АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2640/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1824/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.,

Суддів: Дорош А.І., Карпушина Г.Л.,

секретар: Діхтяр Т.В.,

з участю адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено.

Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржила ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_4 втратившою право проживання, а позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_4 з 21 січня 2001 року в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, її речі в квартирі відсутні, за квартиру та комунальні послуги відповідачка не сплачує, ремонтні роботи в спірній квартирі не проводить, що у відповідності до положень ст. 71 ЖК України є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Але з таким висновками не можливо погодитися виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно довідки №5311 від 01.10.2015 року Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради в квартирі АДРЕСА_3 були зареєстровані ОСОБА_10, ОСОБА_4,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Також встановлено, що ОСОБА_10 була квартиронаймачем в квартирі АДРЕСА_3.

Квартира АДРЕСА_3 є комунальною та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради.

16 квітня 2016 року ОСОБА_10 померла.

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» від 06.04.2016 року за №767/02 ОСОБА_4 з 21 січня 2001 року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується актом про не проживання ОСОБА_4 за вищевказаною адресою та актом про не проживання ОСОБА_4 від 11 листопада 1998 року, яким засвідчується, що остання з лютого 1994 року за вищевказаною адресою не проживає.

Факт не проживання за вказаною адресою не заперечується і самою ОСОБА_4

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату особою права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Так, районним судом встановлено, що відповідачка не має можливості вільно користуватися квартириою, в якій вона зареєстрована через те, що будинок перебуває в аварійному стані.

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_3 , який проведено Державним науково-дослідним та проектно-вишукувальним інститутом «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» (а.с.92-99, том 1) по фізичному зносу на день обстеження стан квартири №2 жилого будинку №6а по вулиці Шведській в місті Полтаві «незадовільний» та відповідно до Висновку №55 експертного будівельно-технічного дослідження квартири №2 у житловому будинку літера «В-1» житлового будинку, що розташований по вулиці Шведська, 6а у м.Полтаві від 08.07.2016 року (а.с.100-114, том 1) загальний стан квартири №2 у житловому будинку літера «В-1» по вулиці Шведська, 6а у м.Полтаві незадовільний. Експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту.

Згідно акту обстеження умов проживання від 22 серпня 2016 року затвердженого заступником голови Київської районної в місті Полтаві ради (а.с.159, том 1), встановлено, що після пожежі помешкання потребує капітального ремонту.

Тобто судом першої інстанції достовірно встановлено, що відповідачка була відсутня за місцем помешкання з поважних причин через непридатність житла внаслідок пожежі, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Несплата відповідачкою витрат на утримання житла та комунальних послуг за адресою спірної квартири є підставою для звернення із вимогами про стягнення цих витрат із відповідачки, а не підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги із зазначених підстав задоволенню не підлягають,а рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови в задоволенні зустрічного позову, з огляду на наступне.

Згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно зі ст. 18 зазначеного Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4 після свого народження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що дитина не може бути самостійно позбавлена права користування житлом, в якому вона зареєстрована разом із своєю матірю ОСОБА_5, колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції оскільки такій висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи. Крім того в матеріалах даної справи відсутні переконліві докази про не проживання у спірному будинку відповідачів за зустрічним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, а тому рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, а в іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 17 квітня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_11

ОСОБА_12

Копія вірно

суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1