Провадження № 2/641/1209/2017 Справа № 641/2520/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря- Алієвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Харківської місцевої прокуратури № 5, Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління національної поліції в Харківській області про визнання незаконними рішень, дій, бездіяльності та відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовною заявою яку, з урахуванням уточнень, пред*явила до Державної казначейської служби України, Харківської місцевої прокуратури № 5, Прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України, Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України в якому просила визнати незаконними рішення, бездіяльність та дії органів досудового слідства та прокуратури у зв*язку з неповним та неналежним досудовим слідством та стягнути з державного бюджету України на її користь спричинену моральну шкоду в розмірі 172800 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2016 року вона звернулася до Харківської місцевої прокуратури № 5 з заявою про скоєння ОСОБА_2 відносно нєї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України. Але тривалий час її заява не була внесена до ЄРДР у зв*язку з чим вона вимушена була звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5 . Ухвалою Комінтренівського районного суду від 10.10.2016 року скарга ОСОБА_1 стосовно невнесеня відомостей до ЄРДР була задоволена. 17.10.2016 року Слобіцьким відділом Харківської місцевої прокуратури № 5 відомості за її заявою були внесені до ЄРДР за № 0000166 за ознаками ч.1 ст. 126 КК України . Позивач неодноразово зверталася до прокуратури № 5 Слобіцького відділу м. Харкова та прокуратури Харківської області зі скаргами , в яких просила змінити підслідність по справі. Листами Харківської місцевої прокуратури № 5 від 23 та 28 грудня 2016 року та листом прокурора Харківської області від 30.12.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні її скарг та роз*яснено право звернутися до суду зі скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого та прокурора на підставі ст. 303-307 КПК України. ОСОБА_1 скористалася своїм правом на подання скарги, та ухалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року її скарга на бездільність слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харквівській області та керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 залишена без задоволення. 20.01.2017 року слідчим Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області було закрито провадження по справі на підставі п.1.ч.1.ст.284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкові від 03.02.2017 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 що до скасування постанови від 20.01.2017 року про закриття кримінального провадження. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.03.2017 року ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року скасована, скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова слідчого від 20.01.2017 року скасована. Позивач вважає, що протиправними діями/бездіяльністю повідповідачів було порушено її права та свободи, а тому просить суд стягнути з Державного бюджету України спричинену їй моральну шкоду у розмірі 172 800 грн., що була спричинена прийняттям незаконних рішень і протиправною тривалою бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб при виконанні ними своїх службових обовязків.

Позивач та її представники в судовому засіданні підтримали вимоги позову у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідачів Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, Харківської місцевої прокуратури № 5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що у правовідносинах, що склалися між ОСОБА_1 та органами прокуратури, відсутня моральна шкода, а всі доводи позивача зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймаються у кримінальному провадженні № 0000166, що внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року. Процесуальна діяльність прокура прокуратури, який здійснює відповідно до вимог КПК України процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні за заявою ОСОБА_1, не може вважатися незаконними діями, оскільки ці дії проводяться саме по ініціативі позивача та на підставі її заяви. Посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_1 не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальном провадженні № 0000166 позивачем не надано.. Сам факт зобов*язання прокурора слідчим суддею внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не може свідчити про протиправність дій відповідача, наявність моральної шкоди та причинного зв*язку між ними.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції Харківської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 не надала доказів незаконності дій або бездіяльності посадової особи ГУНП в Харкіівській області та встановлення її вини. Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконними рішень, дії , бездіяльності органів досудового слідства повинні розглядатися в порядку КПК України, а не в порядку ЦПК Україні. Крім того, позивачем не доведена спричинена ій моральна шкода, а її розрахунок із застосуванням методики ОСОБА_3 не може бути взятий до уваги, так як 29.01.2016 року Міністерством юстиції України припинено застосування цієї методики.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України до суду не з*явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, належним чином попереджений про місце та час розгляду справи

Представни відповідача Міністерства внутрішніх справ України до суду не з*явився, подав суду письмове заперечення проти позову в яких зазначив, що Міністерство внутрішніх справ України не є належним відповідачем по справі оскільки до компетенції останнього не входить розслідування кримінальних проваджень, у міністерстві відсутні посадові особи уповноважені на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та проведення досудового розслідування кримінальних правопорушень, у зв*язку з чим МВС України не могло своїми діями чи бездіяльністью спричинити моральну шкоду позивачу.

Суд, дослідивши доводи позивача та його представників, представників відповідачів, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, 26.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до Харківської місцевої прокуратури № 5 з заявою про скоєння ОСОБА_2 відносно нєї кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України. У зв*язку з невнесенням її заяви до ЄРДР вона звернулася зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5 до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2016 року скарга ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Харківської місцевої прокуратури № 5 задоволена частково зобов*язано прокурора Харьковської місцевої прокуратури № 5 внести відомості про кримінальне правопорушення за ст. 126 КК України, зазначене ОСОБА_1 в її заяві від 26.09.2016 року до ЄРДР .( а.с. 21)

17.10.2016 року Харківською місцевою прокуратурою № 5 відомості за заявою ОСОБА_1 були внесені до ЄРДР за № 0000166 за ознаками ч.1 ст. 126 КК України та вона визнана потерпілою по цьому кримінальному провадженню .( а.с. 22, 56)

Позивач неодноразово зверталася до Харківської місцевої прокуратури № 5 та прокуратури Харківської області зі скаргами , в яких просила змінити підслідність по справі.( а.с. 29-31,49)

Листами Харківської місцевої прокуратури № 5 від 23 та 28 грудня 2016 року та листом прокурора Харківської області від 30.12.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено задоволенні її скарг та роз*яснено право звернутися до суду зі скаргами на рішення дії чи бездіяльність слідчого та прокурора на підставі ст. 303-307 КПК України. ( а.с. 32-33,47-48)

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.11.2016 року скарга ОСОБА_1 на бездільність слідчого СВ Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області та керівника Харківської місцевої прокуратури № 5 залишена без задоволення.( а.с. 53)

20.01.2017 року слідчим Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області було закрито провадження по справі на підставі п.1.ч.1.ст.284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Комінтерніського районного суду м. Харкові від 03.02.2017 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 що до скасування постанови слідчого від 20.01.2017 року про закриття кримінального провадження.( а.с. 9-10) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.03.2017 року ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2017 року скасована, скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова слідчого від 20.01.2017 року скасована. ( а.с.11-13)

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, знаходиться під « Д» наглядом онколога та кардіолога ( а.с. 14, 54-55)

Правовідносини, які виникли між сторонами у даному випадку регулюються частиною 6 статті 1176 Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини 6 статті 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі, внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудовим (службових) обовязків відповідно до статті 1172 Цивільного кодексу України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Як розяснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижучи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд визнає факт заподіяння моральної шкоди бездіяльністю відповідачів - Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури № 5 , а саме винесенням незаконних рішень, тривалої бездіяльності посадових осіб повязаних з невнесенням відомостей до ЄРДР, а в подальшому незаконне закриття кримінального провадження. Проте враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 172800 грн. завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте інших доказів на підтвердження немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) до суду не надано, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.(п'ятнадцять тисяч гривень).

Одночасно суд наголошує, що доводи відповідача щодо відсутності моральних страждань позивача спростовуються наступним.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства»(Case ofABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 р., з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої прийняттям незаконних рішень і протиправною тривалою бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб при виконанні ними своїх службових обовязків підлягає частковому задоволенню.

Суд відмовляє у задоволенні вимог ОСОБА_1 стосовно визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності органів досудового слідства та прокуратури , так як скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути подані в порядку ст. 303 КПК України, а не в порядку ЦПК України, та роз*яснює позивачу право звернутися з такою скаргою в порядку КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 58-60, 209,212 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Харківської місцевої прокуратури № 5, Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління національної поліції в Харківській області про визнання незаконними рішень, дій, бездіяльності та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджета України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. 00 коп.

В іншій частині- позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Мотивоване рішення виготовлене 07 липня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_4