УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Ужгородської філії акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Ужгородської філії акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до позичальника за кредитним договором № 43/08МК від 27 травня 2008 року ОСОБА_4 та іпотекодавця за договором іпотеки № 43/08МК-01 від 27 травня 2008 року ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням уточнених позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» просило суд:

- стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 25 лютого 2010 року в розмірі 1 227 916,03 доларів США, з яких: 1 030 000 доларів США заборгованість за кредитом, 197 916,03 доларів США заборгованість по відсоткам, та 312 560 грн 72 коп. пені за порушення строків повернення відсотків;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 43/08МК-01 від 27 травня 2008 року, а саме: готельний комплекс (двоповерховий з мансардою), літ. «А», загальною площею 1550,60 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, та земельну ділянку несільськогосподарського призначення на якій знаходиться готельний комплекс, площею 0,2291 га, які належать ОСОБА_5, а також на все належне ОСОБА_4 майно, грошові кошти, майнові права та грошові кошти і майно, які знаходяться у інших осіб;

- реалізацію предмета іпотеки провести шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України;

- судові витрати стягнути з ОСОБА_4

У грудні 2009 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов до ПАТ АБ «Укргазбанк», у якому, з урахуванням уточних позовних вимог, просив суд визнати недійсним кредитний договір № 43/08 від 27 травня 2008 року із змінами та доповненнями до нього, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Зазначав, що банк порушив умови кредитного договору, оскільки без підстав та пояснень згідно з його заявою від 01 жовтня 2008 року, не видав йому останній транш у розмірі 270 тис. доларів США.

Вказував, що не існувало жодних перешкод для видачі йому коштів, про що свідчить укладення між ним та банком 15 вересня 2008 року додаткової угоди до кредитного договору, відповідно до умов якої було збільшено кредитний ліміт. Крім того, станом на 01 жовтня 2008 року ним було сплачено комісію у розмірі 13 тис. доларів США, виходячи із загальної суми кредиту 1 300 тис. доларів США.

Крім того, заявник послався на те, що банк перед укладенням кредитного договору не надав йому в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року.

ОСОБА_4 вважає, що є несправедливими умови кредитного договору про:

- встановлення відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних, збільшення їх розміру згідно з договором про внесення змін до 16,6 % річних та право банку в односторонньому порядку нараховувати відсотки за збільшеною на 1 % ставкою за порушення позичальником умов кредитного договору;

- встановлення пені на рівні 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, оскільки це суперечить Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», а з кредитного договору вбачається, що кредитні кошти були надані фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 на поповнення обігових коштів в рамках кредитування учасників малого бізнесу;

- страхування майна в акредитованій кредитором страховій компанії, крім того заявник, вказав, що банком в порушення вимог ст. 534 ЦК України змінено черговість погашення вимог кредитора.

Ухвалою Свалявського районного суду від 17 березня 2016 року вимогу ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки виділено в самостійне провадження.

Ухвалою того ж суду від 25 березня 2016 року залучено в якості третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_5

Рішенням Свалявського районного суду від 18 травня 2016 року первісний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором від 27 травня 2008 року № 43/08МК у розмірі 1 030 тис. доларів США.

У задоволенні решти вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1 700 грн та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 43/08МК від 27 травня 2008 року зі змінами та доповненнями, укладений між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4

Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_4 551 грн 20 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року рішення Свалявського районного суду від 18 травня 2016 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Питання щодо законності та обґрунтованості рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року в іншій частині не є предметом касаційного розгляду в даному випадку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог шляхом визнання недійсним спірного кредитного договору за № 43/08МК від 27 травня 2008 року зі змінами та доповненнями, суд першої інстанції виходив з того, що банк включив у договір умови, які є несправедливими, протиправно змінив у односторонньому порядку істотні умови договору, вчинив дії які суперечать принципу добросовісності, наслідком чого стало допущення істотного дисбалансу в правах і обов'язках сторін за договором не на користь споживача, що за правилами норм ст. ст. 11, 18, 21-23 Закону України «Про захист прав споживачів» в поєднанні з положеннями ст. ст. 203, 215 ЦК України, є підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що оспорюваний за зустрічним позовом кредитний договір із внесеними до нього змінами укладений у належній письмовій формі, підписаний повноважними на те особами, містить усі суттєві умови, передбачені законом, які мають суттєве значення та які були узгоджені сторонами, і підстави для визнання такого договору недійсним відсутні.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на тому, що перед укладенням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу в повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, порядок нарахування та сплати відсотків, сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; позивач особисто підписав заяву позичальника-фізичної особи на отримання кредиту (т. 1, а. с. 10), програму кредитування суб'єктів малого підприємництва та учасників малого бізнесу «Розвиток бізнесу під заставу нерухомого майна», в якій вказано інформацію щодо загальних умов кредитування, фіксовані відсоткові ставки за кредитами (на весь строк дії кредитного договору), додаткові витрати позичальника (т. 3, а. с. 11), кредитний договір з додатками № 1 та № 2 (графік погашення заборгованості) до нього (т. 1, а. с. 15-21), тощо.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що при укладенні кредитного договору не було порушено вимоги п. 3.6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, а також встановлено, що договір підписано зі сторони банку уповноваженою на такі дії посадовою особою.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції про безпідставність вимог зустрічного позову, а тому колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим у оспорюваній в касаційному порядку його частині і касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.Л. Ізмайлова

Є.П.Євграфова

О.І. Євтушенко