Провадження №2/523/1200/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання заповіту недійсним, та позовні вимоги ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-14», ОСОБА_2 - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4, в інтересах якої виступала її опікун ОСОБА_2, звернулася до суду з позовним вимогами в яких зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2. померла її рідна сестра ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. Звернувшись до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини вона дізналася, що її рідна сестра ОСОБА_5, під час свого життя, 13.11.2007р. уклала заповіт за умовами якого заповідала все своє майно ОСОБА_3. На думку ОСОБА_4 даний заповіт був складений в той час коли ОСОБА_5 в силу свого фізичного та психічного стану не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Позивач зазначає, що ОСОБА_5 була введена в оману під час підписання заповіту, а з боку ОСОБА_3 здійснювався тиск, що не відповідало її волі. В зв'язку з чим, позивач просить визнати недійсним вказаний заповіт в судовому порядку. Посилаючись на протиправність дій з боку ОСОБА_3, позивач просила стягнути з останнього завдану моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.04.2013р. в одне провадження з позовними вимогами ОСОБА_4 були об'єднанні позовні вимоги ОСОБА_3, пред'явлені до ЖБК «Приморський-14», ОСОБА_4, в яких він просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5, посилаючись на те, що після звернення до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, він не зміг надати правовстановлюючий документ на квартиру - реєстраційне посвідчення, в зв'язку з його втратою.

В зв'язку зі смертю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., ухвалою суду від 04.12.2013р. до участі у справі була залучена правонаступник - ОСОБА_2 В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, заявлених ОСОБА_4, позовні вимоги були закрити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 пред'явлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити. В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 просили відмовити, посилаючись на їх безпідставність.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 підтримали пред'явлені позовні вимоги та вважали, що позовні вимоги ОСОБА_2 не доведені, ОСОБА_5 під час складання заповіту розуміла значення своїх дій та могла ними керувати. На їх думку, будь-яких підстав для визнання заповіту недійсним немає. Висновок психолого - психіатричної експертизи не доводить підстави пред'явлених позовних вимог ОСОБА_2, так як ґрунтується на припущеннях. Просять відмовити в задоволені позовних вимог.

ЖБК «Приморський-14» не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні направив до суду лист про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, заслухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, та підтверджено копією довідки ЖБК «Приморський-14» від 14.11.2012р., що ОСОБА_5 у 1986р. сплатила у повному обсязі пай за квартиру АДРЕСА_2 та в силу ч.1 ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на вказану квартиру.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого на підставі а/з №5420 від04.06.2012р., складеного відділом ДРАЦС у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управляння юстиції.

Під час свого життя ОСОБА_5, 13 листопада 2007р. уклала заповіт за яким на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно ОСОБА_3 Заповіт був посвідчений державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М., реєстровий номер 3-3245.

Згідно матеріалів спадкової справи № 813/2012, заведеної у Четвертій одеській державній нотаріальній конторі до майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5., із заявою від 07.07.2012р. про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернулася ОСОБА_4, через свого опікуна ОСОБА_2, та ОСОБА_3. із заявою від 05.10.2012р. про прийняття спадщини за заповітом, тобто вказані особи звернувшись у визначений законом шестимісячний строк, вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5

Факт родинного зв'язку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що вони є рідні сестри, та що ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_5 було встановлено рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013р., яке набрало законної сили, справа № 523/8533/13-ц, яка була досліджена під розгляду даної справи. Відтак, як ОСОБА_3 так і ОСОБА_4 є особами, які в силу ч.1 ст.3 ЦПК України мають суб'єктивне право на захист свого порушеного та невизнаного спадкового права.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_5 до смерті знала один рік. Свідок показала, що ОСОБА_5 була адекватна та розуміла свої дії. Втім, свідок підтвердила, що ОСОБА_5 була хвора, вона не могла ходити, була крупна, гучно розмовляла.

Свідок ОСОБА_9, яка знала ОСОБА_5 з 2006р. вказала, що їй було відомо про інвалідність ІІ-ої групи у ОСОБА_5, неправильної поведінці з її боку не бачила.

В той же час, допитана свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 в останній час була дратлива, забувала про вченні дії, телефонувала в одинадцятої та дванадцятої годинах ночі та просила, що б та покликала маму, на зауваження не реагувала, при цьому топала ногами. Погрожувала вбивством сусідів, посилаючись на те, що вона знає такі точки, так як працювала в судово-медичній експертизі. В розмовах ОСОБА_5 виявляла розгальмування потягів ( сексуальна оголеність), була агресивна, з нестійким настроєм, могла зателефонувати та намагалася обговорювати фільм з ОСОБА_11, виявляла неадекватну поведінку.

Про агресивне ставлення до оточуючих, постійну зміну настрою та сексуальну оголеність в розмовах з ОСОБА_5 зазначали допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, при цьому останній свідок була сусідкою та знала ОСОБА_5 більше 40 років.

Отже, суду були представлені покази свідків, які суперечать один одному. З метою вирішення виниклого між сторонами спору, за клопотанням сторін, судом було призначено дві посмертні експертизи: судово-почеркознавча, судова комплексна психолого-психіатрична.

Так, за висновком почеркознавчої експертизи від 20.01.2016р. експерт дійшов висновку, що рукописні записи та підписи у першому та другому примірниках заповіту, складеного від імені ОСОБА_5 13.11.2007р. були виконанні самою ОСОБА_5 Такі записи та підпис ОСОБА_5 мають ознаки незвичайності виконання, які можуть бути поясненні впливом на ОСОБА_5 під час виконання нею досліджуваних записів та підписів, якихось відносно постійних природних факторів, до яких можна віднести вікові зміни організму та захворювання ОСОБА_5

Згідно висновку посмертної комплексної судово-психіатричної експертизи №1933 від 27.03.2017р., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період складання заповіту 13 листопада 2007року, виявляла клінічні ознаки стійкого важкого психічного розладу у вигляді «Органічного розладу поєднаного ґенезу (судинного, діабетичного, інтоксикаційного), виражений психоорганічний синдром, змішаний варіант, з окремими явищами лакунарної деменції»(що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 07.9 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду, яке за глибиною та ступенем дефіцитарності когнітивних, вольових, індивідуально-особистісних і критичних функцій абсолютно позбавляло її здатності розуміти значення своїх дій і керувати ними.

ОСОБА_5 була не спроможна усвідомлювати значення своїх дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачити їх наслідки під час виконання заповіту від 13 листопада 2007р. на користь ОСОБА_3

У відповідність до ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За своєю правовою природою заповіт є правочином, а відтак до нього застосовуються положення Розділу ІУ Книги І ЦК України, зокрема, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі смерті - за позовом інших осіб чиї права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України).

Як зазначено у п.16 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р., правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).Для визначення такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 Цивільного процесуального кодексу (обов'язкове призначення експертизи) зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї із сторін. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦКУ суд відповідно до ст. 145 ЦПК зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Пунктом 18 Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. роз'яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року №6-9цс12).

Системний аналіз норм ЦК України свідчить, що відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України виключено підстави недійсності правочину визначені у ч.2 ст. 225 ЦК, які зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Отже, надані з боку позивачки медичні документи щодо наявних у заповідача ОСОБА_5 хвороб, які не оспорювалися сторонами по справі, з урахуванням показів свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_10, які були допитані за клопотанням позивачки, не спростовують висновку судово-психіатричної експертизи. Висновок судово-психіатричної експертизи, який доповнюється висновком посмертної почеркознавчої експертизи від 20.01.2016р., що ОСОБА_5 13.11.2007р. не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними є категоричним, складений за результатами дослідження матеріалів справи, медичної документації та інших матеріалів.

Відтак, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 на час укладення заповіту, а саме станом на 13.11.2007р. в силу наявного у неї стійкого важкого психічного розладу не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Внаслідок чого, укладений нею заповіт від 13.11.2007р. слід визнати недійсним в силу ч.1 ст. 225, ч.2 ст. 1257 ЦК України.

З боку ОСОБА_3 вказані вище обставини під час розгляду справи спростовані не були, належні та допустимі докази з цього приводу суду не представлені, будь-які клопотання пов'язані з необхідністю додатково дослідженням стану здоров'я ОСОБА_5. на час укладання заповіту не заявлялися. Судом відхиляються заперечення представника ОСОБА_3, щодо не прийняття до уваги висновок посмертної комплексної психолого - психіатричної експертизи, так як такий не ґрунтується на припущеннях та не має двозначних тлумачень. Покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 по своєї суті не спростовують висновок психолого-психіатричної експертизи та інші зібрані у справі докази.

Суд також відхиляє, як недоведені, посилання ОСОБА_2 у позовній заяві, що ОСОБА_5 була введена в оману та з боку ОСОБА_3 не неї чинився тиск під час складання заповіту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред'явлені позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає, що пред'явлений ОСОБА_3. не підлягає задоволенню у повному обсязі, в зв'язку з задоволенням первісних позовних вимог ОСОБА_2, задоволення яких виключає у повному обсязі можливість задоволення вимог ОСОБА_3

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з витрат понесених на експертні дослідження в розмірі 10524,48гривень.

Керуючись ст.ст. 10,11,57,63,64,66,88,209, 212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт укладений ОСОБА_5 (іпн-НОМЕР_2), який був посвідчений 13листопада 2007р. державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М., реєстровий номер 3-3245.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 10524,48 гривень.

В задоволенні позовних ви мог ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-14», ОСОБА_2 - про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя -