Справа №587/1176/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 22-ц/788/1205/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, третя особа: Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації,

про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, який в подальшому уточнило і свої вимоги обґрунтовував тим, що 21 лютого 2003 року між ним та ОСОБА_19 був укладений договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7700 доларів США під 14% річних на строк до 20 лютого 2013 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк 21 лютого 2003 року уклав з ОСОБА_19 договір застави нерухомого майна, за яким цей відповідач надав в заставу належні йому на праві власності незавершений будівництвом жилий будинок у вигляді 63% його готовності та земельні ділянки загальною площею 0,3345 га, які розташовані за адресоюАДРЕСА_1Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав і у нього виникла заборгованість, яка станом на 17 лютого 2014 року становила 40022,96 доларів США, в тому числі: 6419,63 доларів США - заборгованість за кредитом; 9651,61 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 23951,72 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, тому в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором у вищезазначеному розмірі позивач просив звернути стягнення на будинок та земельні ділянки, які розташовані за вищезазначеною адресою, шляхом продажу банком вказаного предмета застави з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, з визначеною сторонами вартістю предмета застави в сумі 82100 грн., і яка має бути початковою ціною предмета застави для його подальшої реалізації, з передачею вищезазначеного предмета застави позивачу в управління на період його реалізації у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», а також виселити ОСОБА_19 та інших осіб, які зареєстровані та /або проживають із спірного житлового будинку.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» за безпідставністю позовних вимог.

Вказане рішення суду позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд не прийняв до уваги обставини того, що умови кредитного договору щодо його повного виконання належним чином не реалізовані і досі, тому взяті відповідачем зобов'язання не припинені, у зв'язку з чим вимоги позову стосовно звернення стягнення на предмет застави мали бути задоволені, враховуючи і те, що заборгованість за кредитним договором продовжує збільшуватись.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року було частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» і рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року в даній справі щодо вирішення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки змінене в частині викладення мотивів відмови в задоволенні вказаної вимоги. В іншій частині рішення місцевого суду в даній справі залишене без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року було частково задоволено касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк». Рішення апеляційного суду Сумської області від 29 вересня 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_16, ОСОБА_19 та представника ОСОБА_20, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав:

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2003 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_19 був укладений договір за № 1046 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № НОМЕР_1, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7700 доларів США під 14% річних на строк до 20 лютого 2013 року (т.1, а.с.21, 22, 23, 26, 27, 28).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня, тобто 21 лютого 2003 року між сторонами було укладено договір застави нерухомого майна, за яким цей відповідач надав в заставу належні йому на праві власності незавершений будівництвом жилий будинок, що складає 63% готовності та земельні ділянки загальною площею 0,3345 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать заставодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу за № 691 від 20 лютого 2003 року (т.1, а.с.24-25, 119) та державних актів на право власності на земельні ділянки від 21 лютого 2003 року, за якими ОСОБА_19 на праві власності належать земельні ділянки площею 0,0767 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,2578 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1

У зв'язку з порушенням виконання кредитних зобов'язань, відповідно до звернення позивача, 25 лютого 2004 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на майно ОСОБА_19 у вигляді незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 що складає 63% готовності і знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 0,3345 га, переданого у заставу позивачу за відповідним договором, і за рахунок отриманих від реалізації майна коштів задовольнити вимоги банку в сумі 42513 грн. 35 коп., з яких 40349 грн. 77 коп. сума основного боргу по поверненню кредиту, а 2163 грн. 58 коп. - проценти за користування кредитом.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції від 30 грудня 2010 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 25 лютого 2004 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_19 у зв'язку зі сплатою боржником коштів у повному обсязі (т.1 а.с.57; т.2, а.с.57, 58).

Після передачі недобудованого житлового будинку в іпотеку банку, відповідачами ОСОБА_21 та ОСОБА_22 він був добудований і на даний час відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 січня 2008 року ОСОБА_19 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 загальна площа якого на даний час становить 344,5 кв.м, що вбачається із технічного паспорта на будинок від 03 серпня 2009 року (т.1, а.с.38-43), право власності на який зареєстровано в Комунальному підприємстві «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 05 лютого 2008 року за реєстраційним № 21928276 (т.1, а.с.125).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 червня 2011 року було визнано за ОСОБА_4 право власності на 31,5/100 житлового будинку АДРЕСА_1 як частку в майні подружжя. Визнано також за нею право власності на 31,5/100 земельної ділянки площею 0,0767 га для обслуговування житлового будинку розташованої за зазначеною адресою та виключено з акт опиту та арешту майна від 13 січня 2011 року 31,5/100 житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0767 га розташованих за цією адресою (т.1, а.с.80-82).

У зв'язку з тим, що грошові кошти за виконавчим написом нотаріуса були сплачені банку лише у грудні 2010 року, останній у 2010 році звернувся до Сумського районного суду Сумської області із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час слухання справи змінив свої позовні вимоги і, у зв'язку із тим, що за виконавчим написом нотаріуса вже була стягнута сума основного боргу, просив стягнути заборгованість, що утворилась станом на 16 лютого 2004 року, а саме: заборгованість по процентам в сумі 7106,31 доларів США або 56708 грн. 35 коп., а також пеню за несвоєчасне погашення процентів - 5740,22 доларів США або 45806 грн. 95 коп.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 липня 2010 року, яке набрало законної сили, була стягнута з ОСОБА_19 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8302,66 доларів США, що еквівалентно 65635,02 грн., з яких 7106,31 доларів США проценти за користування кредитом та 1196,35 доларів США - пеня (т.2, а.с.55-56).

Вказане рішення суду було виконано відповідачем в березні 2015 року, на підставі чого постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського районного управління юстиції від 12 березня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа (т.1, а.с.65; т.2, а.с.68).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції послався на його необґрунтованість, вказавши, що у зв'язку з тим, що відповідач погасив заборгованість перед банком у повному обсязі, тому правовідносини зобов'язального характеру, що виникли між сторонами, припинились, отже, відсутні підстави для захисту порушеного права.

Що стосується відмови у задоволенні позовних вимог в частині виселення відповідача ОСОБА_19, то суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нерухоме майно (житловий будинок та земельні ділянки), які є предметом іпотеки, були придбані відповідачем не за рахунок кредиту, а ще до укладення ним кредитного договору, тому його виселення із спірного житла є неможливим без надання іншого постійного жилого приміщення, про яке позивач не вказав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного:

У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобов'зання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про безпідставність твердження позивача про невідповідність вимогам чинного законодавства переведення в резолютивній частині рішення суду суми стягнення з доларів США у гривню.

Як встановлено місцевим судом і вбачається з матеріалів цивільної справи, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 25.04.2004 року, яким звернуто стягнення на нерухоме майно належне відповідачу у справі ОСОБА_19, переданого у заставу позивачу за відповідним договором для задоволення вимог банку в сумі 42513 грн. 35 коп., з яких 40349 грн. 77 коп. сума основного боргу по поверненню кредиту, а 2163 грн. 58 коп. - проценти за користування кредитом було завершене 30.12.2010 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку зі сплатою боржником коштів у повному обсязі (т.1 а.с.57; т.2, а.с.57, 58).

Також виконане і рішення Сумського районного суду Сумської області, яким була стягнута з ОСОБА_19 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8302,66 доларів США, що еквівалентно 65635,02 грн., з яких 7106,31 доларів США проценти за користування кредитом та 1196,35 доларів США - пеня. Дана обставина підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.03.2015р. ВП №38478388 з якої вбачається, що борг в розмірі 66321,02 гри. перераховано стягувачу, тобто ПАТ КБ «Приватбанк» (т.1, а.с. 68).

Позивач не оскаржував постанови про закриття виконавчих проваджень, а отже погоджувався з тими обставинами, що як виконавчий напис нотаріуса, яким стягнуто тіло кредиту та сума відсотків так і рішення суду, яким стягнута сума відсотків та пеня є виконаними.

Крім того, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи позивачем в додатку до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між Банком та відповідачем ОСОБА_19 станом на 17.02.2014 року, а також під час слухання справи у апеляційному суді представником позивача надано новий розрахунок заборгованості за кредитним договором також станом на 17.02.2014 року (т.1, а.с.9-15; т.3, а.с.137-15). Зазначені розрахунки є суперечливими і різняться між собою як по загальній сумі заборгованості так і по його складових (тілом, відсотках та пені).

Оскільки місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку, що правовідносини зобов'язального характеру, що виникли між сторонами, закінчились повним виконанням сторонами зобов'язань кредитного договору, тому колегія суддів погоджується і з висновком місцевого суду про те що, у цьому випадку, позивач не має права вимоги звернення на предмет іпотеки та виселення відповідачів у справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -