Категорія 20Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О. Ю.,

суддів Матківської М.В., Луценка В.В.,

за участі секретаря Торбасюк О.І.,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_7 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в жовтні 2015 року їй стало відомо про укладення між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 договору купівлі продажу частки житлового будинку АДРЕСА_1 від 09.06.2015 року посвідченого та зареєстрованого 09.06.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу у реєстрі за №2062.

Оскільки, на думку позивача, ОСОБА_8 грошових коштів за даним договором не отримував, зазначений договір укладено без наміру створення відповідних наслідків, передбачених договором, вважає його фіктивним, в зв'язку з чим просила визнати його недійсним.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу , в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно договору купівлі - продажу від 09.06.2015 року ОСОБА_8, від імені якого на підставі доручення діяв ОСОБА_9, продав ОСОБА_10 1/ 2 частину житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-7).

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору співвласником 1/2 частини житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, є ОСОБА_11.

Відповідно до ст. 362 ЦК України за нею було збережено право привілеєвої купівлі, про що вона була повідомлена, та відмовилась на підставі заяви від 09.06.2015 року за реєстром №2060.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу не рухомого майна є фіктивним.

В поданій апеляційній скарзі заявник з такими висновками не погодилась та зазначила, що спірний договір купівлі-продажу містить ознаки фіктивності, так як відповідачами не підтверджено отримання коштів за договором ОСОБА_8

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції є вірним, доводи апеляційної скарги його не спростовують з огляду на наступне.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-1873цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

З матеріалів справи, а саме п. 2.1 оспорюваного договору вбачається що продаж 1/2 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, вчинено за ціною 344908,00 грн., які отримані Продавцем від Покупця до укладення Договору.

Сторони підтвердили факт повного розрахунку за продаж ? частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами ьа відсутність матеріальних претензій підписанням, про що зазначено у п. 2.2 Договору.

Проведення розрахунків за договором свідчить про реальність настання правових наслідків правочину, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність обставин, передбачених ст. 234 ЦК України, у діях сторін договору купівлі-продажу від 09.06.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_7 звертаючись до суду із даним позовом вказувала на фіктивність спірного договору, однак нею не надано жодних доказів того, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки вчинення цього правочину. Тобто сукупність вчинених дій сторін договору вказує на спрямованість їх наміру на настання правових наслідків за цим договором.

Доводи апеляційної скарги були предметом судового дослідження і висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: