Справа № 307/3549/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів Бисага Т.Ю., Мацунич М.В.,

секретарі Чучка Н.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 і

представника Тячівського районного управління водного господарства ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 31 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Тячівського міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд із даним позовом, мотивуючи тим, що з 04.03.2003 року по 15.09.2016 року працював на посаді водія в Тячівському МУВГ і згідно наказу №150-К від 25.11.2016 року його було звільнено із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗнП України.

Вважає, що звільнення є незаконним та необґрунтованим, так як звільнено згідно наказу за прогул 15 вересня 2016 року, але в цей час працював повний робочий день. 16 вересня 2016 року позивач почував себе і звернувся до лікаря за межами області, а тому 17 вересня 2016 року цінним листом направив заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати згідно опису. На прийом до лікаря позивач був записаний на 19 вересня 2016 року і що саме буде хірургічне втручання дізнався лише після огляду, а тому прохав у заяві надати відпуск з 20 вересня 2016 року. Після цього також відправив рекомендованим листом із повідомленням заяву про звільнення його за власним бажанням, так як стан його здоровя не дозволяє йому в подальшому виконувати функції водія. Про стан здоровя позивача свідчать записи лікарів в амбулаторній карточці та довідці від лікаря.

Так як пропрацював на даному підприємстві більше 13 років, жодного разу не мав догани, та мав надію, що перед виходом на пенсією, зможе вирішити проблеми із здоровям, звільнившись за власним бажанням і посилаючись на вищезазначені обставини просив поновити його на посаді водія Тячівського МУВГ і стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Тячівського районного суду від 04 вересня 2017 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Тячівського районного суду від 05 вересня 2017 року виправлено дату винесення повного тексту рішення Тячівського районного суду від 31 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Тячівського міжрайонного управління водного господарства про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущену описку і правильно зазначено дату постановлення рішення 31 серпня 2017 року замість 04 вересня 2017 року.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника Тячівського районного управління водного господарства ОСОБА_3, який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно наказу № 150-К від 25.11.2016 року ОСОБА_1 звільнено із посади водія на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

У відповідності до п. 4 ст. 40 КзпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Із наказу відповідача №150-К від 25 листопада 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1Л.» вбачається, що починаючи з 16 вересня 2016 року по 24 листопада 2016 року водій автотранспортного засобу КрАЗ ОСОБА_1 був відсутній на роботі. Даний факт засвідчений доповідними записками головного механіка ОСОБА_4 від 16 вересня 2016 року, 30 вересня 2016 року, 17 жовтня 2016 року та актами про відсутність на роботі №1 від 16 вересня 2016 року, №2 від 19 вересня 2016 року, №3 від 21 вересня 2016 року, №4 від 30 вересня 2016 року, №5від 5 жовтня 2016 року, №6 від 17 жовтня 2016 року, №8 від 31 жовтня 2016 року, №9 від 14 листопада 2016 року.

Зі слів ОСОБА_2, дружини ОСОБА_1 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 виїхав за кордон, надіславши заяву на надання йому відпустки без збереження заробітної плати цінним листом. Даний факт засвідчено актом №7 від 19 жовтня 2016 року.

У заяві 17 вересня 2016 року, яка надійшла на адресу Тячівського міжрайонного управління водного господарства 20 жовтня 2016 року цінним листом, ОСОБА_1 просив надати йому відпустку за свій рахунок у звязку з необхідністю оздоровлення з 20 вересня 2016 року по 20 жовтня 2016 року.

Статтею 25 Закону України «Про відпустки» встановлені випадки, коли відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку і в п. 11 зазначено, що працівникам для завершення санаторно-курортного лікування - тривалістю, визначеною у медичному висновку.

Згідно до ст. 26 вищезазначеного Закону за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Твердженням позивача та його представника щодо неправомірності ненадання йому відпустки без збереження заробітної плати, згідно надісланої ним 17 вересня 2016 року заяви, то до такої заяви не було додано відповідного медичного висновку і відповідно до ст. 25 Закону України «Про відпустки» не могла бути надана, а для застосування вимог ст. 26 цього Закону не існувало угоди сторін. Разом з тим, така відпустка може надаватися на строк не більше як 15 календарних днів на рік.

ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 16 вересня 2016 року по 24 листопада 2016 року і в період з 17 вересня 2016 року по 23 грудня 2016 року перебував за межами України, що визнається сторонами.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 на роботі стверджується актами відповідача про відсутність на роботі №1 від 16 вересня 2016 року, №2 від 19 вересня 2016 року, №3 від 21 вересня 2016 року, №4 від 30 вересня 2016 року, №5від 5 жовтня 2016 року, №6 від 17 жовтня 2016 року, №8 від 31 жовтня 2016 року, №9 від 14 листопада 2016 року, що дає підставу відповідачу для звільнення позивача із роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до рішення профспілкової організації Тячівського міжрайонного управління водного господарства №3 від 18 листопада 2016 року надано згоду на звільнення з роботи ОСОБА_1, водія автотранспортного засобу КрАЗ за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

За таких обставин, суд першої інстанції, встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі, результати оцінки доказів судом відображені у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_5