УхвалА

іменем україни

10 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, третя особа - виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він, працюючи у відкритому акціонерному товаристві «Кіровоградбуд» (далі - ВАТ «Кіровоградбуд»), отримав травму, унаслідок чого рішенням суду з товариства стягнуто на його користь шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У серпні 2004 року щодо ВАТ «Кіровоградбуд» було відкрито провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. У квітні 2005 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року ВАТ «Кіровоградбуд» ліквідовано, а обов'язок по відшкодуванню шкоди у зв'язку із завданням йому травми покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зазначав про те, що він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою про виплату вказаної шкоди, проте лише у квітні 2015 року Фондом сплачено йому таке відшкодування, але без урахування компенсації у зв'язку з затримкою виплати вказаних коштів. Крім того, йому завдано моральну шкоду, оскільки унаслідок отриманої травми він є інвалідом ІІ групи, втрата працездатності становить 80 %, вказані дії Фонду вплинули на його здоров'я, яке значно погіршилось, а несвоєчасна виплата коштів призвела до неможливості придбати необхідні ліки.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд зобов'язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві виплатити йому суму перерахунку по відшкодуванню з основної суми щодо отриманої травми на виробництві за період з вересня 2011 року по 31 жовтня 2016 року у розмірі 21 091 грн 90 коп.; стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві на його користь моральну шкоду у розмірі 6 тис. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що заборгованість ВАТ «Кіровоградбуд» перед позивачем по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, виплачена Фондом у квітні 2015 року, тобто після ліквідації юридичної особи ВАТ «Кіровоградбуд» та на виконання ухвали господарського суду Кіровоградської області від 24 лютого 2014 року, яка переглядалась в апеляційному та касаційному порядках.

Суди дійшли вірного висновку про те, що вина Фонду у затримці виплати відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відсутня, так як таке відшкодування становило разовий характер на підставі судового рішення, а відповідач не є правонаступником боржника. Позивачем, який перебував у трудових відносинах з банкрутом, не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), щодо винної поведінки Фонду та завдання йому моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик