АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 642/2374/17-ц Головуючий суддя 1-ї інстанції Скляренко С.О.
Провадження № 22-ц/790/4298/17 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: спори, про застосування
Закону України «Про захист прав споживачів»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

при секретарі Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про визнання договору споживчого кредитування недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

16 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» ( далі ПАТ «УКРСОЦБАНК») про визнання договору споживчого кредиту недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання договору споживчого кредитування недійсним повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі, посилаючись на ті обставини, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального закону.

Судом першої інстанції необґрунтовано не було взято до уваги, що підстави та предмет позову свідчать про те, що між сторонами склалися правовідносини, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів»

Суд першої інстанції безпідставно не застосував до даних правовідносин ч. 5 ст. 110 ЦПК України, зазначивши, що до виконання кредитного договору між сторонами не може бути застосований Закон України «Про захист прав споживачів» від 10 листопада 2011 року. При цьому, судом першої інстанції не було взято до уваги рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справ № 126/2011(справа про захист прав споживачів кредитних послуг), в резолютивній частині якого зазначено, що дія Закону України поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримував.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання договору споживчого кредитування недійсним, суд першої інстанції виходив із того, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з договірних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови укладання договору, процедуру виконання договору тощо, які передують укладенню договору.

Після укладання договору між сторонами виникають договірні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює договірні правовідносини.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позов повинен бути предявлений за місцезнаходженням відповідача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України) позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 предявлений позов про визнання недійсним договору споживчого кредитування ( а. с. 1 3).

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 02 грудня 2015 року по справі № 6-1341/15цс Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові проценти ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Підставою для визнання недійсним договору споживчого кредитування ОСОБА_1 зазначає невідповідність умов договору вимогам ст. 15, ч. 3 ст. 18, ст. 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» (а. с. 1 5).

Рішенням Конституційного суду України у справі № 1- 26/ 2011 від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 по справі №1-26/2011( про захист прав споживачів) встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 10213-XII з наступними змінами у взаємозвязку з положеннями ч.4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають під час укладення, так і виконання такого договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що до спірних правовідносин не може бути застосований Закон України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим, позов повинен бути предявлений за місцем знаходження ПАТ «УКРСОЦБАНК», звязку з чим, справа не підсудна Ленінському районному суду м. Харкова.

На підставі п. 4 ст. 311 ЦПК України колегія суддів, скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303,304, п. 2 ч.2 ст. 307, п.4 ст. 311, ст. 313, ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319, ст. 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» про визнання договору споживчого кредитування недійсним направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України.

Головуючий А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

ОСОБА_3