Справа № 529/954/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Гвоздика А. Є

при секретарі Федотченку С. Ю.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 1998 року в м. Полтава помер ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства Поштовик Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області.

Вказуючи на те, що при оформленні спадкових прав на вищевказане спадкове майно було виявлено, що позивач пропустив відповідний шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що перешкоджає йому, як єдиному спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_2 розпоряджатися спадковим майном вцілому на власний розсуд, позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на вказане спадкове нерухоме майно після смерті останнього.

Крім цього, позивач звернувся з вимогою якою просить щоб суд встановив факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_2, у вигляді вказаного вище майна. Дану вимогу було обґрунтовано тим, що позивач являється членом садівничого товариства Поштовик, сплачує відповідні членські внески. З яких вносяться податки на землю. Так, після смерті батька позивача ОСОБА_2 позивач постійно доглядав за вказаним майном, обробляв цю земельну ділянку, виконував обов'язки по управлінню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані та здійснював сплату податків та інших платежів, що є одним із шляхів прийняття спадщини.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але на адресу суду від представника позивача надійшла письмова заява в якій останній прохав розгляд позову позивача проводити у його відсутність, при цьому вказав, що позов позивача підтримує повністю.

Представник відповідача Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду він надіслав лист про визнання позову та відсутність заперечень проти задоволення позову, а також просив розгляд справи провести у відсутність їхнього представника.

Представник третьої особи Другої Полтавської державної нотаріальної контори Полтавської області в судове засідання також не зявився, а до суду надіслав лист про відсутність заперечень проти задоволення позову та просив розгляд справи провести у його відсутність.

Враховуючи те, що позивач свій позов підтримав, відповідач його визнав, а третя особа по справі проти задоволення позову не заперечувала, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до ст. 130 ч. 4 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, після смерті 17 листопада 1998 року ОСОБА_2 залишилося спадкове нерухоме майно, у вигляді земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства Поштовик Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області.

Крім цього, суд встановив, що з часу смерті ОСОБА_2 позивач здійснював постійний догляд за вищезазначеною земельною ділянкою, він являється членом вказаного садівничого товариства Поштовик, він постійно обробляє і утримує земельну ділянку, підтримує земельну ділянку в належному стані та здійснює сплату податків та інших платежів, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією протоколу № 1 загальних зборів членів садівничого товариства Почтовик від 09. 04. 2016 року, довідки від 18. 09. 2017 року, членської книжки.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української УРСР.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Положеннями статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилася.

Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року.

Як вбачається з положень п. 113 Інструкції вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18/5 від 14. 06. 1994 р., яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07. 07. 1994 р. за № 152/361 та була чинна до 03. 03. 2004 року, тобто в час видачі вищевказаних свідоцтв про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Так, відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 014893 який виданий 30. 07. 1998 року Стасівською сільською радою, земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства Поштовик Стасівської сільської ради належала ОСОБА_2

Відповідно до довідки від 18. 09. 2017 року виданої садівничим товариством Поштовик позивач є членом цього садівничого товариства з 1987 року.

На підтвердження факту прийняття спадщини позивач долучив до матеріалів справи копію членської книжки, що підтверджує сплату саме ним податків та інших членських коштів.

Оскільки, позивач утримував повністю земельну ділянку, а ОСОБА_2, помер 17. 11. 1998 року і належним чином не оформивши її, однак, вказане вище майно є спадковим. Тому, відповідно до положень ст. ст. 392, 1296, 1299 ЦК України, за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на вказане вище майно з реєстрацією цього права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 392, 1296, 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 130 ч. 4, 174 ч. 4, 208, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, 26. 08. ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 17 листопада 1998 року у вигляді земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована на території садівничого товариства Поштовик Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1, 26. 08. ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,06 га, що розташована на території садівничого товариства Поштовик Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області, право власності на яке посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 014893 виданого Стасівською сільською радою Диканського району Полтавської області 30. 07. 1998 року як за спадкоємцем такого майна після померлого діда ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: