11.07.2017 Справа № 363/1686/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Баличевої М.Б..

при секретарі Кашоїди М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із названим позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 16 травня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачкою перебувають у шлюбі з 16 травня 2014 року. Від шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду сім'ї стало те, що шлюбне життя його з дружиною не склалось через відсутність спільних інтересів, взаємодопомоги, поваги до нього, нерозуміння його відповідального ставлення до роботи та фінансового достатку родини. Зазначив, що їх спільна дитина залишається жити з матір'ю, а він в свою чергу має намір завжди підтримувати свою дочку не тільки фінансово, а й з усіх інших питань, коли їй буде потрібна допомога батька, приймати участь в її вихованні, навчанні й розвитку. Майнового спору на даний час між ними не має.

Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю, просив суд її задовольнити, пояснив, що на даний час в нього вже є інша кохана людина, що і стало підставою для розірвання його шлюбу з відповідачкою. Вказав, що з лютого 2017 року у них фактично були припинені шлюбні відносини. Зазначив, що у нього з ОСОБА_2 спільне майно відсутнє. Він має майнові права торгової марки. Їх спільна дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з матір'ю. Проти надання строку для примирення він заперечував.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу, однак заперечувала щодо підстави розірвання шлюбу, вказавши, що фактичні шлюбні відносини між нею та ОСОБА_1 були припинені, коли вона дізналась про існування цієї позовної заяви. В лютому 2017 року позивач вирішив пожити окремо деякий час, однак їх фактичні шлюбні відносини не були припинені. В березні 2017 року ОСОБА_1 повідомляв її, що має намір подати позов до суду про розірвання шлюбу. На її думку, підставою для розірвання шлюбу між ними стало зрадження ОСОБА_1 Зазначила, що майнового спору між ними на даний час не має. Їх спільна дитина залишиться проживати разом з нею. Строк для примирення просила не надавати.

Вислухавши пояснення сторін, представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 травня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597 (а.с. 8).

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження дитини сторони записані батьками (а.с. 9).

Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них відсутні спільні інтереси, взаємодопомога та повага один до одного. Фактично шлюб припинений з лютого 2017 року.

Спільна дитина залишається жити з ОСОБА_2 Майновий спір на даний час між сторонами відсутній.

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України.

Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України.

Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало неможливим, миритися наміру сторони не бажають, за наявності таких обставин збереження цього шлюбу надалі є недоцільним, що є підставою для задоволення даного позову.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 10,11,209, 212-215, 292 ЦПК України, на підставі ст. ст. 110, 112, 113,115 СК України суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2), зареєстрований 16 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 597.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий М.Б. Баличева