Справа № 376/913/16-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/3931/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 31.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді:ОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
з участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології» про визнання нечинним рішення державного реєстратора та визнання договору оренди недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати нечинним та скасувати рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області про державну реєстрацію Договору оренди землі від 18.11.2014 року, укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології (далі по тексту ТОВ «АСТ») та визнати недійсним вказаний договір. Свої вимоги позивач мотивували тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області. 18.11.2014 року між нею та ТОВ «АСТ» було укладено договір про надання в оренду даної земельної ділянки строком на 5 років. 27.12.2015 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було здійснено державну реєстрацію вказаного договору.

Позивач вважає, що порушенні її права, оскільки реєстратор здійснив реєстрацію даного договору, який не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі», а саме, ч.3 ст. 19 вказаного закону, відповідно до якої строк договору не може бути менше ніж 7 років.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано нечинним та скасовано рішення державного реєстратора, приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 про державну реєстрацію Договору оренди землі від 18.11.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Аграрні системні технології», , індексний номер: 27568727 від 27.12.2015 року.

Визнано недійсним Договір оренди землі від 18.11.2014 року, укладений між ОСОБА_5 та товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», код .

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить скасувати рішення від 07.09.2016 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що умови договору оренди землі, укладеного у 2014 році, з зазначенням строку дії договору меншим ніж 7 років відповідають вимогам законодавства чинного на момент його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладеного договору. В момент державної реєстрації набирає чинності (юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору. Вирішуючи спір про визнання договору оренди землі недійсним застосуванню підлягає ст. 19 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення договору оренди земля, яка не містила будь якого обмеження строку договору, а не в момент його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі державного акта на право власності позивачу ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 7,373, яка розташована на території Селезенівської сільської ради Сквирського району Київської області.

18 листопада 2014 року ОСОБА_5 і ТОВ «АСТ» уклали договір оренди, згідно з яким ОСОБА_5 передала ТОВ «АСТ» в користування вказану земельну ділянку строком на 5 років.

27 грудня 2015 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 було здійснено державну реєстрацію вказаного договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди на час проведення державної реєстрації не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому позов є доведеним та обгрунтованим.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки його було зроблено на неповно з»ясованих обставинах справи і він є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», яка діяла станом на 18 листопада 2014 року, тобто на момент укладення договору між сторонами та погодження ними всіх істотних умов, при передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначався з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Вподальшому, 12 лютого 2015 року, до ЗУ «Про оренду землі» було внесено зміни і ч. 3 ст. 19 була викладена в новій редакції, а саме: при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Ці зміни набрали чинності з квітня 2015 року.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенгі законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами пункту 1 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Таким чином, до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно тощо.

З матеріалів справи вбачається, що в момент укладення оспорюваного договору сторони дійшли згоди з усіх його істотних умов, у тому числі і щодо строку, на який передається земельна ділянка в оренду, а саме 5 років, і на той час обмеження (не менше 7 років) ч. 3 ст. 19 ЗУ «Про оредну землі» не містила, а отже договір в момент його укладення відповідав нормам діючого законодавства, а тому проведення його державної реєстрації є цілком законним.

Отже, ухвалюючи рішення суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку, що спірним договором порушенні норми чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні Системні Технології» задовольнити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І.Олійник

ОСОБА_3