Справа № 742/1096/17 Провадження № 22-ц/795/1199/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Білокур В. І. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ГУБАР В.С., ОНИЩЕНКО О.І.
при секретарі:Бивалькевич Т.В.
за участю:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міського управління юстиції в Чернігівській області 26 липня 2002 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) актовий запис № 188. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище «ОСОБА_4».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповно досліджені фактичні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_5 категорично заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_4, просить надати додатковий строк для примирення, оскільки з ОСОБА_4 одружений понад 15 років, мають спільну дитину, яка потребує батьківської уваги та піклування, що можливо забезпечити лише при повноцінній сім'ї. Заявник переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу можливе та відповідатиме інтересам ОСОБА_4 та спільної дитини.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, фактично сімейні відносини між сторонами припинені.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що 26 липня 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, спільне життя з відповідачем припинено з січня 2017 року через приниження відповідачем її честі і гідності як жінки та особистості, у зв'язку з чим позивачка втратила почуття поваги до відповідача. Відповідач постійно погрожує як фізичною розправою, так і моральним знищенням, звільненням з місця роботи. ОСОБА_4 не бажає примирятися з відповідачем.

Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до п.5 ст.191 ЦПК України у справі по розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що 27.03.2017 року до Прилуцького ВП надійшла письмова заява ОСОБА_5 про те, що 24.03.2017 року близько 14 год. за місцем проживання в м. Прилуки ОСОБА_4 нанесла йому тілесні ушкодження в області потиличної ділянки голови.

12.04.2017 року ОСОБА_4 зверталася до Голови комітету самоорганізації населення №1 центрального мікрорайону Прилуцької міської ради з проханням прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_5, який протягом тривалого часу постійно погрожує їй та її матері ОСОБА_7 та унеможливлює їхнє проживання.

Зазначені обставини свідчать про напружені та неприязні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість подальшого спільного життя і збереження шлюбу між сторонами, оскільки судом з'ясовані причини розірвання шлюбу та фактичні взаємини сторін, зокрема те, що ОСОБА_4 наполягає на розірванні шлюбу, а ОСОБА_5 не надано належних доказів можливості подальшого спільного життя з дружиною і збереження шлюбу, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, а тому дійшов правильного висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Заперечення заявника проти розірвання шлюбу не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позов було пред'явлено ОСОБА_4 у квітні 2017 року, але станом на день розгляду справи в апеляційному суді - липень 2017 року, позивачка від своїх вимог не відмовилася, тобто сторони мали достатнього часу для відновлення сімейних стосунків, чого не відбулося. Позивач як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції наполягала на розлученні, що свідчить про відсутність згоди ОСОБА_4 перебувати у шлюбі з ОСОБА_5

Апеляційний суд враховує, що розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не перешкоджає останньому приймати й надалі участь у вихованні дитини, сприяти її духовному та фізичному розвитку, створювати необхідні умови для нормального розвитку неповнолітньої дитини.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: