Справа № 486/924/16-ц
Провадження № 2/486/42/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Франчук О. Д.

при секретарі Деменко К.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1, представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дітей на утриманні та стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дітей на утриманні та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 квітня 2007 року зареєстрували з відповідачкою шлюб. Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки позивачка почала негідно поводити себе у шлюбних відносинах, з метою захисту інтересів дітей, просить встановити факт перебування дітей на його утриманні та стягнути з відповідачки аліменти на свою користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку і до повноліття дітей. Зазначає, що одноособово фінансово забезпечує родину, сплачує комунальні платежі, купує для дітей необхідні речі, продукти харчування та ліки. Опікується станом здоровя старшої доньки ОСОБА_5, яка є дитиною-інвалідом, а тому потребує щорічних медичних обстежень в м. Києві.

05.05.2017 року позивач надав суду заяву про часткову зміну предмету та підстав позову, в якій просить в четвертому пункті позовної заяви вказати про встановлення факту перебування дітей на його утриманні з червня 2016 року. Пятим пунктом припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дітей та стягнути з неї аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку з дня предявлення позову та до їх повноліття (а.с. 114-115 т.2).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив про задоволення позову.

Відповідачка в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, пояснила, що обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, є несправедливими та вигаданими позивачем. Просить відмовити у задоволенні позову.

Свідки з боку позивача повністю підтвердили пояснення позивача та обставини викладені в позовній заяві. Свідки з боку відповідачки підтвердили її пояснення та обставини викладені в запереченні.

Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Овешкова) ОСОБА_7 одружились 20 квітня 2017 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №57 (а.с. 8 т.1).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.03.2017 року шлюб був розірваний (а.с. 138-139 т.2).

Від шлюбу мають доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9-10 т.1).

За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.09.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_5 15 травня 2011року народження та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 08.06.2016 року та до їх повноліття (а.с. 116 т.1).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20.09.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку до досягнення донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років (а.с.117т.1).

29.11.2016 року позивач долучив до матеріалів справи ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 21.11.2016 року за якими судові рішення про стягнення з нього аліментів, залишені без змін (а.с. 236-240 т.1).

Згідно актів обстеження умов проживання складених 03.06.2016 року, 29.09.2016 року, 01.02.2017 року Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в квартирі ОСОБА_1, діти забезпечені усім необхідним для життя та повноцінного розвитку. Умови для проживання дітей створені належним чином. Вихованням дітей займаються обоє батьки (а.с. 11 т.1, а.с. 26 т.2).

Позивач долучив до позовної заяви довідку про внесення страхових платежів за полісами добровільного медичного страхування у 2015-2016 роках та про отримання путівок у профспілковому комітеті ВП «ЮУ АЕС», копії договорів добровільного страхування від нещасних випадків та внесення коштів за ними (а.с. 12, 13 т.1, 93-98 т.2).

З виписок з домової книги про склад сімї та реєстрацію від 01.09.2016 року та від 15.09.2016 року вбачається, що сторони та їх доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, зареєстровані і проживають в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10, 133 т.1).

З характеристики наданої Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія», щодо ОСОБА_1 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що дитиною опікуються як мати так і батько. З огляду на емоційний стан дитини, ОСОБА_5 затишно і комфортно з батьками. Згідно довідки від 29.06.2016 року ОСОБА_4 було внесено благодійну допомогу на рахунок благодійного фонду «Родина» (а.с. 14, 15 т.1).

Згідно характеристики-відгуку, ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем роботи. За наказом від 26.05.2016 року направлявся у відрядження в період з 05.06.2016 по 18.06.2016 року до Одеського національного політехнічного університету. У вказаний час ОСОБА_4 ОСОБА_5 не відвідувала дитячий садок (а.с. 17, 18, 22 т.1).

ОСОБА_8 рекомендовано спостереження лікаря-кардіолога, після проведеного оперативного лікування (а.с. 19, 20 т.1, а.с. 116 т.2).

Позивачем також були долучені копії документів на підтвердження понесених ним витрат на утримання дітей та лікування, поштових відправлень, витяг про рух коштів на банківському рахунку (а.с. 21, 23-42, 71-92 т.1, а.с. 29-37, 117-129,188-196 т.2).

Проаналізувавши зміст долучених копій фіскальних чеків, судом встановлено, що в більшості випадків позивачем були придбані солодощі. Поміж іншого, позивачем долучені чеки про придбання ним горілки, коньяку, пепсі-коли, кави, кросівок для активного відпочинку, чоловічих та жіночих футболок, жіночих кросівок, чоловічих шкарпеток, батарейок, свердла і т.ін. (25, 26, 27 т.1, а.с. 33 т.2).

Долучені копії письмових свідчень та клопотань не можуть бути прийняті судом до уваги (а.с. 44-48 т.1, а.с. 183 т.2).

В судовому засіданні 10.10.2016 року відповідачка долучила до матеріалів справи заперечення на позовну заяву з додатками (а.с. 97-191 т.1).

З долучених копій документів вбачається, що відповідачка працює в ТОВ «УкрСат» на посаді менеджера. З 06.11.2015 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Директором ТОВ «УкрСат», на запит суду, були надані дві довідки від 25.10.2016 року з місця роботи ОСОБА_1 та про розмір її заробітної плати (а.с.108-110, 111, 112, 211-212 т.1).

Згідно довідки УПСЗНтаП м. Южноукраїнська №1157 від 05.09.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні та державну соціальну допомогу дітям-інвалідам (а.с. 115 т.1).

Відповідачка також долучила до матеріалів справи копії фіскальних чеків про понесені нею витрати на утримання дітей та сплату комунальних платежів і виписку про рух коштів на банківському рахунку (а.с.118-122, 134, 135-191 т.1, а.с. 145-166 т.2).

З копії висновку за матеріалами перевірки Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 22.04.2016 року вбачається, що 22.04.2016 року ОСОБА_1 зверталась до відділення поліції з приводу того, що ОСОБА_4 вигнав її з квартири та змінив замок вхідних дверей. 05.06.2016 року ОСОБА_1 зверталась до відділення поліції з приводу того, що чоловік намагається забрати в неї їх спільну дитину. 28.06.2016 року Южноукраїнським ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області було складено висновок за матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_1, щодо її чоловіка ОСОБА_4, який забрав їх дітей та пішов у невідомому напрямку. 17.08.2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань була зареєстрована заява ОСОБА_1 за фактом заволодіння її мобільним телефоном. Згідно рапорту оперативного чергового Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 11.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відділу поліції у звязку з тим, що її чоловік ОСОБА_1 О,Л, вивіз з квартири побутову техніку. 07.03.2017 року та 15.03.2017 року до чергової частини зверталась ОСОБА_1, оскільки чоловік не впускав її до їх спільної квартири. (а.с. 123-127 т.1, а.с. 140-141).

Южноукраїнський міський центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді, надав ОСОБА_1 повідомлення про проведену соціальну роботу з її сімєю. Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 21.09.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено у вирішенні питання, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей (а.с. 128-132).

На підставі постанови слідчого СВ Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП, судово-медичний експерт Вознесенського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи 18.06.2016 року провів судово-медичну експертизу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, якій були заподіяні тілесні ушкодження (а.с. 226-227 т.1).

Позивачем були долучені до матеріалів справи фото-таблиці на яких, в переважній більшості, зображені діти подружжя ОСОБА_1 (а.с. 1-23 т.2).

З інформаційної довідки від 04.11.2016 року наданої Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія» та повідомлення на запит від 12.10.2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 ОСОБА_5 з вересня 2016 року відвідує заклад систематично. Дитину приводить та забирає батько. Мати забирала ОСОБА_5 лише 25.10.2016 року. Оскільки сімя перебуває на стадії розлучення, питання щодо вирішення конфліктної ситуації в сімї буде винесено на комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради (а.с.24,25 т.2).

Згідно інформаційної довідки від 18.04.2017 року наданої Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія» ОСОБА_1 ОСОБА_5 з 27.01.2017 року до 27.02.2017 року відвідувала заклад систематично. Дитину із закладу забирала мати 11 разів, батько 6 разів. При цьому батько намагався забрати її ще 7 разів, але мати забирала ОСОБА_5 раніше (а.с. 131 т.2).

УДППЗ «Укрпошта» повідомила, що ОСОБА_4 в період з 03.06.2016 року по 21.09.2016 року на імя ОСОБА_1 здійснював поштові перекази (а.с. 27 т.2).

Батьківський комітет груп №21 та №12 дошкільного закладу повідомив, що ОСОБА_4 здавав кошти за свою доньку ОСОБА_5, на різні потреби групи, за період з 2013 року по 2016 рік в сумі 4 520 грн. (а.с. 87 т.2).

На запит ОСОБА_4, Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія» 21.09.2016 року надано інформаційну довідку про те, що емоційний стан ОСОБА_4 ОСОБА_5 не порушений. Дитина доброзичлива, врівноважена, позитивно налаштована на діалог з дорослими та однолітками (а.с. 88 т.2).

07.10.2016 року Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія» було надано іншу інформаційну довідку, згідно якої, в присутності батька були проведені додаткові проекційні методики з дитиною та встановлено, що емоційний стан ОСОБА_5, в порівнянні з результатами попередніх обстежень, змінився, вона стала скута та невпевнена, що викликано, насамперед, значним погіршенням стосунків між батьками (а.с. 89 т.2).

На заяву ОСОБА_4, Комунальним закладом Центру розвитку дитини «Гармонія» 12.01.2017 року надано інформаційну довідку про те, що ОСОБА_5 з листопада 2016 року до січня 2017 року систематично відвідувала заклад. Дитину приводив та забирав батько. Мати декілька раз забирала ОСОБА_5 (а.с. 90 т.2).

