СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17672/16-ц

пр. № 2/759/1960/17

28 вересня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю:

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом щодо визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Позивачі свої вимоги мотивують тим, що 04.04.1989 року ОСОБА_6, отримано ордер на житлове приміщення № 63189 на спірне житлове приміщення на зайняття чотирьох кімнатної квартири разом із сім'єю: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2., ОСОБА_5 04.04.1998 року ОСОБА_2. уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4, та 28.05.1998 року останього було зареєстровано в спірній квартирі. Від даного шлюбу в них народились діти, а саме: ОСОБА_11, 1998 року народження та ОСОБА_12, 2006 року народження, які разом проживали в згаданій квартирі. 19.08.2010 року, даний шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, сімейні стосунки між ними припинені, і ОСОБА_4, забравши свої речі виїхав з квартири де протягом останніх п'яти років не проживає, проте залишається зареєстрованим.

У судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду судові повістки повертались без вручення із позначкою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 24, 54, 80).

Позивач ОСОБА_6, до постановлення в даній справі судового рішення, помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з чим та за клопотанням позивачів, закрито провадження за позовними вимогами ОСОБА_6, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва, в порядку п. 6 ст.205 ЦПК України.

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.

Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.У 2010 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва 19.08.2010 року (а.с.13).

04.04.1989 року ОСОБА_6, отримано ордер№ 63189 на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 на зайняття чотирьох кімнатної квартири разом із сім'єю: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2., ОСОБА_5 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Форми №3, виданої КК «Центр комунального сервісу» м. Києва від 02.08.2016 року №02/08/1-3337, у згаданій квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 Власником особового рахунку є ОСОБА_2 (а.с.9).

Стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР особа втрачає право на користування житловим приміщенням у випадку своєї відсутності в даному приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Відповідно до Акту від 10.08.2015 року складеного представником ЖЕД № 8, відповідач не проживає більше чотирьох років у спірній квартирі не проживає, особистих речей не виявлено (а.с. 10).

Відповідно до Акту від 06.09.2016 року складеного представником ЖЕД № 8, відповідач не проживає більше п'яти років у спірній квартирі не проживає, особистих речей не виявлено (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш як один рік в спірному жилому приміщенні не проживає, ним не цікавиться, залишив його добровільно, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування згаданим житловим приміщенням.

Оскільки відповідач тривалий час не проживає у квартирі, але значиться зареєстрованим у ній, то суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік і доказів про поважність причин такої відсутності суду не надано, що відповідно до частини 2 ст.405 ЦК України є правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням та задоволення позову.

Рішення суду є правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації у будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71 ЖК, ст. ст. 72 , ст.ст.10, 30, 60, 61, 88, 179, 209,212-215, 218, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді м.Києва через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.Ю. Миколаєць