Справа № 500/5622/17
Провадження № 2/500/3163/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 20.11.2017 року уточнили та просять визнати за ними в рівних частках, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 1/2 частка вказаного житлового будинку належить ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишила. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 являються чоловік ОСОБА_5, доньки ОСОБА_2 і ОСОБА_6, син ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном. ОСОБА_6 спадщину не прийняла. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1. ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 являються доньки ОСОБА_2 і ОСОБА_6, син ОСОБА_1 Позивачі прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління спадковим майном. ОСОБА_6 спадщину не прийняла. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п.4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє:…склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», введеного в дію з 01.01.1994 року Постановою Верховної Ради України від 02.09.93 року №3426-XII, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 10 розд. II Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 3 ст. 10 розд. II вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідальність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: ... відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстру прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. У документах, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_4, встановлено невідповідність: у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 14.02.1951 року за №1917 (право власності зареєстроване Ізмаїльською інвентаризаційною конторою 18.05.1951 року за №2594), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку АДРЕСА_2 а у свідоцтві про право на спадщину з законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 06.10.1978 року за № 1-2482 (право власності зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.12.1978 року за № 7-29), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку АДРЕСА_3. Відсутній документ про підставу зміни номера.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою розгляд справи залишає на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.1951 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської міської нотаріальної контори Лисенко М.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1917, належить 1/6 частка житлового будинку з надвірним спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 Крім цього, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2482, належить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 1541 від 20.11.2017 року згідно Адресного реєстру м. Ізмаїла вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами має самостійний юридичний адресний номер: АДРЕСА_4

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого Ізмаїльським відділом реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49733877 від 04.11.2017 року, складеною Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4, померлої, ІНФОРМАЦІЯ_5, відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_4 являються:

-чоловік ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 повторно виданим 23.04.1979 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла;

-донька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 15.02.1950 року міським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 повторно виданим 30.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_14»;

-донька ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, повторно виданим 14.02.1952 року Ізмаїльським облархівом РАЦС та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 01.07.2010 року згідно якого ОСОБА_10 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_13»;

-син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим 16.04.1960 року Ізмаїльським міським бюро реєстрації актів цивільного стану.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем, що підтверджено записами в будинковій книзі на вищезазначений будинок, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.

Крім цього, було встановлено, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 17.12.2002 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 49296032 від 29.09.2017 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року - відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 являються:

-донька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 15.02.1950 року міським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Ізмаїла та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 повторно виданим 30.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_9 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_14»;

-донька ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5, повторно виданим 14.02.1952 року Ізмаїльським облархівом РАЦС та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 01.07.2010 року згідно якого ОСОБА_10 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_13»;

-син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим 16.04.1960 року Ізмаїльським міським бюро реєстрації актів цивільного стану.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Як встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкали разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1, що підтверджено записами в будинковій книзі на вищезазначений будинок, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулась, тобто вважається такою, яка не прийняла спадщину.

Крім цього, було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 виданого 16.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_4

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. №1241/0214 від 19.09.2017 року, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом , у зв'язку із тим, що відповідно до пп. 4.15 п. 4 гл. 10 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; відповідно до пп. 4.14 п.4 гл. 10 розд. ІІ вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє:…склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», введеного в дію з 01.01.1994 року Постановою Верховної Ради України від 02.09.93 року №3426-XII, для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 10 розд. II Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до ч. 3 ст. 10 розд. II вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідальність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: ... відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстру прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. У документах, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_4, встановлено невідповідність: у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 14.02.1951 року за №1917 (право власності зареєстроване Ізмаїльською інвентаризаційною конторою 18.05.1951 року за №2594), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку АДРЕСА_2 а у свідоцтві про право на спадщину з законом, виданому Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 06.10.1978 року за № 1-2482 ( право власності зареєстроване Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.12.1978 року за № 7-29), в адресі спадкового нерухомого майна вказаний номер будинку АДРЕСА_3. Відсутній документ про підставу зміни номера.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,213-215 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті батьків ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар