У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Р.О. про примусове проникнення до жилого приміщення, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Банк "Траст", -

в с т а н о в и в :

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпорін Р.О. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Мотивуючи тим, що з метою проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2015 року у справі №755/17686/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" заборгованість за кредитним договором № R011.М0000002 від 13.11.2007 року станом на 27.05.2014 року у розмірі 364 147,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить в сумі 4 246 247 грн. 09 коп., виникла необхідність у примусовому входженні до вказаної квартири.

21.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений для самостійного виконання строк, вимоги виконавчого документу боржником виконані не буди. На сьогоднішній день боржником не здійснено жодних дій для погашення заборгованості, повністю або частково. Дії боржника під час проведення виконавчих дій можливо розцінювати не інакше, як направлені на чинення перешкод державному виконавцю у здійсненні виконавчого провадження та намагання уникнути виконання вимог виконавчого документу.

Враховуючи необхідність опису майна боржника ОСОБА_2, з метою належного виконання рішення суду, та той факт, що у добровільному порядку до зазначеного житла потрапити не можливо, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

У судове засідання державний виконавець не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, розгляд подання здійснюється без виклику сторін та інших заінтересованих осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що подання державного виконавця підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 24.02.2015 року у справі № 755/17686/14-ц позов Публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" заборгованість за кредитним договором № R011.М0000002 від 13.11.2007 станом на 27.05.2014 року у розмірі 364 147,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить в сумі 4 246 247 грн. 09 коп. та судовий збір у розмірі по 1827 грн. 00 коп. з кожного (а.с. 188-190).

23 липня 2015 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мурихіним С.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №48176446 з примусового виконання, виданого 10 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва виконавчого листа № 755/17686/14-ц, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Траст» боргу у розмірі 364 147,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить в сумі 4 246 247, 09 грн., яка була направлена на адресу боржника.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №48176446 ОСОБА_2 отримала, що підтверджується її заявою від 05.08.2015 року. ( а.с. 244, 245).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено. ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як убачається із матеріалів справи, державним виконавцем були проведені необхідні виконавчі дії, спрямованні на виконання рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 24.02.2015 року у справі № 755/17686/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 боргу, а саме: встановлено, що ОСОБА_2 відсутня серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів; відомості щодо реєстрації земельних ділянок на території м. Києва за боржником відсутні; транспортних засобів за нею не зареєстровано.

Згідно із листом Київського міського бюро технічної інвентаризації від 17.10.2016 року №13234, 2/4 частини квартири АДРЕСА_2, зареєстрована на праві власності в рівних долях за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.03.2000 року; 1/4 частини квартири №62 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16.08.2007 року; 1/4 частини квартири №62 зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 15.11.2005 року.

Право власності ОСОБА_2 на частину квартири АДРЕСА_2, підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2017 року №97895037.

Відповідно до Довідки про склад сім'ї та реєстрації (форма 3) від 28.10.2016 року №1278 у квартирі АДРЕСА_2 проживає і зареєстрована одна особа: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.12.2016 року на адресу боржника ОСОБА_6 направлено вимогу державного виконавця про надання вільного доступу 28.12.2016 року о 08 год. 00 хв. до квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була отримана адресатом 22.12.2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. (а.с. 252).

Однак, 28.12.2016 року провести виконавчі дії, направлені на опис майна боржника, не виявилось можливим оскільки двері вказаної квартири ніхто не відчинив, вимогу державного виконавця боржником не виконано про що складено відповідний акт.

Згідно із п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону Країни «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Статтею 376 ЦПК передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, в якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 рішення суду самостійно не виконує, на виклики до державного виконавця не з»являється, під час виходу державного виконавця до квартири АДРЕСА_1 28.12.2016 року двері в квартирі не відчинили. Про причини невиконання вимог державного виконавця перебувати 28.12.2016 року за вказаною адресою, для забезпечення вільного та безперешкодного доступу до квартири, не повідомила, чим перешкодила державному виконавцю в проведенні виконавчих дій, що підтверджується належними і допустимими у розумінні ст. 57-59 ЦПК України доказами.

Аналізуючи обставини справи у їх сукупності, суд знаходить доведеним ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з обставин справи, а також те, що судове рішення не виконано і забезпечення його виконання можливе шляхом вжиття, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», заходів примусового виконання, а також той факт, що у добровільному порядку до жилого приміщення потрапити неможливо, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 293, 294, 376 ЦПК України, Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", суд,

у х в а л и в :

Подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріна Р.О. про примусове проникнення до жилого приміщення, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Публічне акціонерне товариство Банк "Траст" - задовольнити.

Дозволити старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Подпоріну Р.О. примусове проникнення до житла ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_2 з метою проведення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2015 року у справі № 755/17686/14-ц яким стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Банк "ТРАСТ" заборгованість за кредитним договором № R011.М0000002 від 13.11.2007 року станом на 27.05.2014 року у розмірі 364 147,15 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.05.2014 року становить в сумі 4 246 247 грн. 09 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: