272 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини , що відкрилася 30 листопада 2007 року після смерті ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 03.07.2017 року