Справа № 140/344/17 Провадження № 22-ц/772/1793/2017Головуючий в суді першої інстанції Науменко С. М.
Категорія 39Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Зайцева А.Ю., Шемети Т.М., з участю секретаря судового засідання Куленко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2017 року, -

встановила:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право на: ? частину земельної частки (паю) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» с. Коржівка Немирівського району Вінницької області (далі КСП «Надія») і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого 10 липня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 182; земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності далі КСП «Надія», яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 181.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 20 лютого 2001 року вона склала заповіт, яким на випадок смерті усе майно, окрім частини будинку, який їй належав відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12 грудня 1991 року, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 прийняв спадщину, як такий що постійно проживав з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини і не подав заяву про відмову від неї. Натомість ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, відтак є таким, що спадщину не прийняв.

За цих обставин рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року за позивачем визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. йому видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної частки (паю) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності КСП «Надія» і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 182. Цього ж дня нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину цієї земельної частки (паю) через відсутність заяви ОСОБА_5 про відмову від спадщини, а на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності КСП «Надія» та належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 181, також через відсутність правовстановлюючого документа - сертифікату на земельну частку (пай).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть на а. с. 7), яка згідно зі свідоцтвом про народження була матір'ю ОСОБА_2 (а. с. 8). Відповідно до заповіту від 20 лютого 2001 року, посвідченого секретарем виконкому Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області Войтенко Л.М., ОСОБА_4 випадок смерті усе майно, окрім частини будинку, який їй належав на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 грудня 1991 року, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 9).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 15).

Відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 8 липня 1996 року Немирівською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 10 липня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 182 ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності КСП «Надія» (а. с. 16).

З довідки відділу Держгеокадастру у Немирівському районі Вінницької області від 12 грудня 2016 року видно, що померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 181 належало право на аналогічну за розміром та цільовим призначенням земельну частку (пай) , що перебувала в колективній власності КСП «Надія» (а. с. 11).

15 березня 2016 року за підписом Коржівського селищного голови Немирівського району Вінницької області Коростеня Ю.П. ОСОБА_2 була видана довідка, за змістом якої він фактично мешкає по АДРЕСА_1, там же він постійно проживав і на час смерті ОСОБА_4, вів з нею спільне господарство (а. с. 12).

З копії паспорта ОСОБА_2 видно, що він зареєстрований в с. Грабовець Немирівського району Вінницької області (а. с. 6).

19 жовтня 2016 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. йому видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної частки (паю) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності КСП «Надія» і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 182 (а. с. 15).

Цього ж дня нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах для ведення сільськогосподарського виробництва, що перебувала в колективній власності КСП «Надія» і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, зареєстрованого 10 червня 1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 181, через ненадання правовстановлюючого документа (а. с. 25).

Ч. 1 ст. 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Згідно з п. п. 1, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась до 1 січня 2004 року і, як стверджує сам позивач, була прийнята ним, як таким, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини він до нотаріальної контори не подавав, тобто спадщину прийняв на наступний після її відкриття день, то до цих правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 1268 ЦК України, на яку він послався як на правову підставу позову, натомість вони регулюються положеннями ЦК УРСР в редакції 1963 року, зокрема згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 цього Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України право на звернення до суду в порядку встановленому цим Кодексом, має особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Ч. 1 ст. 33 ЦПК України надає право суду, не припиняючи розгляду справи, змінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, лише за клопотанням позивача.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року.

Як видно зі змісту позовної заяви та заяви Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а. с. 35) спір між позивачем та сільською радою щодо спадкового майна відсутній. Натомість за заповітом від 20 лютого 2001 року, посвідченим секретарем виконкому Коржівської сільської ради Немирівського району Вінницької області Войтенко Л.М., ОСОБА_4 випадок смерті усе майно, окрім частини будинку, який їй належав відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12 грудня 1991 року, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_5, однак останній до участі у справі у як відповідач залучений не був, доказів не прийняття ним спадщини, зокрема щодо невчинення ним протягом шести місяців з дня відкриття спадщини дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року позивач не надав, пославшись лише на те, що зареєстрованим він не значиться (на а. с. 13 міститься лише ксерокопія довідки від 19 травня 2016 року, якість якої не дає можливості визначити яким органом чи посадовою або службовою особою вона видана, із зазначенням, що інформація про його реєстрацію станом на 4 квітня 2016 року відсутня).

Ураховуючи відсутність спору між позивачем та Райгородською сільською радою Немирівського району Вінницької області щодо права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, доказів неприйняття спадщини ОСОБА_5, а також зміст позовної заяви, з якої вбачається, що позивач прийняв спадщину до 1 січня 2004 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки фактично користувався його частиною, зокрема житловим будинком, що встановлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 травня 2016 року, то хоча суд першої інстанції у своєму рішенні всупереч приписам ч. 3 ст. 215 ЦПК України не навів норм матеріального права, на підставі яких вирішив спір, але прийшов до правильного по суті висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що за обставин справи ОСОБА_2 не позбавлений права звернутись із заявою про встановлення факту прийняття ним спадщини, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в порядку окремого провадження за умови відсутності спору з іншими спадкоємцями.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 5 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ А.Ю. Зайцев

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк