У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровській області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю), за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що згідно з протоколом звітно-виборчої конференції АТ «Нива» від 08 лютого 1997 року № 1 затверджено список членів АТ, які мають право на земельну частку (пай) у кількості 686 осіб, але список до цього протоколу не додавався.

Згідно з протоколом зборів уповноважених та членів колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» (далі - КСП «Нива») від 26 січня 2000 року № 1 затверджено кількість членів КСП «Нива», які були пропущені у списках на паювання землі у 1997 році і мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай), чисельністю 29 осіб. Список до вказаного протоколу не додавався.

Відповідно до протоколу уповноважених та членів КСП «Нива» від 18 лютого 2000 року № 2 затверджено додатковий список осіб, що мають право на земельну частку (пай) у кількості 49 осіб. Список до вищевказаного протоколу не додавався.

02 січня 1997 року позивач був прийнятий на посаду інженера в АТ «Нива». Звільнений з посади за власним бажанням 20 травня 2005 року. З невідомих причин його не було включено в жоден з вище зазначених списків. Про те, що він має право на земельну частку (пай) дізнався 15 січня 2016 року згідно з інформацією у листі відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області за № 31-416-99.6-43/0/2-16.

Позивач просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 6,2 умовних кадастрових гектарів по КСП «Нива» на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області; зобов'язати Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та встановлення меж в натурі на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право на земельну частку (пай) у розмірі 6,2 умовних кадастрових гектарів по КСП «Нива» на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Зобов'язано Межівську районну державну адміністрацію Дніпропетровської області надати ОСОБА_6 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом її безоплатної приватизації у розмірі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та встановлення меж у натурі на території Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не може бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову керувався тим, що позивач зважаючи на дату паювання у господарстві 23 грудня 1999 року, будучи членом КСП «Нива» мав право на отримання земельної частки (паю) під час паювання земель відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, керувався тим, що позивач в списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, який додається до акту на право колективної власності на землю, не значиться.

Відповідно до вимог ст. ст. 22, 23 ЗК України від 1990 року, п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами й доповненнями), член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно з довідкою відділу Держгеокадастру у Межівському районі Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року № 31-416-99.6-43/0/2-16 у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який додається до державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 30 листопада 1994 року аграрно-виробничому товариству «Нива», позивач ОСОБА_6 не значиться (а. с. 17).

Нe значиться ОСОБА_6 і у списку членів КСП «Нива», доповненого за рішенням Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області від 15 лютого 2000 року № 62-XII/XXIII 29 особами (а. с. 71−97).

Як вбачається з інформації, наданої Архівним відділом Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, процес паювання КСП «Нива», виділення в натурі земельних часток (паїв) був завершений за рішенням Демуринської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області від 03 квітня 2001 року № 120-22/ХХІІІ, до якого також був долучений список громадян, яким відводилися земельні ділянки в натурі (на місцевості) у розмірі земельної частки (паю), однак і у вказаному списку ОСОБА_6 також не значиться (а. с. 71-97).

Крім того, відповідно до довідки Архівного відділу Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року № С-30 згідно з протоколом засідання правління АТ «Нива» від 06 січня 1997 року № 1 ОСОБА_6 прийнятий за договором і направлений інженером по МТП. 02 листопада 1998 року ОСОБА_6 прийнято в члени акціонерного товариства (а. с. 23).

Враховуючи викладене, а також на те, що відповідно до наданої архівним відділом Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області копії протоколу засідання правління AT «Нива» від 06 січня 1997 року №1 про прийом ОСОБА_6 на роботу та копії протоколу засідання правління «Нива» від 02 листопада 1998 року № 11 про прийняття ОСОБА_6 у члени акціонерного товариства (а. с. 133-137), позивач ОСОБА_6 на час отримання аграрно-виробничим товариством «Нива» акта на право колективної власності на землю, членом цього товариства не був, у зв'язку з чим не був включеним до списку, що долучений до вказаного акта, так і на час завершення процесу паювання у списках громадян, яким відводилися земельні ділянки не значився, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак