УхвалА

іменем україни

2 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Бахмацької міської ради Чернігівської області до ОСОБА_4 про стягнення суми; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Бахмацької міської ради Чернігівської області про визнання права постійного користування земельною ділянкою за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року прокурор Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бахмацької міської ради Чернігівської області з указаним позовом посилаючись на те, що 1 вересня 2000 року між торгово-виробничим підприємством «ЗАТ КАШТАН» (далі - ТВП «ЗАТ КАШТАН») та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі кафе «Каштан», площею 698,8 кв. м, яка знаходиться по АДРЕСА_1 Питання щодо умов користування земельною ділянкою за вказаною адресою сторонами в договорі купівлі-продажу обумовлено не було. Вказаний об'єкт нерухомості 30 червня 2010 року було поділено на три частини між співвласниками та за кожним було оформлено право власності з присвоєнням окремої адреси. За ОСОБА_4 було оформлено право власності на частину нежитлового приміщення, що розташоване по АДРЕСА_1

18 жовтня 2010 року за відповідачкою було зареєстровано право власності на указану частину нежитлового приміщення що підтверджується свідоцтвом про право власності.

Відповідно до довідки Бахмацької міської ради Чернігівської області від 28 грудня 2016 року, земельна ділянка під нежитловим приміщенням за указаною адресою є комунальною власністю територіальної громади м. Бахмач Чернігівської області.

Прокурор зазначав, що у Державному реєстрі земель на території Бахмацького району Чернігівської області інформації щодо реєстрації права оренди чи права постійного користування за ОСОБА_4 на земельну ділянку за указаною адресою відсутня.

22 жовтня 2014 року Бахмацькою міською радою Чернігівської області ОСОБА_4 було направлено лист про порядок отримання земельної ділянки під вказаним об'єктом нерухомості в оренду та про необхідність звернення до міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання в оренду земельної ділянки. 6 червня 2015 року ОСОБА_4 була надіслана вимога із пропозицією перерахувати заборгованість та подати заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте остання жодних дій спрямованих на сплату коштів за користування земельною ділянкою та розроблення проекту землеустрою не вчинила.

Ураховуючи викладене, та посилаючись на те, що ОСОБА_4 використовує земельну ділянку по АДРЕСА_1, для розміщення комплексу нежитлових будівель без укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки, а неотримання орендної плати за користування землею завдає істотної шкоди інтересам держави, просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь Бахмацької міської ради Чернігівської області збитки за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 6 625 грн 77 коп.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 пред'явила до суду зустрічний позов до Бахмацької міської ради Чернігівської області, посилаючись на те, що оскільки вона придбала об'єкт нерухомості у ТВП «ЗАТ КАШТАН», яке в свою чергу отримало акт на право постійного користування земельною ділянкою, то за нею зберігається право постійного користування земельною ділянкою на тих самих умовах як і у попереднього власника об'єкта нерухомості.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила визнати за нею право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2016 року в задоволенні позову прокурора Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах Бахмацької міської ради Чернігівської області відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право постійного користування земельною ділянкою площею 216,2 кв. м розташованою під належним ОСОБА_4 на праві власності об'єктом нерухомості нежитловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1, з 18 жовтня 2010 року. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2017 року рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області 29 грудня 2016 року скасовано. Позов прокурора Бахмацької місцевої прокуратури Чернігівської області в інтересах Бахмацької міської ради Чернігівської області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Бахмацької міської ради Чернігівської області 6 625 грн 77 коп. у відшкодування завданих збитків. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, задовольняючи позов прокурора та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4,апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. ст. 92, 120, 125, 152, 156, 157, 206 ЗК України, ст. ст. 22, 1166 ЦК України, дійшов до правильного висновку про те, що після придбання частини нежитлового приміщення, ОСОБА_4 не вчинила дій щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та продовжувала користуватись нею, не сплачуючи жодних платежів, чим завдала позивачу збитки.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року № 6-2588 цс 15 яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Розмір збитків завданих міській ради за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів визначено за правилами передбаченими Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про набуття нею права користування земельною ділянкою за указаною адресою на тих самих умовах що були у попереднього землекористувача - Бахмацького орендного підприємства громадського харчування є безпідставним, оскільки рішення про надання товариству в постійне користування земельної ділянки міською радою та її виконавчим комітетом не приймалося, останнє не мало ні права власності, ні права користування указаною вище земельною ділянкою.

Крім того, посилання на рішення виконавчого комітету міської ради від 15 травня 1997 року № 104 є безпідставним, оскільки це рішення стосувалося земельної ділянки по АДРЕСА_1

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про те, що після реального розподілу нежитлового приміщенняОСОБА_4 до компетентних органів з метою узаконення користування земельною ділянкою не зверталася, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався.

ОСОБА_4 не довела, що Бахмацькою міською радою Чернігівської області порушенні її права, свободи, законні інтереси, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про сплату нею земельного податку правового значення не має, оскільки указані дії вчинені після ухвалення рішення судом першої інстанції. Окрім того, зазначені дії підтверджують факт визнання відповідачкою свого обов'язку сплачувати кошти за користування земельною ділянкою.

Інші доводи касаційної скарги на законність судового рішення не впливають, в основному стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.Ф. Хопта