Справа №718/943/15-ц
Провадження №6/718/36/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2017 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши подання старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні ВДВС перебуває виданий Кіцманським районним судом Чернівецької області виконавчий лист № 718/963/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Буковинський Альянс» заборгованості в сумі 21899,91грн. Постановою від 02.08.2016 року відкрито виконавче провадження. В добровільному порядку боржником судове рішення не виконується, при тому, що ОСОБА_2 до 08.09.2016 року працювала в ФОП ОСОБА_3 Також, було встановлено, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном з 17.11.2017 року, транспортних засобів за нею не зареєстровано, на обліку в ДПС вона не перебуває, доходи відсутні, тому просив до виконання боржником вказаних зобов`язань тимчасово обмежити її у праві виїзду за межі України без вилучення паспортних документів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З погляду на значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом певного строку, про що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження (висновки Верховного Суду України, узагальнення судової практики щодо розгляду подань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року).

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Крім того, звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Аналогічної позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема у справі №6-55583ск13 (ухвала від 31.01.2014 року), у справі №6-51650ск13 (ухвала від 24.01.2014 року).

Як вбачається з матеріалів справи, Кіцманським районним судом Чернівецької області 07.04.2016р. видано виконавчий лист № 718/963/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Буковинський Альянс» заборгованості в сумі 21899,91грн. Постановою від 02.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 51802972, яку направлено боржнику і яку остання отримала 12.08.2016 року.

Згідно доданих до подання копій письмових відповідей на запити державного виконавця Юрчук І.М. до 08.09.2016 року працювала в ФОП ОСОБА_3, проте 17.11.2017 року виїхала за межами України, транспортних засобів за нею не зареєстровано, на обліку в ДПС вона не перебуває, доходи відсутні.

Як достовірно встановлено, боржник ОСОБА_2 вже виїхала за межі України, тому обмеження її у виїзді на даний час є недоцільним.

Також, суд констатує, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17.03.2016 року заборгованість на користь КС «Буковинський Альянс» стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Судом не встановлено, що солідарний обовязок іншого боржника - ОСОБА_4 не виконано.

На наведених та встановлених судом обставин відсутні правові підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, ст.33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 377-1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: