Справа № 464/5550/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/2996/17 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Мельничук О.Я., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника прокуратури - Гальчинського В.С., представника - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року у справі за позовом Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Міністрества оборони України, Військової частини НОМЕР_1 Західне територіальне управління Військової служби правопорядку до ОСОБА_2 про повернення отриманих грошових коштів за піднайм жилого приміщення, -

в с т а н о в и л а :
Перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону звернувся до суду в інтересах Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 Західне територіальне управління Військової служби правопорядку з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 кошти за піднайом жилого приміщення в розмірі 20 326 грн. 32 коп.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень Західного територіального управління Військової служби правопорядку у військову знанні «майор». Відповідно до довідки №32 від 27.01.2015 року відповідач перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні та військовій частині НОМЕР_1 з 02.11.2012 року складом сім`ї з двох осіб, а саме: основний ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 , 2008 р.н. У березні 2014 року відповідач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату йому грошової компенсації за піднайом житла, у зв`язку з відсутністю службового жилого приміщення за місцем проходження служби, в якому зазначив, що винаймає в АДРЕСА_1 , яка складається із однієї кімнати, жилою площею 30 м2, в якій проживає він та члени його сім`ї. Згідно відомостей облікової картки №1 відповідачу виплачено в період з 20.05.2014 по 26.12.2014 - 14 065 грн. 45 коп., а в період з березня по червень 2016 року - 7308 грн. Згідно висновку судово-економічної експертизи Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз №4705 від 23.12.2015, Західним територіальним управлінням Військової служби правопорядку (військова частина НОМЕР_1 ) відповідачу з березня 2014 року по вересень 2015 року відповідно до поданих документів виплачено 20 326 грн. 32 коп. Відповідно до поданих документів компенсація за найм житла призначена відповідачу та синові ОСОБА_5 , як члену сім`ї. Однак, 15 жовтня 2011 року, відповідачем зареєстровано шлюб із ОСОБА_6 . Відповідно до довідки № 546 від 25.01.2016 з місця проживання про склад сім ї і прописки, виданої ЛКП «Бондарівка» по АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а відповідач та ОСОБА_4 проживають за даною адресою без реєстрації. Інформації щодо наявності чи відсутності у його дружини житла ним представлено не було. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з 28.10.2013 ОСОБА_6 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площе 75,5 кв.м. житловою площею 48,4 кв.м. Відповідно до п. 8.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерством оборони України від 30.11. 2011 № 737 грошова компенсація не виплачується у разі наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством. Відповідно до абз. 3 п. 8.7 вищевказаної Інструкції, якщо військовослужбовець (курсант) не повідомив про зміни у складі сім`ї або отримання (придбання) жилого приміщення та відмовляється добровільно повернути отримані грошові кошти, питання щодо повернення суми отриманої грошової компенсації за піднайом (найм) жилого приміщення вирішуються в судовому порядку за позовом відповідного командування. З огляду на викладене, просить стягнути з відповідача кошти за піднайом жилого приміщення в розмірі 20 326 грн. 32 коп.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог Першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Міністрества оборони України, Військової частини НОМЕР_1 Західне територіальне управління Військової служби правопорядку до ОСОБА_2 про повернення отриманих грошових коштів за піднайм жилого приміщення - відмовлено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року оскаржила Військова прокуратура Львівського гарнізону Західного регіону України, подавши апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, як встановлено судом, ОСОБА_2 у березні 2014 року звернувся із рапортом до командира ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив виплачувати йому грошову компенсацію за піднайм житла, в якому зазначив, що він винаймає у м. Львові однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в якій проживають також його члени сім`ї. До рапорту відповідачем були долучені документи, визначені п. 8.4. Інструкції. Встановлено й те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15 жовтня 2011 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 244. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 з 28 жовтня 2013 року є власником ? частини квартири АДРЕСА_2 . Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано. Рішенням суду встановлено, що сторони з 2014 року не проживають однією сім`єю. При цьому, суд при прийнятті рішення повністю ігнорує наявну інформацію, підтверджену поданими відповідачем доказами, що останнім для отримання оспорюваних коштів до військової частини подана інформація про піднайм саме квартири дружини та проживання за цією адресою в повному складі сім`ї.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, оскільки вони зроблені на підставі правильного встановлення існуючих правовідносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги правильності оскаржуваного рішення не спростовують. До такого висновку колегія суддів дійшла з врахуванням наступних обставин.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних силах України» військова служба правопорядку у Збройних силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Держбюджету.
Відповідно до положень Інструкції про організаціію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерством оборони України від 30.11.2011 року № 737 (п.п.1.1, 1.3) забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.
Відповідно до п.8.4. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерством оборони України від 30.11.2011 № 737 для отримання грошової компенсації та визначення її розміру особа офіцерського складу (курсант) разом з рапортом (додаток 42) щорічно подає командиру військової частини (начальнику вищого військового навчального закладу та/або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу) такі документи: копії паспортів військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; документ у формі витягу, інформаційної довідки чи виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно; Ф-3 (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); довідку (додаток 43) про перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (для осіб офіцерського складу) (особи офіцерського складу військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку квартирно-експлуатаційного органу, в зоні відповідальності якого розташована військова частина (підрозділ), за новим місцем дислокації на підставі облікових списків станом на 01 липня 2014 року); копію завіреної підписом командира військової частини та печаткою військової частини довідки (додаток 4) про отримання (неотримання, здавання) жилого приміщення військовослужбовцем з попереднього місця проходження військової служби (для осіб офіцерського складу, крім тих, що виведені з території Автономної Республіки Крим та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження); копію свідоцтва про шлюб (за наявності); копію свідоцтва про народження дитини (за наявності).
Встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника групи проведення службових розслідувань та профілактики правопорушень Західного територіального управління Військової служби правопорядку, військове знання «майор».
Із довідки виданої начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 27.01.2015 року № 32 ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку у Львівському гарнізоні та військовій частині НОМЕР_1 з 02.11.2012 року складом сім`ї з двох осіб: він та син ОСОБА_4 , 2008 року народження. Номер у загальній черзі гарнізону 2057.
Судом також встановлено, що ОСОБА_2 у березні 2014 року звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 в якому просив виплачувати йому грошову компенсації за піднайом житла, в якому вказано, що він винаймає у м.Львові однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 30 кв.м., в якій проживає він та члени його сім`ї. До даного рапорта ним було долучено документи, визначені п.8.4. Інструкції,а саме: копія паспорта військовослужбовця, копію облікових карток фізичної особи платника податків, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна, форма 3, довідка КЕВ м.Львова про перебування на квартирному обліку, копія довідки про неотримання житлового приміщення з попереднього місця служби.
Відповідно до п. 8.6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерством оборони України від 30.11.2011 року № 737 грошова компенсація не виплачується у разі наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї за місцем проходження військової служби жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площею, що відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством.
Згідно із Наказом Начальника Західного територіального управління Військової служби правопорядку від 14.05.2014 № 238 та роздавальних відомостей № 65 та № 67 на виплату компенсації за піднайом житла військовослужбовцям військової служби правопорядку, у тому числі й майору ОСОБА_2 за березень 2014 року виплачено компенсацію у розмірі 406,45 грн. та за квітень 2014 року виплачено компенсацію у розмірі 900 грн.; згідно наказу від 06.06.2014 №275 та роздавальної відомості №95 за травень 2014 року - 900 грн.; згідно до наказу від 09.07.2014 №316 та роздавальної відомості №96 за червень 2014 року - 900 грн.; згідно наказу від 28.08.2014 №377 та роздавальної відомості №131 за липень 2014 року - 1827 грн.; згідно наказу від 05.09.2014 №387 та роздавальної відомості №136 за серпень 2014 року - 1827 грн.; згідно наказу від 24.09.2014 року №397 та роздавальної відомості №144 за вересень 2014 року - 1827 грн.; згідно наказу від 15.12.2014 №490 та роздавальних відомостей № 188, № 192 та № 208 за жовтень 2014 року - 1827 грн., за листопад 2014 року -1827 грн. та за грудень 2014 року - 1827 грн.; згідно наказу від 18.03.2015 №80 та роздавальної відомості №22 за січень 2015 року - 1827 грн.; згідно наказу від 04.06.2015 № 181, роздавальних відомостей № 46 та № 37 за лютий 2015 року - 1827 грн., за березень 2015 року - 1827 гривень та за квітень 2015 року - 1827 грн.; згідно роздавальної відомості № 94 за травень 2015 року - 900 гривень.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що відповідач не був зобов`язаний подавати документи про належне його дружині майно, оскільки остання не перебуває з ним на квартирному обліку.
Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15.10.2011 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 244.
Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 75,5 кв.м. житловою площею 48,4 кв.м. з 28.10.2013 року (договір дарування).
Із довідок про склад сім`ї та прописки № 546 від 25.01.2016 року та №1181 від 16.02.2016р., виданих ЛКП «Бондарівка» у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Із рішення Сихівського районного суду м.Львова від 25.01.2017р. вбачається, що шлюб між відповідачем та ОСОБА_6 було розірвано. Рішенням суду встановлено, що сторони тривалий час не проживають однією сім`єю, а згідно мотивів позову, які не були спростовані відповідачкою, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не проживають разом вже з 2014р.
Докази щодо обізнаності відповідача про належність його дружині ОСОБА_6 з 20.10.2013 року частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 в матеріалах справи відсутні.
Крім того, відсутність таких відомостей встановлена і постановою про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 10.11.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 та ч.3 ст. 410 КК України від 29 квітня 2016 року.
Також 29 квітня 2016 року прокурором відділу військової прокуратури Західного регіону України прийнято висновок про законність закриття вказаного кримінального провадження.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази відповідності ? частки квартири, належної колишній дружині відповідача, встановленим санітарним і технічним вимогам та відповідності площі цієї частки кватири мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством.
З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, а відтак, правомірно відмовив в задоволенні таких.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року відсутні.
Керуючись ст. ст. 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу Військової прокуратури Львівського гарнізону Західного регіону України - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.
Судді: Мельничук О.Я.
Ніткевич А.В.