справа №619/2577/17
провадження №2/619/1458/17
Рішення

Іменем України

30 жовтня 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - Носачової І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити його спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. та спілкування з нею шляхом систематичних побачень за місцем його проживання у робочі та вихідні дні, а саме: у середу з 17-00год до 20-00год та неділю з 11-00год. до 20-00год. кожного тижня щомісячно; побачення за межами проживання відповідача у день святкування його дня народження та дня народження доньки; відвідування його місця проживання половини від кількості шкільних канікул, у тому числі з метою проведення спільного відпочинку поза межами його місця проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вони з ОСОБА_3 проживали без реєстрації шлюбу та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4. З лютого 2017 року вони не проживають разом. Згідно розпорядження Дергачівської РДА від 10.03.2017 за №120 йому визначено спосіб участі у вихованні дитини та ОСОБА_3 рекомендовано не чинити перешкоди у вихованні доньки. Однак, зазначене розпорядження відповідачем не виконується, у зв'язку з чим він звертався до поліції.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково, участі у забезпеченні та утриманні дитини батько не приймає з вересня 2016 року. Проти способу участі у вихованні дитини, визначеного розпорядженням РДА №120 від 10.03.2017 вона не заперечує, але насамперед повинна бути врахована, при цьому, думка, зайнятість, стан здоров'я та бажання дитини щодо зустрічей з батьком, оскільки відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями. Проти іншої частини позовних вимог заперечує.

Позивач у судове засідання не з'явився, від представника надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник служби у справах дітей у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги вважають такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Її батьками являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою, ст.ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім'ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини (ст. 157 СК України).

За частинами першою та другою ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. N 2402-III, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 цього ж Закону, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке сплікування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом абз. 2, 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з подальшими змінами, органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до положень ст. 214 СК України, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні органи адміністрації районів, районів в містах Києві та Севастополі, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Дергачівською районною державною адміністрацією надано висновок про розв'язання спору щодо визначення порядку спілкування ОСОБА_2 з його малолітньою донькою, відновідно якому Дергачівська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити йому дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітньою донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: щосереди з 17-00год. до 20-00год. та щонеділі з 11-00год. по 20-00год., враховуючи стан здоров'я та думку дитини.

Висновків щодо інших способів участі батька у вихованні, порушених у позовній заяві, орган опіки та піклування не зробив.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Еріксон проти Швеції від 22 червня 1989 року зазначено, що взаємне спілкування батька та дитини є основним елементом сімейного життя навіть і в разі, якщо стосунки між батьками зіпсувались.

Таким чином, зважаючи на інтереси позивача та дитини, суд вважає необхідним та достатнім визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкування з нею шляхом систематичних побачень, щосереди з 17-00год. до 20-00год. та щонеділі з 11-00год. по 20-00год., враховуючи стан здоров'я та думку дитини.

За таких обставин, суд вважає, що вищевказаний порядок буде максимально сприяти інтересам сторін, а також не буде суперечити інтересам дитини та сприятиме нормальному розвитку малолітньої дитини і її нормальному емоційному стану.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_2 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Інших будь-яких матеріалів на підтвердження характеризуючих даних позивача, його матеріально-побутових умов, щодо працевлаштування, психологічних висновків та психологічних характеристик дослідження емоційної сфери дитини, позивачем не надано. При цьому, судом не береться до уваги акт депутата від 19.11.2016 року, оскільки факти, що в ньому викладені не стосуються подій, станом на момент звернення до суду.

Надані позивачем висновки Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області щодо звернень ОСОБА_2 14.06.2017, 18.06.2017, 26.06.2017 стосовно перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_4, суд оцінює критично, оскільки спір щодо способу та участі у вихованні дитини вирішується в порядку ст. 159 СК України, а не шляхом звернення до органів поліції.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про обстеження матеріально-побутових умов місця проживання батька та інших відомостей щодо даних про його особу та ставлення дитини до батька, суд позбавлений можливості вирішити питання відвідування його місця проживання половини від кількості шкільних канікул, у тому числі з метою проведення спільного відпочинку поза межами його місця проживання, тому в цій частині позову слід відмовити.

Частиною 1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено 640,00грн. судового збору, а позовні вимоги задовольняються частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 320,00грн.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з нею шляхом систематичних побачень: щосереди з 17-00год. до 20-00год. та щонеділі з 11-00год. по 20-00год., побачення у день святкування його дня народження та дня народження доньки, враховуючи стан здоров'я та думку дитини.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_2 320,00грн. (триста двадцять гривень) сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко