Справа № 473/3447/17
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 22.07.2017 року о 07 год. 20 хв. в с. Актове Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.08.2017 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України було визнано ОСОБА_2

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків у вигляді очікуваних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 12 348 грн. 16 коп. та витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 744 грн. 70 коп.

Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 не була застрахована, позивач просив стягнути вищевказану суму з відповідача в повному обсязі, а також вирішити питання про повернення судових витрат.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явились. На час судового засідання від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що 22.07.2017 року близько 07 год. 20 хв. в с. Актове Вознесенського району Миколаївської області відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушивши Правила дорожнього руху України, допустив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.08.2017 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Дана постанова, в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України, є обовязковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно - правових наслідків дій особи, стосовно якої ухвалено вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо - транспортної пригоди, оскільки в кримінальному провадженні зясовуються обставини скоєння дорожньо - транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, власником джерела підвищеної небезпеки, вважається особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє обєктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними обєктами. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного обєкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, шкода, що була завдана позивачу, як володільцю пошкодженого транспортного засобу, заподіяна з вини ОСОБА_2, який на момент дорожньо-транспортної пригоди був володільцем автомобіля «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження за № 17-899 від 19.09.2017 року внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди вартість ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу «ВАЗ-21061», реєстраційний номер НОМЕР_2, виходячи з характеру та обсягу пошкоджень, становить 12 348 грн. 16 коп.

Доказів, що б спростували вищевказаний висновок або вказували на інший розмір шкоди сторонами не надано.

Також у матеріалах справи відсутня інформація щодо наявності у відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди діючого договору страхування цивільно-правової відповідальності.

За такого, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу, згідно висновку автотоварознавчого дослідження за № 17-899 від 19.09.2017 року.

Крім того, з відповідача на користь позивача належать до стягнення витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 950 грн. 40 коп.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу 794 грн. 70 коп. (визначених позивачем як витрати експерта на придбання бензину), оскільки такі збитки не підтверджені належними та допустимими в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦК України доказами. Так, вартість проїзду, яка підтверджена чеком на придбання бензину, належним чином позивачем не обґрунтована, зокрема, ОСОБА_1 не вказав, який транспортний засіб використовував експерт з метою явки для огляду транспортного засобу, яка кількість палива цим транспортом витрачається, не зазначив відстань, яка долалась ним до місця призначення, а також, що обумовлені витрати були повязані безпосередньо з оглядом транспортного засобу та їх понесення безпосередньо позивачем.

Відповідно до положень ст.ст. 79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1 920 грн. 00 коп.

Отже, з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати в загальному розмірі 2 560 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в загальному розмірі 13 298 (тринадцять тисяч двісті девяносто вісім) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 560 (дві тисячі пятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан