Справа № 515/1468/17
Провадження № 2/515/2130/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача представника Лиманської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари Одеської області цивільну справу по позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

26.09.2017 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок, посилаючись на наступні обставини.

24 січня 2015 року в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_4, який за життя, а саме 25 серпня 2010 року зробив заповіт на випадок своєї смерті на все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті спадкодавця залишилася земельна ділянка площею 13,1679 га, розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку позивачка вже фактично прийняла у спадщину, отримавши свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом серії НАН №573120, зареєстроване у реєстрі під № 616, а також житловий будинок №18 по вул.Миру в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, який позивачка має право успадкувати в порядку спадкування за заповітом.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 своєчасно звернулася до державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо спадкового будинку, але отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з причини відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок.

Оскільки позасудовим способом вирішити питання оформлення спрадщини не представляється можливим, ОСОБА_1 ОСОБА_2 вимушена звернутись із вказаним позовом до суду.

Крім того позивачка зауважила, що воля ОСОБА_4 на залишення їй спірного домоволодіння у спадок, була ним зафіксована письмовим доказом-заповітом, в якому зазначено, що він заповів їй за життя належний йому житловий будинок. Зазначений заповіт не скасовувався та не оспорювався в установленому законом порядку.

За таких обставин, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду про визнання за нею права власності на житловий будинок по праву успадкування по заповіту.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву з проханням справу заслухати у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.75).

Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с.27).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №402270 від 27.01.2015 року (а.с.5) ОСОБА_4 помер 24 січня 2015 року.

З копії технічного паспорту на будинок №18 по вул. Миру в с.Лиман Татарбунарського району, виготовленого 22.07.2007 року, вбачається, що власником зазначеного будинку є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6). У вказаному документі наявні характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план земельної ділянки, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.с.7-10).

Із копії рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24.03.2010 року (а.с.14) вбачається, що за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по вул.Миру, 18 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

Копією заповіту від 25.08.2010 року (а.с.57) підтверджується, що ОСОБА_4 склав заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належить на день смерті і на яке він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 44,7 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м, який розташований за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Лиман, вул. Миру,18 встановлена вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 32888 грн. (а.с.16-17).

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НАН 573120 від 25.10.2015 року (а.с.11), зареєстрованого в реєстрі під №616 підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняла у спадщину, як спадкоємець за заповітом, земельну ділянку, розташовану на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області площею 13,1679 га (Державний акт серії ЯИ №164173 від 02.03.2010 року), яка належала спадкодавцю ОСОБА_4, померлому 24.01.2015 року.

Листом нотаріуса №47/2015 від 25.11.2015 року (а.с.15) підтверджується, що нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлого 24.01.2015 року, через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

З інфомаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.10.2017 року (а.с.29-30) вбачається, що заповіт, складений ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та посвідчений 25.08.2010 року у Лиманській сільській раді Татарбунарського району Одеської області, що внесений до реєстру нотаріальних дій під №105, є чинним.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.10.2017 року (а.с.31) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 24.01.2015 року, державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 57128318, зареєстрована у нотаріуса за №47/2015 від 19.02.2015 року та є чинним свідоцтво про право на спадщину серії НАН 573120 від 25.12.2015 року, внесене до Спадкового реєстру під №58423502.

Також нотаріусом надано копію заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с.34).

Довідками №1645 від 03.12.2015 року та №28 від 28.01.2015 року, виданими Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.51,52) підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на день своєї смерті 24.01.2015 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та 19.02.2015 року був знятий у звязку зі смертю. Крім нього у будинку ніхто не був зареєстрований та не проживав.

Зі свідоцтва про шлюб серії І-АМ №180115 від 03.07.2016 року (а.с.4) вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 03.07.2017 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 у виконавчому комітеті Нескрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області, у звязку з чим змінила прізвище на «ОСОБА_1 ОСОБА_2».

Відповідно до п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві».

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка по справі є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок, розташований по вул. Миру, 18 в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, належний останньому на праві власності (а.с.14), однак правовстановлюючий документ на вказану спадкову нерухомість відсутній. В звязку з цим, державним нотаріусом ОСОБА_5 правомірно відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно (а.с.15). При цьому, належність спадкового будинку спадкодавцю ОСОБА_4 підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

У звязку з неможливістю отримання після смерті спадкодавця правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість, при відсутності заперечень відповідача (а.с.27), з урахуванням розяснень абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, суд вважає, що права позивачки мають бути захищені шляхом визнання за нею, як спадкоємицею за заповітом, права власності на житловий будинок, розташований по вул. Миру, 18 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, що залишився після смерті ОСОБА_4, померлого 24.01.2015 року.

Керуючись ст.ст.203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 58-60, 130, 209, 197, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ОСОБА_2 до Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /паспорт серії АТ №162213, виданий 3-мМВ у м.Вінниці УДМС України у Вінницькій області 18.10.2016 року, ідентифікаційний номер /, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, як спадкоємицею по заповіту, право власності на житловий будинок, з будівлями та спорудами, розташований по вул. Миру, 18 в селі Лиман Татарбунарського району Одеської області, який залишився після смерті ОСОБА_4, померлого 24.01.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк