Справа № 161/814/16-ц Провадження № 22-ц/773/691/17 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Категорія: 19 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря Черняк О. В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за попереднім договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення коштів за попереднім договором. Позов мотивовано тим, що 06.06.2010 року між ним та відповідачами укладено попередній договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку № 6 та земельної ділянки для його обслуговування по провулку Черешневому в с. Маяки Луцького району Волинської області, відповідно до умов якого позивач передав відповідачам 182390 грн., що еквівалентно 23000 доларів США. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.09.2015 року вищевказаний попередній договір визнано недійсним, а тому позивач просить на підставі ст. 216 ЦК України стягнути з відповідачів на його користь сплачені ним на виконання умов вказаного договору кошти в гривневому еквіваленті до долара США у розмірі 570170,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 182390 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь позивача в гривневому еквіваленті до долара США на момент предявлення позову 570170 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просила її задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 апеляційну скаргу позивача не визнав та просив її відхилити.

Інші особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставними є посилання позивача, що сума, яка підлягає до сплати відповідачами повинна визначатись за офіційним курсом долара США до гривні (станом на 25.01.2016 року, тобто на час звернення в суд з позовом, 23000,00 доларів США становить 570170,00 грн.), оскільки саме сума у гривнях, а не в іншій валюті, була передана позивачем за попереднім договором.

З таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає нормам матеріального права.

Так, з наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом першої інстанції встановлено, що 06.04.2010 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено попередній договір, предметом якого згідно п. 2 є купівля позивачем у відповідачів 1/3 частки житлового будинку № 6 та земельної ділянки для його обслуговування по провулку Черешневому в с. Маяки Луцького району Волинської області. Ціну основних договорів визначено сторонами у п. 3 попереднього договору і становить вона 190 320 грн., що на день посвідчення договору по курсу НБУ становить 24 000 доларів США. За пунктом 5 попереднього договору, для підготовки документів, необхідних для укладення основних договорів, покупець передає продавцям грошову суму в розмірі 182390 грн., що на день посвідчення договору по курсу НБУ становить 23000 доларів США (а.с. 7).

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 15.09.2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним попереднього договору визнано недійсним попередній договір від 06.04.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6 (а.с. 8-10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. (ст. 524 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач звернувся з даним позовом у звязку з визнанням попереднього договору недійсним через помилку позивача. Відповідно до пункту 5 попереднього договору позивач ОСОБА_3 як покупець передавав відповідачам як продавцям грошову суму в розмірі 182390 грн. з визначення еквіваленту в доларах США, що на день посвідчення договору по курсу НБУ становить 23000 доларів США.

Суд першої інстанції не застосував ч. 2 ст. 533 ЦК України, вважаючи, що правовідносини, що виникли між сторонами, не є грошовими зобов»язаннями. Разом з тим вимога про повернення коштів, що були сплачені за договором, який був визнаний недійсним, безумовно є правовідношенням, що виникає з грошових зобов»язань, а тому судом безпідставно не було застосовано норму закону, яка підлягала застосуванню.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, виходячи з вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України, враховуючи офіційний курс за даними Національного Банку України на день подачі позову, на який покликається позивач, тобто, 24, 79 грн. за долар США, сума, що підлягає стягненню, становитиме: 23000 доларів США х 24,79 грн. = 570 170 грн. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, а рішення суду слід змінити, стягнувши на користь позивача вище зазначену суму коштів.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову та при подачі апеляційної скарги. Згідно квитанцій, які містяться в матеріалах справи, загальна сума судового збору становить 9967 грн. 28 коп.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі ст. 216, 552 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2016 року в даній справі змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 570 170 грн. (п'ятсот сімдесят тисяч сто сімдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 9967,28 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят сім тисяч гривень 28 коп.) сплаченого судового збору, по 4983,64 грн. (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят три гривні 64 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді