Справа № 351/1798/16-ц
Номер провадження №2/351/215/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

секретар Маланчук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивували тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору позивачам, а також, ОСОБА_6, яка померла 29.03.2011р., належало по 1/5 частині житлового будинку по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району. Головою двору, згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, а також згідно погосподарських книг, було записано ОСОБА_7, яка померла 23.10.1990 року, а тому її частка після її смерті розподілилась між усіма членами колгоспного двору порівну. Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй 1/5 частини даного будинковолодіння. Після її смерті спадкоємцем першої черги за законом став син померлої, позивач ОСОБА_1, який на час смерті спадкодавиці проживав з нею, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, та став співвласником 2/5 частин спірного будинковолодіння. Однак, в звязку з тим, що спірне будинковолодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», частки кожного співвласника не визначені, також свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння від 13.12.1988 року видане ще на ім'я ОСОБА_7, як голови колгоспного двору, то державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просять визнати за ними право власності на вищевказаний житловий будинок: за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини будинковолодіння, за ОСОБА_2 на 1/5 частину, за ОСОБА_3 на 1/5 частину, за ОСОБА_4 на 1/5 частину спірного будинковолодіння.

Представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задоволити, справу слухати за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відутності, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, а саме: свідоцтво про право власності на будинковолодіння від 13.12.1988р.; виписку з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 20.09.2016р.; довідки ОСОБА_5 сільської ради від 19.09.2016р. № 695, від 25.10.2016р. № 819/2; свідоцтво про смерть ОСОБА_7 серії І-НМ № 405521; довідки ОСОБА_5 сільської ради від 28.10.2016р. №№ 852/1, 852/2; рішення ОСОБА_5 сільської ради від 14.05.2017р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); свідоцтво про смерть ОСОБА_6 серії І-НМ № 128372; довідки Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 26.10.2016р. № 1643/02-14, від 23.02.2017р. №№ 360/01-09, 361/01-09; постанову Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 02.11.2016р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_6, - вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що житловий будинок по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району на праві власності належав ОСОБА_7, яка була головою колгоспного двору та яка померла 22.10.1990р.; після її смерті спадкова справа в державній нотаріальній конторі не заведена; станом на 15.04.1991р. в даному господарстві проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, тобто кожному з них належало по 1/5 частині спірного будинковолодіння, після смерті ОСОБА_6, яка померла 29.03.2011р., в управління спадковим майном вступив її син позивач ОСОБА_1, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину, інших спадкоємців немає, а тому його частка збільшилася та становить 2/5 частини спірного будинковолодіння; 02.11.2016р. позивачу відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з невизначеністю часток у майні колгоспного двору.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що за позивачами слід визнати право власності на житловий будинок по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району, за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини будинковолодіння, за ОСОБА_2 на 1/5 частину, за ОСОБА_3 на 1/5 частину, за ОСОБА_4 на 1/5 частину спірного будинковолодіння.

Суд на підставі встановленого та керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району ОСОБА_3 - Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району ОСОБА_3 - Франківської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району ОСОБА_3 - Франківської області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Б.Хмельницького, 3вс.Троїця, Снятинського району ОСОБА_3 - Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.