27.09.2016 року між ОСОБА_4 та Южноукраїнською загальноосвітньою школою №1 був укладений договір про надання додаткових платних послуг строком на 8 місяців. На заняття приводить та забирає дочку ОСОБА_5 батько (а.с. 91, 92 т.2).

Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм належної оцінки суд вважає, що позов не може бути задоволений судом виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувли у шлюбі з 20.04.2017 року (а.с. 8 т.1).

Мають доньок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 9-10 т.1).

Відповідачка ОСОБА_1 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення нею трирічного віку та отримує державну допомогу на старшу доньку, яка має статус дитини-інваліда у розмірі 1 130.00 грн. та на молодшу доньку одноразову допомогу при народженні у розмірі 860.00 грн. (а.с. 115 т.1).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.03.2017 року шлюб між подружжям ОСОБА_1 розірваний (а.с. 138-139 т.2).

В судовому засіданні 30.06.2017 року позивач долучив до матеріалів справи акти про не проживання складені комісією КП ЖЕО 20.10.2016 року №216 та 14.06.2017 року №134, акт про фактичне проживання від 14.06.2017 року №135, відповідно до яких ОСОБА_1 не проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, зі слів сусідів згідно акту №216 з серпня 2016 року, а згідно акту №134 з 12.01.2017 року, діти ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично проживають за вказаною адресою (а.с. 184-187).

Відповідачка долучила до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 20.06.2017 року за № 198 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_6», згідно якого було вирішено визначити місце проживання дітей з матірю ОСОБА_1 (а.с. 200).

В Конституції України та ст. 180 СК України виписано, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН, 20.11.1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З аналізу наведених вище норм, слідує висновок про те, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

За рішеннями суду з позивача ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей до їх повноліття та на її утримання до досягнення донькою трирічного віку (а.с. 116,117 т.1).

Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Позивач надав достатньо доказів того, що приймав участь у додаткових витратах, повязаних з утриманням дітей, купував продукти харчування та інші речі необхідні для дітей. Поніс витрати повязані з лікуванням старшої доньки та її санаторно-курортним відпочинком. Окрім того за власний кошт оформив договори страхування від нещасних випадків.

Проте в судовому засіданні не було встановлено, що утриманням дітей опікувався лише батько та вони повністю перебували на його утриманні. Мати також приймала активну участь в забезпеченні дітей, що підтверджується наданими копіями фіскальних чеків про придбання продуктів харчування та дитячих речей. Крім того, сторони проживали в одній квартирі та разом турбувались про дітей. Суд критично оцінює представлені позивачем акти про не проживання відповідачки, оскільки в кожному з них вказані різні періоди, з яких відповідачка нібито не проживала в їх спільній квартирі, а малолітні діти та сам ОСОБА_4, проживали там з 2016 року. Проте дана обставина не узгоджується з іншими матеріалами справи. Відповідач сам підтверджує, що виїздив у службову командировку та брав з собою лише старшу доньку. Крім того супроводжував її на медичне обстеження та санаторно-курортне лікування. Таким чином меншою дитиною в цей час опікувалась відповідачка. Крім того, на думку суду, саме через народження другої дитини, відповідачка не мала можливості приймати досить активної участі в супроводі старшої доньки під час її медичного обстеження.

А тому, судом не може бути встановлений факт перебування дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, на утриманні позивача ОСОБА_4 з червня 2016 року.

Суд вважає, що утримання власних дітей та піклування про них, є нормальним людським проявом, з боку обох батьків і не може розцінюватись, як вчинок особливої важливості з боку позивача.

Також, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_1 на утримання дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні не було доведено того, що відповідачка не належним чином витрачала кошти, які були надані позивачем, для утримання дітей та не приймала участі в їх забезпеченні. Відповідно, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь з ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ними повноліття. Окрім того, суд враховує прийняте 20.06.2017 року рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 198, згідно якого визначено місце проживання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, з матірю ОСОБА_1.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Розмір ставок судового збору, встановлений ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року. За подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0.4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. За подання до суду фізичною особою позовної заяви не майнового характеру судовий збір складає 0.4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Зважаючи на те, що при зверненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору, а в подальшому відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі то судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь держави, виходячи з заявлених ним трьох позовних вимог, а саме, про встановлення факту перебування дітей на утриманні (у позовному провадженні) 640.00 грн., про звільнення від сплати аліментів 640.00 грн., та про стягнення аліментів 640.00 грн..

Таким чином з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 920.00 грн. (по 640.00 грн. з кожної вимоги).

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про встановлення факту перебування дітей на утриманні та стягнення аліментів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 Російської Федерації, ІПН: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в сумі 1 920 (одна тисяча девятсот двадцять) гривень 00 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_9