Справа № 461/9813/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/2195/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року у справі за позовом Львівського регіонального управління Державної спеціалізовааної фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії -Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України " про визнання договору недійсним і застосування наслідків його недійсності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року позов задоволено.

Визнано договір №16 від 30.07.2013 року про надання часткової компенсації процентів, укладений між ОСОБА_2, Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Львівського обласного управління банку недійсним.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» кошти компенсації процентів у сумі 46 412 (сорок шість тисяч чотириста дванадцять) грн. 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 218,00 грн.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ "Державний ощадний банк України" філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк".

В апеляційній скарзі посилається на те, що обман має місце в том випадку, якщо він стосується обставин, які мають істотне значення (і такі обставини прямо передбачені ст. 229 ЦК України), тобто це обставина щодо природи правочину, прав та обов"язків та сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Тобто, обставина, яка покладена в основу рішення, а саме підроблення відповідачем довідки про доходи, не може слугувати підставою недійсності оспорюваного правочину. Більше того, за умовами договору можливість проведення компенсації ставиться в залежність від сукупного середньомісячного доходу сім"ї.

Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів того, які його права порушено підробленням довідки про доходи і що він в вправі звертатися із позовом про стягнення відсотків за користування кредитом, що компенсовуються із Державного бюджету України.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

За таких обставин, розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Яку вірно встановлено судом першої інстанції, 11 липня 2013 року ОСОБА_3, в інтересах сім'ї у складі: заявник/чоловік - ОСОБА_3, дружина - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, подав до Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заяву про надання часткової компенсації процентів (т.1 а.с.57,58 м.к.п.0000456).

30 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління та Львівським регіональним управлінням Фонду та укладено договір №16 про надання часткової компенсації процентів (т.1 а.с.91-98 м.к.п.0000456).

Згідно п.1.2.1 договору кредит надається в порядку та на умовах, визначених кредитним договором від 30.07.2013 року №2233-2165 (т.1 а.с.72-83 м.к.п.0000456) на суму 251 000,00 грн. під 16% річних, терміном на 180 місяців на майнових прав на однокімнатну квартиру , загальною площею 51,5 кв. м, житловою проектною площею 20,9 кв. м. у будинку АДРЕСА_1.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник підписанням цього Договору гарантує, що зокрема надана ним одержувачу інформація та документи є достовірними.

Загальні підстави визнання недійсним правочину і настання відповідних правових наслідків встановлені ст.ст. 203, 215, 216 ЦК Україн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо ж одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. При цьому, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному створенні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які мають істотне значення: природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбувається не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої встановлено ці обставини.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 21.08.2014 року у справі № 466/5483/14-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 366, ч. 1 ст.222, ч.2 ст. 222 Кримінального кодексу України. Судом вірно влено, що ОСОБА_2 вчинив підроблення довідки № 5 від 10.07.2013 року про свої доходи, в якій вніс неправдиву інформацію по рівень своїх доходів, згідно яких за період з січня по червень 2013 року йому було нараховано заробітну плату в сумі 35 564, 50грн., що не відповідає дійсності. Водночас згідно інформації наданої Головним управління пенсійного фонду у Львівській області - ОСОБА_2 за період з січня по червень 2013 року було нараховано заробітну плату в сумі 11 750 грн. Згодом маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів подав таку довідку до Львівського регіонального відділення Фонду.

Відповідно до ст.216 ЦК України, правовими наслідками недійсності правочину є зобов'язання кожної із його сторін повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків при порушенні її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновкупрпо те, що відповідачем ОСОБА_2 було введено в оману Львівське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», отже договір підлягає визнанню недійсним, а відшкодовані кошти процентів за кредитним договором поверненню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" філії - Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.