Провадження № 22-ц/779/1090/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Капущак С.В.

за участю представника банку ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №64.1/88-КЕК-08 від 26.03.2008 року в розмірі 17 363,47 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_3 уклав з ПАТ Кредитпромбанк кредитний договір, відповідно до якого отримав грошові кошти в розмірі 35 000 грн. з розрахунку 25% річних за користування кредитом на строк з 26.03.2008 року до повного погашення кредиту на умовах повернення, строковості та платності.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3, 26.03.2008 року між ПАТ Кредитпромбанк та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №64.1/88-ПЕК/1-08.

20.05.2013 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги позивач придбав права вимоги за вищевказаним кредитним договором.

В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_3 свої договірні зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 17 363 грн. 47 коп.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2014 року позов ПАТ Дельта Банк задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк 17 363 грн. 47 коп. заборгованості за кредитним договором №64.1/88-КЕК-08 від 26.03.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк по 121 грн. 80 коп. витрат по оплаті судового збору з кожного.

ОСОБА_3 посилаючись на те, що жодним чином не був повідомлений про час і місце розгляду справи і про дане рішення дізнався тільки 22.03.2017 року. подав 31.03.2017 року заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2017 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд не врахував того, що згідно кредитного договору строк виконання основного зобовязання настав 25.03.2010 року, тому на час подання позову - 30.08.2014 року, порука за договором припинилась на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, банком пропущено трирічний строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості як з боржника, так і з поручителя.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В судове засідання ОСОБА_3 не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Представник ПАТ «Дельта Банк» заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила її відхилити, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 належно не виконував свої зобовязання за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої підтверджується розрахунком заборгованості; відповідач ОСОБА_4 як поручитель несе солідарну відповідальність разом із позичальником ОСОБА_3 Тому суд вважав, що позов доведений і підлягає до задоволення. Залишаючи заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення без задоволення, суд виходив з того, що до заяви не додано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Однак погодитись із такими висновками суду не можна, виходячи із наступного.

Судом вірно встановлено, що 26.03.2008 року між ПАТ Кредитпромбанк та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір №64.1/88-КЕК-08, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 35 000 грн. з розрахунку 25% річних за користування кредитом на строк з 26.03.2008 року до повного погашення кредиту (а.с. 5-11).

В забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору № №64.1/88-КЕК-08 від 26.03.2008 року, між ПАТ Кредитпромбанк та ОСОБА_4 26.03.2008 року було укладено договір поруки №64.1/88-ПЕК/1-08 (а.с.12-14).

20.05.2013 року ПАТ Кредитпромбанк відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №64.1/88-КЕК-08 від 26.03.2008 року ПАТ Дельта Банк, що підтверджується копією договору купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 21-27).

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора, відповідно до ст 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач ОСОБА_3 належно їх не виконував, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №64.1/88-КЕК-08 від 26.03.2008 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що порука ОСОБА_4 припинилась і позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, про застосування якого заявив відповідач.

Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК). Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

У зв'язку з цим порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Такою є правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 21 травня 2012 р. у справі N 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі N 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі N 6-33цс12).

У договорі поруки(п.4.1) зазначено, що він діє до повного повернення боржником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором, що не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Кредитним договором у п.4.3 визначено, що позичальник зобовязується повністю погасити заборгованість за кредитом та проценти за кредитом не пізніше 25.03.2010 року. Таким чином, кредитним договором визначено останній строк виконання зобовязання щодо повернення кредитних коштів.

У договорі поруки також зазначено термін повернення кредитних коштів - до 25.03.2010 року.

Враховуючи положення ч.4 ст.559 ЦК України, вищевикладені правові позиції Верховного Суду України, колегія суддів приходить до висновку, що порука ОСОБА_4Д, за договором поруки №64.1/88-ПЕК/1-08 від 26.03.2008 року припинилась з 26.09.2010 року, а тому позов до поручителя є безпідставним і до задоволення не підлягає.

Також суд не звернув увагу на те, що у позові до ОСОБА_3 слід відмовити за спливом позовної давності.

Відповідно ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Кредитним договором не передбачено строку позовної давності, тому в даному випадку застосуванню підлягають положення ст.257 ЦК України щодо загальної позовної давності тривалістю у три роки.

Із матеріалів справи, не вбачається, що перебіг строку позовної давності переривався.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(ч.1 ст.261 ЦК України).

Як зазначено вище, кредитним договором визначено останній строк виконання зобовязання щодо повернення кредитних коштів - до 25.03.2010 року, тому саме ця дата є початком перебігу трирічного строку позовної давності, який закінчився 25.03.2013 року.

Проте, позивач звернувся до суд з позовом тільки 08.09.2014 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

При цьому на перебіг строку позовної давності не впливає та обставин, що ПАТ Дельта Банк набув права вимоги за кредитним договором, оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до ПАТ Дельта Банк, як нового кредитора, перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідач ОСОБА_3 заявив про застосування позовної давності у заяві про перегляд заочного рішення(а.с.91-93)., оскільки участі при ухваленні заочного рішення він небрав і не міг реалізувати своє право на подачу заяви про застосування позовної давності.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач заявив про застосування позовної давності, тому дійшов помилкового висновку, відмовивши в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, хоча у суду були підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду.

З огляду на викладене, позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з підстав пропущення строку позовної давності.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, який неправильно застосував норми матеріального права, неповно зясував обставини справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 14 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

В.А Девляшевський

ОСОБА_6