Справа № 161/9698/17 Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/1394/17 Категорія: 50 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року,

встановила:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2013 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3, під час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилася дитина - ОСОБА_4.

Вона одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідач працює вчителем, має постійний дохід, є здоровим та працездатним чоловіком, інших утриманців не має.

Враховуючи викладене, просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2017 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 640 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 понесенні ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000,00 гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить змінити це рішення і задовольнити позов повністю, покликаючись на неповне з'ясування судом фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду цим обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Дитина проживає з матір'ю, яка здійснює її виховання та догляд.

З довідки Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Волинській області про надання інформації від 26 липня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, його сукупний дохід за четвертий квартал 2016 року становить 12 843,04 грн., а за перший квартал 2017 року - 14 881,47 грн. (а. с. 33).

Батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з частинами першою, третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 355 грн., з 1 травня - 1 426 грн., з 1 грудня - 1 492 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2017 року - 1 689 грн., з 1 травня - 1 777 грн., з 1 грудня - 1 860 грн.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначено статтею 181 Сімейного кодексу України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, тому кошти на утримання дитини (аліменти) присуджує суд.

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, стягнувши з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного та соціального розвитку, але вона одна не зможе забезпечити дитину, а відповідач, будучи здоровим та працездатним має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на дитину, не заслуговують на увагу.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд врахував матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього стабільного заробітку, стан його здоров'я, матеріальне становище матері та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що обоє батьків зобов'язані нести витрати на утримання дітей, суд першої інстанції правильно задовольнив позов частково.

Сам по собі той факт, що дитина часто хворіє, не може бути підставою для збільшення розміру аліментів до рівня, про який просить позивач, оскільки будь-яких доказів понесення витрат на лікування дитини та розміру цих витрат суду не надано. Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що під час захворювань дитини він приймає участь у придбанні всіх необхідних для лікування медичних препаратів, що позивач не заперечила.

Також сторона позивача не надала суду будь-яких доказів щодо розміру коштів, які витрачаються на утримання дитини. Однак в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснила, що в середньому на вказані цілі вона витрачає 2 000 грн. щомісячно. Тому, враховуючи розмір заробітної плати відповідача (а. с. 33), аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів перевищуватимуть половину вказаної суми. З огляду на викладене безпідставним є твердження позивача про те, що лише при сплаті відповідачем аліментів на рівні 1/3 частини від усіх видів його заробітку буде забезпечена рівність батьків при виконанні обов'язків по утриманню дитини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 20 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді