УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору №2202/0908/88-057, укладеного 17 вересня 2008 року та іпотечного договору від 17 вересня 2008 року між ПАТ«Сведбанк» та ОСОБА_2 недійсними.

ОСОБА_2 зазначив, що 17 вересня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №2202/0908/88-057, 17 вересня 2008 року з цими ж сторонами для забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту було укладено також іпотечний договір.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанком» та ПАТ«Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором ПАТ «Сведбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за зазначеними кредитним та іпотечним договорами. Позивач вважає, що між ним та банком укладено кредитний договір, який включає несправедливі умови, а при його укладенні ПАТ «Сведбанк» не довів позивачеві інформацію про основні умови кредитування та валютні ризики. Оспорюваний правочин не відповідає вимогам Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», вчинений ним під впливом обману та є недійсним в силу ст. 230 ЦК України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року, у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із ч.ч. 1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Частинами 1, 3 статті 203 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначення. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч.1 ст. 229 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено, що банк включив до оспорюваного кредитного договору несправедливі умови та ввів ОСОБА_2 в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а останній уклав цей правочин під впливом обману, так як укладений між сторонами кредитний договір містить встановлені законом реквізити, а сторони в письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов, які визначають суть кредитних правовідносин. Перед укладенням договору банк надав позивачу усю інформацію, визначну ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а позивач підписав його та в подальшому виконував його умови.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, визнання договорів недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова