У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Кадєтової О.В.,
Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі директора Бердичівського району електричних мереж ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості згідно угоди про реструктуризацію, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі директора Бердичівського району електричних мереж ОСОБА_8 (далі - ПАТ «ЕК «Житомиробленерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення 19 588,48 грн заборгованості за угодою реструктуризації боргу за електричну енергію, укладеною між сторонами у справі 13 січня 2014 року. Позовні вимоги ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» обґрунтувало тим, що відповідачеві ОСОБА_9 на праві власності належить приміщення магазину по АДРЕСА_1 Позивачем надаються послуги з постачання електричної енергії за вказаною вище адресою. У 2013 році працівниками позивача було виявлено факт самовільного підключення відповідача до електромережі та нараховані збитки, завдані відповідачем енергопостачальній компанії в розмірі 19 588,48 грн. Між сторонами 13 січня 2014 року було укладено додаткову угоду щодо реструктуризації боргу за яким відповідач визнала наявність заборгованості та зобов'язалася протягом 12 місяців її погасити. Разом з цим, зобов'язання за такою додатковою угодою ОСОБА_9 не виконано, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по вказаній вище угоді реструктуризації заборгованості.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2016 року в позові відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 2 220 грн в рахунок компенсації витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 19 588,48 грн майнової шкоди та 1 759,40 грн судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року і залишити в силі рішення міськрайонного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що оскільки відповідачем ОСОБА_7 було порушено Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, а саме, здійснено самовільне підключення до електромережі магазину належного відповідачеві на праві власності, про що працівниками Бердичівського РЕМ складено відповідний акт, який було підписано трьома представниками енергопостачальника та дане питання було розглянуто на засіданні комісії по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією. Крім того, 13 січня 2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості. Однак, в добровільному порядку ОСОБА_9 відшкодувати завдані збитки відмовилася.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі відповідачеві ОСОБА_9 на праві власності належить магазин під літ. «А-1», розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 12-13, 14).

31 жовтня 2013 року контролерами структурної одиниці Бердичівського району електричних мереж ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» було проведено перевірку споживання електричної енергії у магазині, розташованому по АДРЕСА_1, якою було виявлено порушення п. 6.40 Правил користування електричною енергією та за результатами якої 31 жовтня 2013 року було складено акт про порушення № 011027 (ПКЕЕ або ПКЕЕН) (а.с. 6).

Відповідно до протоколу № 240 від 19 листопада 2013 року засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) Бердичівського РЕМ прийнято рішення провести нарахування обсягу та вартості не облікованої електроенергії згідно з пп. 5 п. 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією від 04 травня 2006 року за №562, зі змінами від 14 жовтня 2010 року, за період з листопада 2012 року до жовтня 2013 року в розмірі 19 588, 48 грн (а.с. 7, 8).

13 січня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 01/14 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості), предметом якої є реструктуризація та порядок погашення заборгованості на суму 19 588,48 грн, що підтверджується актом звірки від 13 січня 2014 року (а.с. 5).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29 квітня 2015 року № 11301/11302/14-32, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз підписи від імені ОСОБА_7, нижче реквізитів боржника в розділі: «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» в додатковій угоді № 01/14 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) від 13 січня 2014 року; в графі: «З актом про порушення ознайомлений споживач, представник або уповноважена ним особа:» в акті про порушення (ПКЕЕ або ПКЕЕН) № 011027 від 31 жовтня 2013 року; «підпис», проти рукописного запису «ОСОБА_7.» в графі: «3. З протоколом ознайомлений:» в протоколі засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) Бердичівського РЕМ № 240 від 19 листопада 2013 року, виконані рукописним способом, без попередньої технічної підготовки та технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_7, нижче реквізитів боржника в розділі: «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» в додатковій угоді № 01/14 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) від 13 січня 2014 року, виконано не ОСОБА_7, а іншою особою, з деяким наслідуванням якомусь справжньому підпису ОСОБА_7 Підписи від імені ОСОБА_7, що містяться в графах: «З актом про порушення ознайомлений споживач, представник або уповноважена ним особа:» в акті про порушення (ПКЕЕ або ПКЕЕН) № 011027 від 31 жовтня 2013 року; «підпис», проти рукописного запису «ОСОБА_7.» в графі: «3. З протоколом ознайомлений:» в протоколі засідання комісії з розгляду актів порушення ПКЕЕ (ПКЕЕН) Бердичівського РЕМ № 240 від 19 листопада 2013 року, виконані не ОСОБА_7, а іншою особою (а.с. 57-108).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Статтею 27 Закону, якою встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є: крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, порушення правил користування електричною енергією та інше.

Відповідно до п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Відповідно до п. 1.1 Правил, ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

У відповідності до п. 1.2 правил, споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору;

Пунктом 5.1 правил передбачено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктом 6.1 правил визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін (ст. 57 ЦПК України).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Стягуючи з відповідача заборгованість за завдані збитки,апеляційний суд вдався фактично до переоцінки доказів, взявши до уваги лише покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що акт підписаний можливо чоловіком відповідача, проте таких даних матеріали справи не містять і висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність позивачем, оскільки відповідач не є споживачем у розумінні ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», з актом ПКЕЕ про порушення ПКЕЕ ознайомлена не була, як і не була ознайомлена з рішенням комісії з розгляду даного акту порушення ПКЕЕ, додаткову угоду не укладала, а отже не може відповідати за даним позовом, а позивач не довів належними та допустимими доказами порушення відповідачем його права, свободи чи інтересу.

Дійшовши висновку про недоведеність позовних вимог через неукладення відповідачем з постачальником електроенергії договору в силу ст. 714 ЦК України, суд першої інстанції, правомірно взяв до уваги висновок експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29 квітня 2015 року № 11301/11302/14-32, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 57-108), якою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7, нижче реквізитів боржника в розділі: «Юридичні адреси та банківські реквізити сторін» в додатковій угоді № 01/14 (про реструктуризацію та порядок погашення заборгованості) від 13 січня 2014 року, виконано не ОСОБА_7, а іншою особою.

Установивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, правовідносини, що склалися між сторонами, оцінивши докази у їх сукупності за правилами ст. 212 ЦПК України, застосувавши відповідні встановленим правовідносинам норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов правильних висновків по суті спору.

Відповідно до статті 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 06 квітня 2016 року скасувати, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 січня 2016 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко