Провадження № 2/193/175/17
У Х В А Л А

14 липня 2017 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області судді:

судді Кащука Д .А.

при секретарі Палій Л. Г.

за участі представника

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", представник позивача - ОСОБА_3, до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності № 189 від 26.06.2017 року в інтересах ОСОБА_4 надав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином повідомлений, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Згідно ст. 123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Представник позивача у зустрічній позовній заяві вказує, що відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» чітко прописана процедура укладання договору, в якій йдеться й про питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит можу бути витрачений, форми його забезпечення, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформленням договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність встановлену ст. 15 і 23 зазначеного Закону.

Вказує, що між банком та ОСОБА_4 жодних договорів не укладалось та не підписувались. Жодні документи у яких зафіксований зміст кредитних умов вона також не підписувала.

Відповідно до ст. 124 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред'явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Дослідивши зустрічну позовну заяву, суд встановив що позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, а саме позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Судом вбачається, що представником позивача не обґрунтована обставина отримання саме споживчого кредиту, який має на меті придбання продукції і лише на даній підставі до таких правовідносин застосовуються положення ЗУ «Про захист прав споживачів», але всупереч цьому представником позивача не зазначено для якої цілі отримані кошти ОСОБА_4.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється Законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 №3795-VI ця норма доповнена ч.2, за якою в договорах за участю фізичної особи враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до преамбули закону «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між

споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У вказаному акті не визначено меж його дії, але, враховуючи характер правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства й наявності в цивільних правовідносинах такої сторони, як споживач, можливо зробити висновок, що регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Такі відносини можуть виникати з актів законодавства або з інших угод, які йому не суперечать.

Від правильного вирішення цього питання залежить й застосування положень ч.3 ст.22 закону «Про захист прав споживачів» щодо звільнення таких осіб від сплати судового збору.

Вказаний акт містить значно більше гарантій прав споживачів під час отримання послуг порівняно з ЦК та іншими спеціальними законами. Разом з тим, оскільки окремі види правовідносин з участю споживачів регулюються й спеціальними актами, закон «Про захист прав споживачів» має застосовуватися в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було передбачено, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII , який набрав чинності 01 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав не передбачено.

Заявник звернувся із зустрічною позовною заявою на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору та який є спеціальним законом, що визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, тому саме цей Закон підлягає застосуванню.

Виходячи з того, що статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви відсутні.

Крім того, представник позивача просить визнати кредитний договір не дійсним, але всупереч п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не зазначено доказів, що підтверджують обставин які б слугували про визнання його таким.

Ч. 8 ст. 119 ЦПК України якщо позовна заява подається представником позивача, до позовної заяви додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

До цивільної справи додано довіреність № 189 від 26.06.2017 року посвідчена секретарем виконкому Вакулівської сільської ради ОСОБА_5, якою ОСОБА_4 доручає представляти її інтереси та для виконання представницьких функцій ОСОБА_1 надає наступні права отримувати документи, подавати будь-які заяви, запити, скарги тощо, але таких повноважень, як подача зустрічної позовної заяви довірителем своєму представнику не надано.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

Також судом враховується, що якщо позовна заява не відповідає встановленим вимогам, суд постановляє ухвалу про залишення її без руху та надання часу для виправлення недоліків. Протягом цього часу справа за первісним позовом не може розглядатися, оскільки в такому випадку подання зустрічного позову втрачає сенс та призвело б до фактичного порушення права відповідача на звернення з таким позовом, а тому суд вважає за необхідне розгляд вказаної цивільної справи відкласти на іншу дату.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Судовий розгляд цивільної справи за позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", представник позивача - ОСОБА_3, до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, відкласти на 13 годин 00 хвилин 01 вересня 2017 року

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності № 189 від 26.06.2017 року в інтересах ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним залишити без руху, надавши позивачу термін для усунення недоліків 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що при не усуненні недоліків до вказаного часу позовна заява буде рахуватися не поданою і повернута позивачу, в цьому разі немає перешкод для звернення з новою позовною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Кащук