Провадження № 2/752/404/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.10.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Кравченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання договору застави транспортного засобу недійсним, суд -

Встановив

У листопаді 2015 року представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, згідно якого просив суд:

- в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2007 року у розмірі 20 241,73 дол. США звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб: тип: легковий седан; марка Maserati Quattroporte; рік випуску: 2007; колір: червоний, номер кузову: НОМЕР_2; двигун: V=4244 куб. см; реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 13.09.2007 року;

- встановити спосіб звернення стягнення на предмет застави - продаж ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» предмету застави за Договором застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем;

- встановити початкову ціну предмета застави за Договором застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року, що підлягає визначенню незалежним суб'єктом оціночної діяльності на момент такого продажу, обраним ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»;

- передати в управління ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» предмет застави на період до його реалізації;

- надати повноваження ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в тому числі, але не виключно, на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме: транспортний засіб: тип: легковий седан; марка Maserati Quattroporte; рік випуску: 2007; колір: червоний, номер кузову: НОМЕР_2; двигун: V=4244 куб. см; реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 13.09.2007 року, із зняттям вказаного транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також надати ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» всі повноваження, необхідні для продажу вказаного майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 вересня 2007 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № 5525920, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати боржнику кредит у розмірі 175 037,00 дол. США, а остання зобов'язалася прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника перед позивачем за Кредитним договором, між банком і ОСОБА_2 було укладено Договір застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року, а саме: транспортний засіб: тип: легковий седан; марка Maserati Quattroporte; рік випуску: 2007; колір: червоний, номер кузову: НОМЕР_2; двигун: V=4244 куб. см; реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 13.09.2007 року.

Вказує, що позивач належним чином виконав свої договірні зобов'язання за Кредитним договором - надав кредитні кошти у розмірі 175 037,00 дол. США, однак, в порушення п. 1.4. та п. 3.2.1. Кредитного договору, боржник свої зобов'язання належним чином не виконує, у строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, платежів за кредитом та нарахованими відсотками не здійснює, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 20 241, 73 дол. США.

Зважаючи на вказане, заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» за сумою відсотків за користування кредитом за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2007 року станом на 09.11.2015 року (включно) становить 20 241, 73 дол. США.

Відповідно до п. 6.1. статті 6 Договору застави, Заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмету застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця, зокрема, у разі невиконання чи неналежного виконання Основного Зобов'язання (як в цілому, так і в тій чи іншій частині).

За таких обставин, з огляду на те, що позивач вичерпав можливість врегулювати питання погашення боржником існуючої заборгованості у добровільному порядку, а також враховуючи значимий розмір кредитної заборгованості, позивач просив звернути стягнення на заставне майно.

Ухвалою від 28.11.2016 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання договору застави транспортного засобу недійсним.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви позивач за зустрічним позовом зазначила, що розмір заборгованості по сплаті відсотків, визначений ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» як підстава для звернення стягнення на предмет застави, не може бути покладений в основу рішення про звернення стягнення на заставлене майно, а саме транспортний засіб, оскільки реальна відсоткова ставка за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2017 року становить 14,38%, тоді як самим Кредитним договором визначено відсоткову ставку на рівні 12,99%, а сума основного боргу у графіку повернення кредиту та сплати відсотків не має відношення до розміру процентних ставок за цим кредитом.

Крім того, вказала, що Кредитний договір № 5525920 від 14.09.2017 року містить посилання на приховані умови, які визначають обсяг зобов'язань ОСОБА_3, що підтверджується Висновком судово-економічної експертизи від 30.06.2015 року, з огляду на, що позивач просила визнати Договір застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року недійсним, як такий, недійсність якого випливає з недійсності основного зобов'язання, на забезпечення виконання якого його й було укладено.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Згідно поданого клопотання вказав, що позивач заявлені вимоги до ОСОБА_2 підтримує в повному обсязі, зустрічний позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, у тому числі з підстав пропуску строків позовної давності. Також просив врахувати, що ОСОБА_3 частково 20.03.2017 року сплачено прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 3 117, 85 дол. США, що підтверджується випискою по особовому рахунку за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2017 року за період з 14.09.2007 року по 30.10.2017 року.

Представник відповідача, позивача за зустрічним позовом, та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої просила провести розгляд справи за її відсутності у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Згідно поданої заяви просила відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити, вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» (Банк), правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено Кредитний договір № 5525920 (а.с. 7-15, т. 1).

Згідно п. 1.1 вказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у розмірі 175 037,00 дол. США на умовах цього Договору, а Позичальник зобов'язується використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та в строки, обумовлені цим Договором.

Сторонами у п. 1.2. Кредитного договору № 5525920 від 14.09.2007 року обумовлено цільове призначення кредиту: кредит надається Позичальнику для придбання транспортного засобу марки: Маserati, номер кузову: НОМЕР_2, у продавця: ТОВ «Модена Авто».

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, кредит надається Позичальникові строком до 14.09.2014 року. Протягом цього строку Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим Договором.

Згідно умов Кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором є застава транспортного засобу (п. 1.5.).

Так, судом встановлено, що на забезпечення виконання всіх зобов'язань ОСОБА_3 за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2007 року, між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (Заставодержатель), та ОСОБА_2 (Заставодавець) укладено Договір застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року. (а.с. 16-25, т. 1).

За умовами п. 1.3. вказаного Договору застави, Заставодавець з метою забезпечення повного виконання Основного зобов'язання, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, транспортний засіб: тип: легковий седан; марка Maserati Quattroporte; рік випуску: 2007; колір: червоний, номер кузову: НОМЕР_2; двигун: V=4244 куб. см; реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 13.09.2007 року.

Статтею 06 Договору застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року, визначено порядок задоволення вимог Заставодержателя з вартості Предмета застави.

Відповідно до п. 6.1. вказаного Договору застави, Заставодержатель вправі звернути стягнення на Предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмета застави переважно перед іншими кредиторами Заставодавця в таких випадках:

-у разі невиконання чи неналежного виконання Основного Зобов'язання (як в цілому, так і в тій чи іншій частині);

-у разі невиконання вимоги Заставодержателя про дострокове виконання Основного Зобов'язання, зробленої на підставі закону, Кредитного договору чи цього Договору;

-незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у випадку будь-якого порушення договору, на підставі якого виникло Основне Зобов'язання;

-незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у випадку будь-якого порушення Заставодавцем умов цього Договору застави;

-незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у випадку, коли Предмет застави використовується Заставодавцем не за призначенням або з порушенням умов цього Договору щодо його використання;

-незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання коли іншою особою розпочато процедуру звернення стягнення на Предмет застави;

-незалежно від настання строку виконання Основного Зобов'язання у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом Заставодавця (якщо Застоводавець зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності);

-в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

Як на підставу заявлених вимог, про звернення стягнення на предмет застави, представник позивача посилався на неналежне виконання ОСОБА_3 умов Кредитного договору № 5525920 від 14.09.2007 року, строк виконання якого настав 14.09.2014 року, а саме наявність у останньої станом на 09.11.2015 року заборгованості за сумою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 241, 73 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості на а.с. 5, т. 1.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими посилання сторони позивача на порушення боржником ОСОБА_3 своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором № 5525920 від 14.09.2007 року, та наявність простроченого зобов'язання забезпеченого заставою, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання.

Як встановлено судом з доказів наданих стороною позивача за зустрічним позовом, 17.03.2017 року між ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», в особі Директора Дапертаменту стягнення кредитів ОСОБА_6, та ОСОБА_3 укладено Угоду №1 до Кредитного договору № 6765765 від 05 вересня 2008 року та до Кредитного договору № 5525920 від 14 вересня 2007 року (а.с. 86-88, т. 2)

Згідно Угоди № 1 від 17.03.2017 року між сторонами погоджено розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором № 5525920, а також змінено строк виконання зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за згодою сторін, відбулася зміна умов Кредитного договору № 5525920 від 14.09.2007 року в частині предмету та строку виконання.

Як вбачається з п.2.1. Угоди № 1 від 17.03. 2017 року, Банк та Позичальник дійшли згоди, що Позичальник зобов'язаний сплатити заборгованість за Кредитним договором № 5525920 у сумі 30 000 дол. США, у строк до 01.05.2019 року, згідно графіку затвердженого у п. 2.1. Угоди.

З доказів наданих представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, судом встановлено, та не спростовано представником ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», що ОСОБА_3 належним чином здійснювала платежі на виконання зобов'язання за Кредитним договором № 5525920, у розмірі та строки, що погоджені сторонами в Угодою № 1 до Кредитного договору № 6765765 від 05 вересня 2008 року та до Кредитного договору № 5525920 від 14 вересня 2007 року.

Вказане підтверджується наданими до суду квитанцією № TR.4045542.41986.13826 від 28.03.2017 року, квитанцією TR.4045542.57608.11920 від 20.03.2017 року (а.с. 90, т. 2), квитанцією № TR.4045542.71092.11005 від 29.05.2017 року, квитанцією № TR.4045542.43829.13495 від 25.04.2017 року (а.с. 89, т. 2), квитанцією № TR.4045542.36036.15385 від 27.07.2017 року, квитанцією № TR.4045542.48687.11005 від 30.06.2017 року (а.с. 21, т.2).

Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами наданими представником відповідача за первісним позовом спростовуються посилання представника ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на наявність у ОСОБА_3 простроченої заборгованості за Кредитним договором № 5525920 від 14 вересня 2007 року та неналежне виконання нею зобов'язання за вказаним Договором.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими заперечення сторони відповідача за первісним позовом в частині відсутності у ОСОБА_3 простроченої заборгованості за Кредитним договором № № 5525920 від 14 вересня 2007 року, належне виконання нею зобов'язань за вказаним Договором в частині сплати періодичних платежів в рахунок погашення заборгованості, згідно затвердженого графіку, а, отже, такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги за первісним позовом, з огляду на недоведеність наявності правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно.

Що стосується вимог за зустрічною позовною заявою про визнання Договору застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року недійсним, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Статтею 204 ЦК України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, позивачем за зустрічною позовною заявою не надано суду доказів, що Кредитний договір № 5525920 від 14 вересня 2007 року у судовому порядку визнано недійсним.

Посилання сторони позивача за зустрічним позовом на те, що про недійсність Кредитного договору № 5525920 від 14 вересня 2007 року свідчить Висновок судово-економічної експертизи від 30.06.2015 року, не можуть бути прийняті судом як такі, що невідповідають чинному законодавству.

Жодних інших належних доказів на підтвердження недійсності Кредитного договору № 5525920 від 14 вересня 2007 року, суду на надано.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом не доведено обставини щодо недійсності Кредитного договору № 5525920 від 14 вересня 2007 року, як основного зобов'язання, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог в частині визнання Договору застави транспортного засобу № 5695810 від 14.09.2007 року недійсним, як такого, що укладений на забезпечення недійсного зобов'язання, у відповідності до ч. 2 ст. 548 ЦК України.

Строки позовної давності, сплив якої є підставою для відмови в позові, за заявою представника відповідача за зустрічним позовом ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», яка є обґрунтованою, не застосовуються, оскільки судом встановлено наявність підстав для відмовити у позові, не пов'язаних з пропуском строків позовної давності.

Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року, судом було вжито заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити, оскільки на теперішній час суд вважає вказаний захід передчасним.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання договору застави транспортного засобу недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя