Справа № 296/1456/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"06" липня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №102 в будинку №15 по вул. Гоголівській в м. Житомирі; зобовязати Управління державної міграційної служби в Житомирській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Позов обґрунтовувався тим, що позивач є співвласником спірної квартири, в якій також зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Посилаючись на те, що відповідач не користується спірним приміщення з 1998 року та до теперішнього часу, не проводить оплату комунальних послуг та не бажає добровільно знятися з реєстрації, позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на те, що реєстрація відповідача у спірному житлі порушує його права як власника квартири.

Позивач подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті "Житомирщина" №41 (20687) від 13 червня 2017 року (а.с.22).

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 27461 від 23.007.1998 року (а.с.4).

Згідно довідки ОСББ «Гоголівська №15» від 20.02.2017 №40 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, чоловік ОСОБА_3, 1957р.н, ОСОБА_2, 1982р.н. (а.с.5).

Згідно акту ОСББ «Гоголівська №15» від 19.01.2017 складеного комісією у складі голови правління ОСББ ОСОБА_4 та діловода ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1998 року, що засвідчено підписами сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.6).

Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти.

Стаття 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР передбачають право власника будинку (квартири) використовувати своє житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 156 Української РСР з врахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України тільки члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, більше встановленого законом строку, то суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування спірним житлом.

Водночас, згідно із положень статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином, процедура зняття особи з реєстрації місця проживання передбачає попереднє звернення особи до органу реєстрації або наявності остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому додаткового судового застереження не потребує, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, - такою, що втратив право користування квартирою №102 в будинку №15 по вул. Гоголівській у м. Житомирі.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя О. П. Сингаївський