У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

за участю

головного державного виконавця

Дніпровського районного відділу державної

виконавчої служби міста Києва Головного

територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інни Миколаївни про примусове проникнення до житла,

в с та н о в и в:

заявник звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житла. Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває зведене виконавче провадження № 54309218 з примусового виконання рішень про стягнення з ОСОБА_2 боргу в розмірі 212 483,42 грн. На неодноразові виклики державного виконавця боржник не з'являлась. При неодноразових виходах за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій державний виконавець не мав можливості провести опис майна, оскільки боржник на стуки та дзвінки двері не відкривала, доступу до квартири не надала, що підтверджується актами державного виконавця. Просить постановити рішення про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судовому засіданні головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць І.М. підтримала подання та просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 753/15989/14 на примусову виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію за 1/3 частину автомобіля в сумі 121 337,66 грн., 1/3 частину грошового вкладу в сумі 59 000,00 грн. витрати пов'язані із проведенням дослідження в розмірі 350,00 грн., судові витрати в розмірі 1 806,87 грн., а всього стягнуто 182 493,66 грн. (а.с. 9-10).

Крім цього, 11 січня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі № 753/2322/15 на примусову виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 57-58).

03 лютого 2017 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №53316167 за виконавчим листом №753/2322/15 (а.с. 55, 56).

10 травня 2017 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 53879107 за виконавчим листом № 753/15989/14 (а.с. 13-14).

Також постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 травня 2017 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 53879107 (а.с. 16-17).

Постановою від 14 липня 2017 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві об'єднано виконавчі провадження № 53316167 та №53879107 у зведене виконавче провадження №54309218 (а.с. 35-36).

08 вересня 2017 року постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 53879107 (а.с. 38-39).

Згідно відомостей про об'єкт нерухомого майна зареєстровано право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_6

14 липня 2017 року державним виконавцем складено акт, що за адресою: АДРЕСА_1 на неодноразові вимоги двері квартири ніхто не відкрив (а.с. 27).

08 вересня 2017 року державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу про термінову явку до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 21-22, 23, 24).

В поданні головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інни Миколаївни просить постановити рішення про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме до квартири АДРЕСА_3.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України, зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно з п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Оцінивши в сукупності надані заявником документи на підтвердження заявлених вимог, судом встановлено відсутність підтвердження належного повідомлення боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчих проваджень.

Так, повідомлення про відкриття провадження державним виконавцем направлялись боржнику за адресою: АДРЕСА_4, хоча у виконавчих листах, виданих Дарницьким районним судом м. Києва, боржник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: м. Київ. АДРЕСА_5 (а.с.67-72).

Під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем не було встановлено місце реєстрації боржника (а.с. 48, 49). Зазначені обставини свідчать про недоведеність державним виконавцем ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання судових рішень чи перешкоджання у вчиненні виконавчих дій.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, викладених у поданні, і відповідно, відсутності підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 30 Конституції України, Загальною декларацією прав людини 1948 року, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 311 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 293, 376 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Коломієць Інни Миколаївни про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є. Арапіна