Справа № 188/1603/16-ц
Провадження № 2/188/431/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Суддя Петропавлівського району суду Дніпропетровської області Полубан М.П. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна між ними ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено .

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2017 р. було скасовано та справу було направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи питання про подальший рух справи , суд вважає , що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків .

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України , суддя , встановивши , що позовну заяву подано без додержання вимог , викладених у статті 119 і 120 цього Кодексу , або не сплачено судовий збір , постановляє ухвалу , в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху , про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Судом встановлено , що в позовній заяві позивач викладає фактичні обставини справи , правове обгрунтування свого порушеного права та просить суд :

- попередньо визначити ціну позову в розмірі 53 000 грн. з послідуючим стягнення недоплаченого судового збору.

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно ( зазначається перелік спірного майна та його попередня вартість ) .

- поділити спільне сумісне майно подружжя без визначення його в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в зв"язку з чим виділити на користь кожного із них по 1/2 частині.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.1 ЦПК України ) .

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України.)

В даній конкретній ситуації суд вважає за необхідне зазначити , що ухвалою суду від 16.12.2016 р. провадження по даній справі було відкрито.

В той же час , суд дійшов висновку , що провадження було відкрито за заявою , поданою без додержання вимог , викладених у ст. 119 та 120 ЦПК України. (п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України ) .

Відповідно до вимог п 8 ч 1 ст. 207 ЦПК України та роз"яснень, що містяться у п 7 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»визначено, що якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК.

Таким чином , судом встановлені наступні недоліки :

1. Позивачем не визначено ціну позову , так як ціну позову визначає позивач у позовній заяві.

У відповідності до пунктів 4 та 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст. 121 ЦПК України.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

У позовах майнового характеру ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, звіт про оцінку майна (висновки суб'єкта оціночної діяльності), витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та інші документи , що позивачем не зроблено.

2 . З прохальної частини позову вбачається , що позивач звертається до суду з вимогою майнового характеру ( поділити спільне майно... та виділити на користь кожного по 1/2 частині ) та немайнового ( визнати спільною сумісною власністю сторін майно , перелік якого визначається ).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Пленум) у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Відповідно до п.13 Пленуму зазначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). .

В даній ситуації , суд вважає , що позивачу необхідно надати суду докази , які підтверджують дійсну вартість спірного майна та визначитися з ціною позову.

Крім того , позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 551.20 грн.

3. Суду незрозуміла позиція позивача щодо логічного завершення судового спору.

При цьому позивачем не зазначається , яке саме рухоме майно вона просить передати у її власність, а яке майно відповідачу ?

4. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суду не надано доказів щодо звернення позивача до відповідача щодо добровільного поділу майна, що є спільною сумісною власністю.

Відповідно до зазначеного , позивачу слід усунути зазначені недоліки .

На підставі викладеного , керуючись ст. 119,121 п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ такого майна між ними - залишити без руху для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України зазначені недоліки слід усунути не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Копію даної ухвали направити позивачу для відома.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає ( ст. 293 ЦПК України ) .

Суддя ОСОБА_4