РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівненазот" про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою , вимоги за якою 08.11.2017р. були уточнені, до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просив стягнути з відповідача на його користь щомісячну премію в сумі 1162,10 грн. та середній заробіток за час затримки в сумі 54140,45 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот» ( на даний час приватне акціонерне товариство «Рівнеазот»).

Наказом № 536-ВК від 10.03. 2017 був звільнений з 14.03.2017р. з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Розрахункові кошти отримав 25.07.2017 р. згідно наказу Рівненського міського суду.

Крім того, за результатами роботи в лютому 2017р., після звільнення, йому було нараховано щомісячну премію в сумі 1461,76 грн, яка по даний час не виплачена .

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 14.03. 2017 року нарахована при звільненні заробітна плата була виплачена 25.07.2017р., а нарахована премія не виплачена по даний час, то у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 15.03.2017 по 08.11.2017 року, премію в сумі 1162,10 грн.з врахуванням відрахованих податків, та середній заробіток за час затримки в сумі 54140,45 грн.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 згідно договору, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю в межах доводів позовної заяви, та враховуючи довідки, подані відповідачем в судовому засіданні, просили позов задовольнити повністю.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ «РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію Премія за лютий 2017р. була нарахована в квітні 2017р., тобто після звільнення позивача. Підтвердила, що нарахована премія в сумі 1 162,10 грн., сума яка підлягає видачі на руки позивачу, не виплачена по даний час. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

За таких обставин, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Рівнеазот» та з 14.03.2017р. звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю згідно наказу № 536-ВК від 10.03.2017 року. Розрахунок на день звільнення з ним не проведено.

Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1. отримав 25.07.2017року в сумі 25098,25 грн. згідно судового наказу.

Крім того, судом встановлено, що має місце заборгованість з виплати заробітної плати, оскільки в лютому 2017р. ОСОБА_1 було нараховано премію в сумі 1461,76 грн., яка після відрахування податків складає 1162,10 грн., що підтверджується довідкою № 2252 від 07.11.2017р., виданою ПрАТ «Рівнеазот».

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положеньстатті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимоги ОСОБА_1 . про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні стосуються періоду з 15.03.2017 року по 08.11. 2017 року, так повний розрахунок заробітної плати з ОСОБА_1 не проведено по 08.11.2017р..

За таких обставин та враховуючи те, що мала місе порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , а тому суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволення , та стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 1162,10 грн., та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненнні за період з 15.03. 2017 р. по 08.11. 2017 р., що становить 163 робочих дні .

З довідки про середню заробітну плату № 2249 від 07.11.2017р. вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1. за січень-лютий 2017 року становить 9590,87 грн, середньогодинна заробітна плата становить 41,5189 грн., виходячи з того, що в січні ним було відпрацьовано 77,00 годин, в лютому 154,00 години, а всього 231,00 годин за період січень-лютий 2017 року , з чим погодився в судовому засіданні позивач, представник позивача .

Період затримки розрахунку з позивачем складає: з 15.03.2017 року року по 08.11. 2017 року включно становить 54140,45 грн. з розрахунку 163 (період затримки) х 332,15 грн. (середньодення зарплата з розрахінку 41,5189грн. х8 год./день) = 54 140 грн. 45 коп..

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає до стягнення з відповідача в прибуток державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати в сумі 1162 (одна тисяча сто шістдесят дві) грн. 10 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 54 140 (п'ятдесят чотири тисячі сто сорок) грн. 45 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" , КОД судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. в прибуток державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас