Справа № 145/1870/16-ц Провадження № 22-ц/772/1602/2017Головуючий в суді першої інстанції Кіосак Н. О.
Категорія 50Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Шемети Т.М., Зайцева А.Ю., з участю секретаря судового засідання Куленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року, -

встановила:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що з 23 листопада 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. ОСОБА_3 ухиляється від утримання дітей, має офіційну роботу, працює на посаді електрослюсаря з ремонту устаткування розподільних пристроїв Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго», відтак, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягувати з неї аліменти на дітей в розмірі ? частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожного із дітей та стягнути витрати за надання правової допомоги.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 2/5 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд досліджує лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія розглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, що з 23 листопада 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія паспорта ОСОБА_2 на а.с.3), у якому народились: ІНФОРМАЦІЯ_1 року дочка ОСОБА_6 та 03 травня 2006 року син ОСОБА_7 (свідоцтва про народження на а.с. 5, 6).

Діти проживають разом з ОСОБА_2 в смт Сутиски Тиврівського району Вінницької області, пл. Перемоги, 3, що підтверджується актами про обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 03 листопада 2016 року (а.с. 4), 01 грудня 2016 року (а.с. 31), 15 листопада 2016 року (а.с. 32) та 04 квітня 2017 року (а.с. 62), довідками Сутисківської середньої загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів від 05 квітня 2017 року (а.с. 63) та Виконавчого комітету Сутисківської селищної ради від 04 квітня 2017 року (а.с. 65), ця обставина не заперечувалась відповідачкою в суді першої інстанції, про що беззаперечно свідчить технічний запис судового засідання.

Ч. 1 ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні, а відповідачка є працездатною особою, має регулярний дохід, відтак повинна сплачувати аліменти, розмір яких визначено з урахуванням принципів розумності і справедливості.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що докази, покладені в основу рішення суду першої інстанції є недопустимими, з таких міркувань.

За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ч. 1 ст. 64 ЦПК України визначає, що письмовими доказами будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Оскільки закон не встановлює особливостей засобів доказування у справах про стягнення аліментів, то суд першої інстанції не мав правових підстав вважати акти про обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_2 від 03 листопада 2016 року, 01 грудня 2016 року, 15 листопада 2016 року, 04 квітня 2017 року та довідки Сутисківської середньої загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів від 05 квітня 2017 року і Виконавчого комітету Сутисківської селищної ради від 04 квітня 2017 року недопустимими.

Крім того, відповідачка визнала факт, що діти проживають з батьком, перебувають на його утриманні, що в силу приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України позбавляло позивача необхідності доведення цієї обставини.

Натомість обставини, за яких вона залишила сім'ю, а також подання позову про встановлення місця проживання дітей з матір'ю не мають правового значення для вирішення спору, як такі, що не позбавляють її обов'язку утримувати дітей, а позивача, з яким вони проживають, вимагати сплати аліментів на них.

Суд першої інстанції в повному обсязі перевірив правові підстави заявлених позовних вимог, доводи сторін, обставини спору та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ Т.М. Шемета

/підпис/ А.Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом О.С. Панасюк