Справа № 565/1585/17
Провадження № 2/565/463/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
з участю:
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 (дистанційно із приміщення Рівненського міського суду Рівненської області)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Вараський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі в рішенні- банк, позивач) Позивач звернулась в суд з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровоської області ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором №DNH4KS86010225 від 28.10.2016 року на загальну суму 69118,36 грн. в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

В обгрунтування позову вказує, що при вчиненні виконавчого напису в порушення вимог законодавства нотаріус не перевірив чи з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років та безспірності заявлених вимог.

У наданих суду письмових запереченнях проти позову відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що при вчиненні виконачого напису нотаріусом не пропущено строк, встановлений ст..88 Закону України «Про нотаріат», оскільки сторони при укладенні кредитного договору, користуючись правом, передаченим ч.1 ст.259 ЦК України, збільшили строк позовної давності по вимогам, що випливають із кредитного договору, встановивши подовну давність тривалістю 5 років, у звязку з чим виконачий напис може бути вчинений протягом пятирічного строку з дня виникнення права вимоги. Крім того, зазначає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, перелік яких встановлено законодавством.

Згідно наданих суду письмових пояснень з додатком третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, вказує на відсутність підстав у задоволенні позову, оскільки недотримання вимог законодавства під час вчинення виконавчого напису не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.53-74).

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у запереченні проти позову.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослiдивши письмовi докази та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

28 травня 2006 року між ОСОБА_7 (яка після укладення шлюбу 25 січня 2008 року змінила прізвище на Дмитрук) та відповідачем був укладений кредитний договір, що складається із заяви позичальника №DNH4KS86010225 від 28.05.2006р., Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та ОСОБА_8 (далі договір). Згідно договору позивач отримала строковий кредит в розмірі 2261,76 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 2,09% у місяць (у разі порушення зобовязань по погашенню кредиту в розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку тнепогашеної заборгованості за кредитом). У випадку порушення строків платежів сплачується пеня в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу та штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням прострочених процентів та комісій. Кредит надано на строк 12 місяців до 28.05.2007 року.

Згідно постанови старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_9 від 12.05.2017 року відкрито виконавче провадження. Піставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №9532, вчинений 28.10.2016 року нотаріусом ОСОБА_6, стягувачем вказано ПАТ КБ «ПриватБанк», боржником ОСОБА_7 Сума боргу - 69118,36 грн.

У відповідності із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 (далі - Перелік), для одержання виконавчого напису надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Позивач просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на недодержання нотаріусом формальних процедур, а саме не виконання вимог ст.88 Закону.

Так позивач вказує, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевірив безспірності заборгованості на підставі документів, зазначених у п.2 Переліку, які стягувачем нотаріусу не подавались. Як доводи вказує, що з тексту виконавчого напису не слідує, який документ був наданий на підтвердження суми боргу по кредиту та безспірності вимог банку до боржника.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05.07.2017р. у справі №6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.

Згідно ст.89 Закону у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання.

Позивач також вказує, що нотаріус вчинив виконавчий напис, не перевіривши те, чи з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. В обгрунтування вимог зазначає, що кредитні зобовязання між позивачем та відповідачем виникли ще у 2006 році, тоді як заяву про вчинення виконавчого напису відповідач подав до нотаріуса лише наприкінці 2016 року. Тобто від дня, коли у відповідача виникло право вимоги, у зв»язку із неналежним виконанням ОСОБА_5 договору, минуло 9 років.

Як вбачається із ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строк виконання зобовязання за кредитно-заставним договором від 28.05.2006 року визначений датою - 28.05.2007 року, а тому з цієї дати обчислюється строк, у межах якого нотаріус вправі вчинити виконавчий напис про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, із наданих нотаріусом ОСОБА_6 письмових пояснень, виписки із рахунка боржника станом на 06.10.2016 року та виконавчого напису, вчиненного нотаріусом ОСОБА_6 28.10.2016 року (зареєстрованого в реєстрі №9532), сума основного боргу, пені, періоду за який нарахована заборгованість, і які підлягають стягненню із позивача ОСОБА_5, не співпадають. А саме, за випискою банку з рахунка (а.с.60) розмір залишку поточної заборгованості на 06.10.2016 року становить 0 грн., кількість днів прострочення 3184, сума пені 44601, 26 грн.; за виконачим написом станом на 06.10.2016 року (а.с.4) залишок заборгованості за кредитом 2261,76 гривня, пеня 45402,00 гривень.

Із яких саме міркувань виходив нотаріус, вчиняючи виконавчий напис поза межами встановленого законодавством строку та на суму, яка не відповідає розрахунку банку, із письмових пояснень нотаріуса не вбачається.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що трирічний строк з дня виникнення права вимоги за кредитним договором по поверненню суми кредиту та процентів за його користування, та річний строк з дня виникнення права вимоги за кредитним договором по стягненню неустойки (штрафу, пені), в межах яких нотаріус міг вчинити виконавчий напис минули відповідно 28.05.2010 року та 28.05.2008 року. Також сума боргу, вказана у оскаржуваному виконавчому написі не відповідає сумі боргу та пені, вказаному у виписці банку з рахунку боржника станом на 06.10.2016 року (а.с.60).

В запереченнях протии позову відповідач посилається на те, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), збільшено строк позовної давності встановлено позовну давність тривалістю 5 років по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки за кредитно-заставним договором. У звязку з цим та враховуючи положення ч.2 ст.88 Закону, відповідач вважає, що виконавчий напис вчинений в межах встановленого законом строку.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ст.626-629 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В свою чергу, будь-яких доказів про наявність у сторін договору домовленостей щодо збільшення строків ползвоної давності по сумі основного боргу та пені на 10 років, суду не надано.

Отже, на думку суду, нотаріус, який вчинив оскаржуваний виконавчий напис, не перевірив наявність умови, передбаченої ст.88 Закону, щодо строку вчинення виконавчого напису, що призвело до порушення процедури вчинення напису (пункт 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) та визначив суму боргу і пені на власний розсуд, а не як вказано кредитором у виписці з рахунку боржника станом на 06.10.16.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, слід визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, керуючись ч.1 ст. 79 та ч.1 ст.88 ЦПК, суд прийшов до висновку, що понесені позивачем і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 гривень підлягають стягненню з відповідача повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.87- 89 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 261, 624 -629, 1046-1054 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.10.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровоської області ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором на суму 69118 (шістьдесят дев"ять тисяч сто вісімнадцять) гривень 36 копійок в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на користь ОСОБА_5 понесені по справі судові витрати в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий