Єдиний унікальний номер 725/3481/17
Номер провадження 2/725/718/17
01.11.2017 року м. Чернівці
Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого судді Галичанського О.І.,
при секретарі Симик М.І.,
за участю позивачки ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів , -
Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 24.01.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого 02.11.2003 року народилася спільна донька - ОСОБА_3 та 20.09.2008 року спільний син - ОСОБА_4.
Вказує на те, що протягом останнього року подружнє життя з відповідачем не склалося, спільного господарства не ведуть , шлюб існує формальною
Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.
Стверджує, що самостійно утримувати дітей не має змоги, оскільки працює лаборантом у КМУ « Обласне бюро судово- медичної експертизи» та отримує 4500 гривень.
На підставі викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/2 частки від щомісячного доходу , починаючи з моменту звернення до суду і до повноліття дітей .
В судовому засіданні позивачка підтримала доводи викладені у позовній заяві.
Справа слухалась у відсутності відповідача , який не зявився в судове засідання незважаючи на те, що був повідомлений судом про час та місце розгляду справи.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки позивачка не заперечувала проти розгляду даної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що 24 січня 2003 року між позивачкою та відповідачем міським відділом реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №50 (а/с.6 ).
Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони підтримують між собою подружні стосунки та ведуть спільне господарство.
Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із розясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
При таких обставинах, суд вважає, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб підлягає розірванню.
02 листопада 2003 року у сторін народилася донька - ОСОБА_3 та 20.09.2008 року син ОСОБА_4.
Позивачка працює лаборантом КМУ обласне бюро судово - медичної експертизи та згідно довідки про заробітню плату від 03.08.2017 року їй нараховується в середньому 5393,39 гривень щомісячно ( а.с.10-11).
За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Відповідач по справі не надає достатньої регулярної допомоги для належного утримання неповнолітніх дітей у зв'язку з чим порушуються їх інтереси.
Згідно до ст. 179 СК України- аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуює відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, даних обтяження турботами щодо утримання іншої дитини немає. Також приймаючи до уваги матеріальне положення дітей, які потребують допомоги та матеріальне становище відповідача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітку , щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та не буде порушувати майнові права дітей.
У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 09.08.2017 року.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24,112,115, 180-184, 191, 192 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 207, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.01. 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 50 розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/2 частки від його щомісячного доходу на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Відділу реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський