АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/820/17 Номер провадження 22-ц/786/1807/17Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Гальонкіна С.А.,

при секретарі: Радько О.М.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава Збройних Сил України на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, з участю третіх осіб: Степненська сільська рада Полтавського району, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем,-

В С Т А Н О В И Л А :
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати право на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що відповідач, який є суміжним землекористувачем земельної ділянки, на розроблення проекту землеустрою якої ОСОБА_2 має дозвіл згідно наказу № 2601-СГ, відмовив у погодженні акту меж земельної ділянки, чим порушив його право на приватизацію.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року визнано неправомірною відмову Квартино-експлуатаційного відділу м. Полтави у підписанні акту погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 для передачі йому у власність земельної ділянки площею 2,00 га в с. Степне Полтавського району Полтавської області.
Визнано за ОСОБА_2 право на затвердження Головним Управлінням Держгеокадастру у Полтавській області землевпорядної документації без погодження меж із суміжним землекористувачем квартирно-експлуатаційним відділом м. Полтави з метою передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області за межами населеного пункту.
Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.
З даним рішенням не погодився відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам, та порушено норми матеріального права.
Вказує, що Міністерство оборони України є постійним користувачем земельної ділянки, розташованої в с. Степне Полтавського району Полтавської області, площею 214,4 га на підставі державного акту на право постійного землекористування серії ЯЯ № 227004 від 25 березня 2009 року, виданої для розташування та обслуговування в/ч НОМЕР_1 військового містечка № НОМЕР_2 , розташованій на території Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області, однак земельна ділянка площею 8,6 га не увійшла до державного акту на постійне землекористування серії ЯЯ №227004 від 25 березня 2009 року, так як 29 липня 2003 року була незаконно передана до земель запасу Полтавської районної державної адміністрації.

До 2003 року зазначена земельна ділянка належала до земель Міністерства оборони України та знаходилась на балансі КЕВ м. Полтава та у користуванні вч НОМЕР_1 .

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, приходить до висновку про задоволення скарги.
Місцевим судом встановлено, що 08 квітня 2016 року наказом № 2601-СГ головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Степненської сільської ради Полтавського району Полтавської області.
З метою виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивач уклав договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 про надання послуг з виготовлення проекту землеустрою. Після виготовлення проект землеустрою був погоджений головою Степненської сільської ради та сусіднім землекористувачем ОСОБА_4 .
Одним із суміжних землекористувачів є квартирно-експлуатаційний відділ м.Полтави. У зв`язку із цим позивач звернувся до квартирно-експлуатаційного відділу м.Полтави - користувача суміжної ділянки для підписання відповідного акту.
В грудні 2016 року ОСОБА_2 отримав письмову відмову від Відповідача, в якій він зазначив, що «вважає Розпорядження №393 від 29.07.2003 року Голови Полтавської Районної Державної Адміністрації «Про зміну категорії земельної ділянки та передачу її до земель запасу» прийнятим із порушенням чинного законодавства». Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання Відповідач підписувати теж відмовився.
Вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд виходив з того, що позивачем у повній мірі доведено факт порушення його прав на приватизацію земельної ділянки, внаслідок відмови відповідача, як суміжного власника, підписати акт погодження межових знаків.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Стаття 16 ЦК України визначає перелік способів захисту порушених прав та інтересів у суді.

Усунення перешкод у реалізації права на приватизацію земельної ділянки шляхом визнання безпідставною відмови від підпису під актом як спосіб захисту права чинним законодавством не передбачено.

Частиною 3 ст. 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

За змістом ст. 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Аналогічна норма передбачена і ст. 55 Закону України «Про землеустрій»

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що позовні вимоги позивача не узгоджується із способами захисту прав на земельну ділянку, визначеними ст. 152 ЗК України.

Визнання судом неправомірною відмову відповідача в дачі згоди на приватизацію спірної земельної ділянки не поновить порушене право позивача, за захистом якого він звернулась до суду, в обраний ним спосіб.

Разом із тим, відмова у приватизація земельної ділянки з мотивів відсутності погодження меж суміжним землекористувачем не позбавляє позивача права звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім того, надаючи позивачу право на погодження та затвердження землевпорядної документації, місцевий суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки таке право належить виключно до повноважень органу місцевого самоврядування.

До повноважень органу місцевого самоврядування належить прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, а не погодження меж земельної ділянки у разі відмови у такому погодженні суміжними власниками землі і землекористувачами; при цьому непідписання чи відмова у підписанні вказаних документів іншою особою не є підставою для відмови у затвердженні технічної документації уповноваженим органом.

Окрім цього, право погодити, або відмовитися від підпису є конституційно-гарантованим правом кожної особи на вільне волевиявлення та реалізацію належних йому прав. Зокрема відповідач відмовився надати згоду на приватизацію земельної ділянки з тих підстав, що, на їх думку, у 2003 році вона була незаконно передана до земель запасу Полтавської районної державної адміністрації, без погодження з Міністерством оборони України .

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Стягненню з позивача на користь відповідача підлягають і понесені судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи в сумі 1760 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, п. 2 ч. 1 307, п. 4 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -
В И Р І Ш И Л А :
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтава Збройних Сил України - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 30 травня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, з участю третіх осіб: Степненська сільська рада Полтавського району, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави сплачений судовий збір в сумі 1760 гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов
Судді: /підпис/ А.І. Дорош /підпис/ С.А. Гальонкін
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Полтавської області __________ П.С. Абрамов