Номер провадження: 22-ц/785/347/17
Номер справи місцевого суду: 495/8394/15-ц
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Поліхранової Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

ПАТ «Страхова компанія «Скайд» звернулося із позовом про стягнення з відповідача на їх користь в порядку регресу 30393 грн. 83 коп., а також судових витрат, посилаючись на те, що таке право передбачене ст.993 ЦК, ст.ст.33,30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У позовній заяві посилалися на те, що 02.08.2014 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів Mazda Xedos д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та а/м Renault Fluence д.н.з. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4 Винним у пригоді визнана ОСОБА_2, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Renault Fluence д.н.з. НОМЕР_3, який належить ТОВ «Перша лізингова компанія», завдано технічних пошкоджень, а його власнику збитків, що підтверджено звітом про оцінку майна.

Транспортний засіб потерпілого ТОВ «Перша лізингова компанія» у ДТП було застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО». Виходячи з чинності страхового захисту, результатів розслідування страхового випадку ПрАТ «АСК «ІНГО» виплатила страхове відшкодування, а потім звернулася із вимогою - претензією до ВАТ «СК «Скайд» виплату страхового відшкодування.

28.03.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Скайд» було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9439272, щодо страхування відповідальності за шкоду, завдану внаслідок експлуатації автомобіля Mazda Xedos д.н.з. НОМЕР_1. В порушення вимог ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди відповідачка не надала відповідне письмове повідомлення про пригоду, у зв'язку з чим просить позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2016 року задоволено позов ПАТ «Страхова компанія «Скайд». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Скайд» в порядку регресу 30393 грн. 83 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Скайд».

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд виходив з обґрунтованості вимог позивача та наявності доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.03.2014 року між сторонами укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком до 25.03.2015 року включно, за яким позивач зобов'язався відшкодувати шкоду, заподіяну відповідачем життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Mazda Xedos д.н.з. НОМЕР_1. (а.с.5)

02.08.2014 року в м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 301 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів Mazda Xedos д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та а/м Renault Fluence д.н.з. НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_4

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. (а.с.13)

Автомобіль Renault Fluence, д.н.з. НОМЕР_2, який належить ТОВ «Перша лізингова компанія» застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО».

Відповідно до звіту №395 про оцінку автомобіля Renault Fluence д.н.з. НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 49115 грн. 83 коп., сума матеріального збитку власнику автомобіля складає 37211 грн. 00 коп. (а.с.14-19).

19.03.2015 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» звернулося до ПАТ «СК СКАЙД» з претензією на суму 31393 грн. 83 коп., в якому зазначає, що страхове відшкодування власнику автомобіля Renault Fluence д.н.з. НОМЕР_2 виплачено у повному обсязі та просить перерахувати на її користь вказану суму грошових коштів (а.с.6).

В свою чергу ПАТ «СК СКАЙД», на виконання зазначеної вище претензії перерахувало ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» вказані грошові кошти, на підтвердження чого надана квитанція (а.с.63-64).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, дії вище перелічених учасників відповідають зазначеним нормам права, і можуть бути підставою для подальших вимог.

Статтями 33, 38 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо водій не повідомив страховика про настання ДТП.

Підпунктом 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону встановлено, що учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання ДТП. Якщо ці особи з поважних причин не могли виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Підставою для пред'явлення вимог зазначено, що ОСОБА_2 не повідомила страховика про пригоду, доказів на спростування цієї істотної обставини, яка впливає на можливість пред'явлення вимог, нею не надано.

Отже, обов'язок відшкодувати шкоду при виниклих правовідносинах може бути покладений на водія винного у дорожньо - транспортній пригоді, що узгоджується із вимогами вищезазначеного закону і спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача права вимоги.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував до виниклих правовідносин норми ст.ст.33,38 вищезгаданого Закону, які є підставою для стягнення коштів з відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про суперечливість висновків суду, неправильне визначення норм права спростовуються викладеними висновками, а незрозумілість викладення висновків не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення з формальних міркувань (ст.308 ЦПК України).

Дійсно зміст позовної заяви позивача свідчить на одночасне посилання на норму ст.993 ЦК України, якою вірно обґрунтовані вимоги з приводу правовідносин, що виникли між страховиком та страхувальником за договором майнового страхування по суті, в подальшому редакція допускає (а.с.2) посилання на ці обставини як регресні вимоги, проте таке не спростовує змісту і правильності обраного способу захисту прав.

Щодо заяви сторони про фальшивість доказів у справі, які подані на підтвердження вимог позивача, то колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Таким чином, за наявності сумнівів щодо відповідності звіту вимогам, передбачена процедура його звітування або надання доказів на спростування його висновків про суму завданого матеріального збитку, що слідує з вимог закону, змісту виниклого спору та правил змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доводи про невідповідність звіту про оцінку майна вимогам закону зводяться до недоліків щодо його оформлення, носять формальний характер, але на суть істотного питання, яке ним встановлене - суми збитку, не впливають.

Від проведення експертизи відповідачка відмовилася, процедурою рецензування, незважаючи на відповідне роз'яснення в порядку ст.10 ЦПК не скористалася, вважаючи це неможливим через відсутність завірених копій. Проте такі обставини не можуть вважатися, такими, що унеможливлюють з'ясування питання, яке є предметом спору, тому до уваги не приймаються.

Посилання на відсутність первісної заяви про виплату страхового відшкодування від товариства, не може впливати на можливість задоволення позову, оскільки ці обставини виникли між іншими учасниками пригоди і ними не оспорюються, а на підтвердження виплат надані докази.

Факт дорожньо - транспортної пригоди встановлений, вина відповідачки в ньому так само, ці обставини фактично ОСОБА_2, виходячи як змісту заперечень, так і доводів апеляційної скарги не оспорювались, а тому сумніви щодо відповідності довідки про ДТП вимогам щодо правильності її оформлення у цій справі, на стадії апеляційного розгляду, на зміст виниклих правовідносин не впливає.

Доводи про недотримання строку пред'явлення претензії ПАТ «Інго» до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» обґрунтовані посиланням на Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено право звернутися протягом 30 днів з дня подання повідомлення. Однак встановлено, що виплата відбувалася в порядку ст.993 ЦК, оскільки за виплатою звернувся страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, для якої не застосовується передбачений Законом строк.

Норма права, передбачена правилами п. 35.1 ст. 35 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-ІV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком, які відбуваються до заміни кредитора (такий висновок відповідає постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2014 р. у справі № 3-165гс14).

Таким чином, виходячи з принципу змагальності сторін у цивільному процесі, надання висновку про суму збитку позивачем і не спростування його відповідачкою, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку в частині висновків про суму збитків, тому доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи в цій частині неспроможні.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.1ч.1ст.307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: