Дата документу 10.07.2017
Справа № 501/2787/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі - Тимко М.Л.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Моноліт») про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. В процесі розгляду справи позивачем ОСОБА_3 позовні вимоги змінено, за остаточною редакцією позовних вимог позивач ОСОБА_3 просить суд визнати спільною власністю подружжя та поділити наступне майно: Автомобіль марки Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, грошові кошти, отримані Відповідачем, ОСОБА_4, як компенсацію вартості відчуженого майна - майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, в сумі 205800 (двісті п'ять тисяч вісімсот) гривень (а.с.155-158).

Відповідач, ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, яким просить суд визнати спільною власністю подружжя та поділити наступне майно: грошові кошти на банківських рахунках Позивача в сумі 27570 доларів США, Автомобіль Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, гараж в гаражному кооперативі «Надія» вартістю 9000 доларів США (а.с.136-140).

Свої позовні вимоги Позивач та Відповідач обґрунтовують тим, вони перебували з 10 жовтня 2003 року в зареєстрованому шлюбі, все вищезазначене майно є їх спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу за запропонованими ними варіантами.

Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача свої зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити.

Представник третьої особи, ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт», надав до суду заяву с проханням розглядати справу без його участі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов та зустрічний позов підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №440 (а.с.6).

Рішенням Іллічівского міського суду Одеської області від 25.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період перебування сторонами в шлюбних відносинах подружжям набуто у власність наступне майно:

-автомобіль Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,

-Майнові права за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма«Моноліт» та ОСОБА_4, на загальну суму 205 800 (двісті п'ять тисяч вісімсот) гривень.

Все вищезазначене майно набуте сторонами в період шлюбу, але оформлено на ім'я Відповідача, ОСОБА_4.

25 травня 2010 року між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та відповідачем, ОСОБА_4, укладено Договір № 2064, за яким ОСОБА_4 внесено в рахунок оплати майнових прав на квартиру, що будувалась на період дії Договору, 205800 (двісті п'ять тисяч вісімсот) гривень (а.с.7-10).

В процесі судового розгляду справи судом встановлено, що 11 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» укладено Угоду про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеного між ТОВ «Будівельна фірма«Моноліт» та ОСОБА_4 (а.с.64).

За результатом виконання Угоди про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року, відповідачем, ОСОБА_4, отримано грошові кошти в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень в якості компенсації майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, а не 205800 (двісті п'ять тисяч вісімсот) гривень, як зазначає в своїй позовній заяві Позивач.

Згода Позивача, ОСОБА_3, на укладання Угоди про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року, отримана не була. За його поясненнями, він дізнався про її укладання Відповідачем вже під час розгляду справи. Жодних доказів про укладання угоди в інтересах сім'ї, підстав для укладання такої угоди, витрачання грошових коштів, отриманих за результатами укладання даної угоди в інтересах сім'ї, Відповідачем не надано, тому суд, з урахуванням правової природи даного правочину, який полягає у фактичній відмові від набуття права власності на нерухомість, розцінює її як таку, що суперечить інтересам сім'ї.

Частиною 1 ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Нормою ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, тобто ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд окремо наводить положення чинного законодавства та судової практики щодо укладання Відповідачем Угоди про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року.

Нормою статті 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановленій законом.

У даному випадку, згода Позивача на відчуження майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року повинна була бути надана у письмовій формі.

Ст. 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Постановою Верховного суду України від 08 квітня 2015 року, справа №6-7цс-15, встановлено право одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог, суд зазначає наступне.

Наявність грошових коштів на банківських рахунках Позивача в сумі 27570 доларів США не знайшла свого підтвердження, суду не надано жодних доказів наявності таких грошових коштів, їх існування на банківських рахунках Позивача взагалі.

Суд не може оцінити як належний та допустимий доказ залучену до матеріалів справи виписку з банку, яка, по-перше, не містить відомостей про банківську установу, яка видала таку виписку, по-друге, не містить печатку та підпис уповноваженої особи банківської установи, що унеможливлює оцінку даної виписки як офіційного документа та носія відповідної інформації.

Гараж в гаражному товаристві «Надія», точна адреса якого в зустрічній позовній заяві не зазначена, також на думку суду не підлягає поділу, за недоведеністю Позивачем за зустрічним позовом підстав для включення гаражу до переліку майна, яке підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Так, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на такий гараж, відсутні і документи на підтвердження наявності права власності на нього в будь-якої особи. Без документального підтвердження права власності на спірний гараж, суд вважає, що такий гараж не може бути предметом поділу між подружжям.

При цьому, суд бере до уваги обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, встановлений чинним процесуальним законодавством.

Суд висловлює свою оцінку щодо вартості документально підтвердженим об'єктам поділу між сторонами:

-майнові права за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «БФ «Моноліт» та ОСОБА_4, вартість 200000 (двісті тисяч) гривень, касовий ордер від 03 грудня 2012 року (а.с.96).

-автомобіль Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, вартість - 150000 гривень.

Суд зауважує, що за клопотанням представника Відповідача, судом була призначена експертиза з метою встановлення ринкової вартості спірного автомобіля. Експертизу проведено не було, в зв'язку з ненаданням автомобіля експерту Відповідачем, що позбавило суд, у даному випадку, можливості встановити вартість спірного автомобіля саме через неналежне виконання відповідачем процесуальних обов'язків (а.с.184-185, 193). За таких обставин суд приймає оцінку вартості автомобіля, зазначену Позивачем.

Враховуючи викладені обставини, та з урахуванням норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя:

-автомобіль Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2

-грошову компенсацію вартості майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_4 у розмірі 200000(двісті тисяч) гривень.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виділивши позивачу, ОСОБА_3:

- Автомобіль Mazda 6, номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,

- Грошову компенсацію вартості майнових прав за Договором № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_4, у розмірі 25000 (двадцять п'ять тисяч) гривень, яку стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3.

Відповідачу, ОСОБА_4, виділити:

-Грошові кошти, отримані Відповідачем ОСОБА_4 за наслідком укладання угоди від 12.05.2012 року про розірвання Договору № 2064 від 25 травня 2010 року, укладеним між ТОВ «Будівельна фірма «Моноліт» та ОСОБА_4, загальна сума яких складала 200000 (двісті тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 3558,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя