Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр», ОСОБА_5, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Подільськийй край» про визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Октант-Центр», ОСОБА_5, третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Подільськийй край» про визнання недійсним договору.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що 30 червня 2009 року між нею і ЗАТ «Октант», правонаступником якого є ТОВ «Октант-Центр», був укладений договір №1-ЖИ-89 про дольове інвестування у нежитлове будівництво, відповідно до умов якого ЗАТ «Октант» зобов'язалося збудувати та передати їй у власність об'єкт інвестування - нежитлове приміщення, загальною площею 37,9 кв. м на першому поверсі 10-14 поверхового будинку по АДРЕСА_1 у строк до 30 вересня 2010 року.

Свої зобов'язання за договором вона виконала у повному обсязі, а відповідач об'єкт інвестування не збудував та у власність їй не передав. 17 червня 2010 року між ТОВ «Октант-Центр» і ОСОБА_5 був укладений договір №1-ЖИ-89, за умовами якого ЗАТ «Октант» зобов'язалося збудувати та передати у власність ОСОБА_5 об'єкт інвестування - нежитлове приміщення, загальною площею 34,3 кв. м на першому поверсі 10-14 поверхового будинку по АДРЕСА_1.

Об'єктом інвестування у зазначених договорах є одне і те саме нежитлове приміщення.

01 листопада 2011 року відповідно до акту приймання-передачі незавершеного об'єкта будівництва житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 ТОВ «Октант-Центр» передало, а ЖБК «Подільський край» прийняв у власність незавершене будівництво багатоквартирного будинку за вказаною вище адресою. Укладений між відповідачами договір №1-ЖИ-89 від 17 червня 2010 року про дольове інвестування у нежитлове будівництво порушує її право на отримання у власність об'єкта інвестування. Тому позивач просила визнати недійсним договір №1-ЖИ-89 від 17 червня 2010 року про дольове інвестування, укладений між ТОВ «Октант-Центр» і ОСОБА_5

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір №1-ЖИ-89 від 17 червня 2010 року про дольове інвестування у нежитлове будівництво, укладений між ЗАТ «Октант» (правонаступником якого є ТОВ «Октант-Центр») та ОСОБА_5

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2009 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «Октант», правонаступником якого є ТОВ «Октан-центр», був укладений договір № 1-ЖИ-89 про дольове інвестування у нежитлове будівництво, за умовами якого товариство зобов'язалося збудувати і передати їй у власність обумовлений об'єкт інвестування (нежитлове приміщення) у строк до 30 вересня 2010 року, відповідно ОСОБА_4 зобов'язалась забезпечити відповідне інвестування та прийняти його у власність.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що клієнт здійснює фінансування капітальних вкладень в об'єкт (інвестує), що буде збудований підприємством в майбутньому по обумовленій вартості і може отримати відповідний обєкт лише за умови інвестування 100% його вартості.

Відповідно до п. 1.4. договору об'єктом інвестування є нежитлове приміщення загальною площею 37,9 кв. м на першому поверсі 10-14 поверхового будинку по АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 на виконання умов договору внесла кошти у сумі 150 000 грн.

01 листопада 2011 року відповідно до акту приймання-передачі незавершеного будівництва житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, ЗАТ «Октант» передало, а ЖБК «Подільський край» прийняв у власність незавершене будівництво багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1.

Зазначене незавершене будівництво передано в рахунок виконання договорів про дольове інвестування у будівництво квартир, торгових приміщень, паркінгу, в житловому будинку, що укладені між ЗАТ «Октант», як забудовником, та інвесторами, які об'єдналися та створили ЖБК «Подільський край».

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 березня 2015 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2016 року, в задоволені позову ТОВ «Октант-Центр» до ОСОБА_4 про розірвання договору відмовлено.

17 червня 2010 року між ЗАТ «Октант» і ОСОБА_5 був укладений договір № 1-ЖИ-89, за умовами якого ЗАТ «Октант» зобов'язалося збудувати та передати у власність ОСОБА_5 об'єкт інвестування (нежитлове приміщення) загальною площею 34,3 кв. м на першому поверсі 10-14 поверхового будинку по АДРЕСА_1.

Об'єктом інвестування у договорах від 30 червня 2009 року та від 17 червня 2010 року є одне і те саме нежитлове приміщення.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор самостійно визначає цілі, напрями, види та обсяги інвестицій, залучає для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників інвестиційної діяльності, у тому числі шляхом організації конкурсів і торгів.

За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором свідчить про набуття майнових прав на цей об'єкт, а тому розпорядження об'єктом інвестування після набуття позивачем цих прав, шляхом укладення 17 червня 2010 року між ЗАТ «Октант» та ОСОБА_5 договору № 1-ЖИ-89 порушує її права, у зв'язку з чим вказаний договір підлягає визнанню недійсним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко