Провадження № 2/161/4037/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2013 року по 14 серпня 2013 року. У шлюбі у них народилася одна дитина: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує на те, що дитина перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку по утриманню доньки, не бере участі в матеріальному забезпеченні та вихованні. Можливості самостійно забезпечувати дитину усім необхідним в неї немає. Просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Крім того, суду пояснила, що дитина часто хворіє на ГВРІ та алергії, на лікування необхідні значні витрати, а її заробітної плати не вистачає на повноцінне утримання доньки та лікування.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення аналогічні до викладених у письмових запереченнях. Також суду пояснив, що сума, яку просить позивач є занадто високою, оскільки заробітна плата ОСОБА_3 становить 3500 грн. на місяць, а на його утриманні, крім спільної доньки з позивачкою, ще є цивільна дружина та її дитина, з якими він проживає. Вказує, що відповідач не погоджується з доводами позивача у позовній заяві про те, що він матеріально не допомагає доньці ОСОБА_4, оскільки постійно надає таку допомогу шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3)

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕГ № 180530, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_3 вказаний батьком ОСОБА_4 у свідоцтві про її народження. (а.с. 4).

Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх малолітньої дитини, тобто між ними існує спір з цього питання.

ОСОБА_5 ОСОБА_4 проживає разом з матірю позивачкою ОСОБА_1, самостійних доходів не має.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Із матеріалів справи, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 працює на посаді менеджера (логістика) у ТзОВ «Птахокомплекс «Губин» та отримує заробітну плату у розмірі 3500 грн. на місяць (а.с. 23). Інших доходів відповідач не має.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є працездатним, здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших неповнолітніх дітей, утриманців він не має.

Доводи відповідача на те, що на його утримані перебуває син його співмешканки ОСОБА_6 - ОСОБА_7, суд до уваги не приймає, оскільки батьком останнього, відповідач ОСОБА_3 в свідоцтві про народження не зазначений (а.с. 21-22).

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для дітей віком до 6 років розмір прожиткового мінімуму з 01.05.2017 року становить 1492 грн.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд вважає, що ОСОБА_3 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Доводи позивача про те, що дитина страждає на затримку мовного розвитку, у звязку з чим потребує додаткових витрат на заняття з логопедом, відвідування лікарів та проведення медичних обстежень, суд при розгляді питання про стягнення аліментів не приймає, оскільки зазначені позивачкою витрати відносяться до додаткових витрат на дитину, позовна вимога про їх стягнення в даній справі позивачкою у встановленому законом порядку не заявлена, що не позбавляє її права звернутися до суду з окремим позовом.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, який народився 01.01.1989 року в м. Луцьку Волинської області, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 900 (девятсот) грн. щомісяця, починаючи з 15 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання в межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8