Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/1096/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження №22-ц/778/2396/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Гончар М.С.

ОСОБА_2,

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини і утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом в якому, просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу), щомісяця, починаючи з 13.01.2017 року до досягнення дитиною повноліття та стягнути на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 часки усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 13.01.2017 року до досягнення дитиною трьох років.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 14.06.2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дитину ОСОБА_6, 05.02.2015року народження. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина у добровільному порядку. Вона потребує матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина та своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач аліменти нікому не сплачує, хоча має таку змогу, оскільки працює 3-м механіком у крюїнговій компанії V. Ships і його дохід щомісяця складає приблизно 3500 доларів США.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини і утримання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 13.01.2017 до досягнення сином повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 13.01.2017 до досягнення сином трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконанню.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3В аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно та на утримання ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі 1544 грн. щомісячно.

Особи, що беруть участь у справі повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) та розпискою про одержання судової повістки про виклик у суд ( а.с.103-105).

Учасники апеляційного розгляду не зявилися до апеляційного суду, причин неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.06.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, місце реєстрації відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №403, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб ( а.с.6).

Від цього шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 17.02.2015 року Відділом державної РАЦС по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №203 (а.с.7).

Згідно довідки КП «Житломасив» ММР ЗО від 12.01.2017 року малолітній ОСОБА_6, 05.02.2015р.н. проживає по пр.. ОСОБА_7 36/26 у м. Мелітополі Запорізької області разом зі своєю матірю ОСОБА_5 (а.с.8).

Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку і потребує допомоги від батька дитини, який вчасно і в належному розмірі таку допомогу не надає.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно визначив наявність підстав для присудження аліментів на користь дитини і тимчасово непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку, враховуючи зобовязання батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а також обовязок відповідача надавати утримання тимчасово непрацездатної дружини, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 180, 181 СК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 61, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Проте, судом першої інстанції обрано спосіб присудження аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) батька в порядку ст. 183 СК України без врахування матеріального становища платника аліментів та норм законодавства.

Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Так, стягуючи аліменти у вигляді частки від заробітку (доходу) батька, суд першої інстанції вважав, що відповідач має постійний дохід, оскільки з копій розрахунків заробітної плати, сертифікатів та дипломів відповідача, суд встановив, що відповідач займає посаду механіка на морських суднах і має стабільний дохід.

Відповідно до положень ст.ст. 180, 181, 182, 183,184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні першої інстанції та матеріалів справи вбачається, що за професією відповідач є механіком на морських суднах і працевлаштовується за контрактами з іноземними компаніями на певний час, стабільного доходу не має, тобто має мінливий дохід.

Аналізуючи зазначенні положення закону, враховуючи вказані обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність приведених доказів кожного окремо і у їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачкою не доведено тих обставин, що заробітна відповідача ОСОБА_3 за час працевлаштування має стабільний характер.

Матеріалами справи не підтверджується дійсний розмір щорічного стабільного доходу відповідача, у тому числі і за 2016 рік, оскільки наявні у справі копії рахунків крюїнгової компанії V. Ships не є належними та допустимими доказами стабільного доходу третього механіка судна Queen Cuki- Божко Д.В., позаяк ця компанія не є роботодавцем, а надавало позивачу лише послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Крім того, в цих рахунках місячний дохід ОСОБА_3, який нараховується у іноземній валюті коливається від 583,33 доларів США(грудень 2015р) до 3500 доларів США, що не може свідчити про стабільність розміру цього доходу (а.с. 9-26).

Також із копії послужної книжки моряка ОСОБА_3 вбачається, що він працював за трудовими контрактами на різних суднах незначний час, близько року на кожному судні, з переривами між працевлаштуванням, що не може свідчить про регулярність та стабільність отримання доходу ,а праця моряка, який працює на іноземних судах за контрактами, не може вважатися регулярною та постійною, так як відповідно до ст. 23 КЗпП України регулярною та постійною є лише робота, основана на безстроковому трудовому договорі, що укладений на невизначений строк ( а.с.75-77).

Обставини справи, підтверджені документально, свідчать про мінливий, нерегулярний заробіток відповідача, обумовлений наявністю чи відсутністю контракту, тривалість якого може коливатись, перемежовуватись з різною періодичністю перервами.

Враховуючи ці відомості, що характеризують матеріальне становище платника аліментів, відсутність даних про наявність у відповідача постійного місця роботи або стабільної роботи на території України, є доцільним застосування у виниклих конкретних відносинах способу стягнення аліментів з відповідача в твердій грошові сумі згідно із ст. 184 СК України.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, колегія суддів приймає до уваги: стан здоровя сторін та дитини, зокрема, відповідач знаходиться у працездатному віці, має можливість офіційного працевлаштування або отримання доходу, доказів щодо незадовільного стану здоровя відповідача у матеріалах справи немає, на його утриманні непрацездатних осіб не перебуває; відсутність доходу у позивача, окрім допомоги на дитину а також встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років у розмірі - 1426,00 грн.; згоду відповідача сплачувати аліментів у розмірі 3000,00 грн. та обовязок обох батьків утримувати дитину.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що аліменти на утримання сина необхідно встановити у твердій грошовій сумі у розмірі - 3000,00 грн. і такий розмір є справедливим та достатнім для задоволення потреб малолітньої дитини, а відповідач взмозі його виплачувати з огляду на його доводи, викладені в апеляційній скарзі, про стягнення аліментів саме у такому розмірі.

У випадку суттєвих змін щодо матеріального стану платника аліментів, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Щодо розміру коштів на утримання позивача, то колегія судів вважає, що відповідно до вимог ст. 84 СК України відповідач повинен допомагати дружині на її утримання, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, розмір заявлених позивачем вимог та згоду відповідача на сплату аліментів на утримання дружини у розмірі 1544,00 грн. колегія вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню частково у сумі 1544,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач не заперечував проти визначення такого розміру аліментів.

Визначення саме такого способу стягнення слугуватиме захисту інтересів дитини і позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не порушить права відповідача.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо способу присудження аліментів з відповідача у частках від його заробітку (доходу) не є таким, що в повній мірі відповідає вимогам матеріального закону, оскільки зроблений без врахування здобутих в ході судового розгляду даних про матеріальне становища платника аліментів (ч. 4 ст. 80, ст.182, СК України).

У звязку з наведеним відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині способу присудження аліментів підлягає зміні з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 3000,00 грн. щомісячно з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнення з відповідача на користь і утримання позивача, як матері, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, - в розмірі 1544,00 грн.

Рішення в іншій частині (стягнення з відповідача судового збору за подачу позову до суду першої інстанції, звернення рішення до негайного виконання в межах місячного платежу) слід залишити без змін, зважаючи на дотримання вимог процесуального закону в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2017 року в цій справі в частині способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_5, 19 листопада 1991 року , ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, пр.. 50-річчя Перемоги, 36/7 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок), щомісячно, починаючи з 13.01.2017 року до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_5, 19 листопада 1991 року , ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, пр.. 50-річчя Перемоги, 36/7 аліменти на її утримання у розмірі 1544,00 грн.(одна тисяча пятсот сорок чотири тисячі 00 копійок), щомісяця, починаючи з 13.01.2017 року до досягнення сином трьох років.

В решті частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Кримська

Судді: М.С.Гончар

ОСОБА_2