Справа № 351/81/17
Номер провадження №2/351/357/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.,

з участю секретаря Маланчук С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Стецівської сільської ради про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Стецівської сільської ради про визнання права власності на майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що господарство, яке знаходиться в с. Стецева по вул. Татарський вивіз, 7, Снятинського району станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого була ОСОБА_2, яка померла 03.06.2016р.. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищевказаного житлового будинку. Спадкоємцем за заповітом стала її донька - позивачка ОСОБА_1, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок їй відмовлено в оформленні спадщини. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок в с. Стецева по вул. Татарський вивіз, 7, Снятинського району.

Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просила позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає повністю.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, а саме: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії І-НМ № 228345; заповіт, посвідчений секретарем Стецівської сільської ради 27.04.2009р.; довідку Стецівської сільської ради від 28.12.2016р.; довідку Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 28.12.2016р.; постанову Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 28.12.2016р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; технічний паспорт на спірний житловий будинок; виписку з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 25.11.2016р.,- вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що житловий будинок в с. Стецева по вул. Татарський вивіз, 7, Снятинського району на праві власності належав ОСОБА_2, яка була головою колгоспного двору та яка померла 03.06.2016.; на день її смерті вона в господарстві була зареєстрована одна, після її смерті спадкоємцем належного їй майна за заповітом стала її донька- позивачка по справі, яка у встановлений законом строк подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину, інших спадкоємців немає, 28.12.2016р. позивачці відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок в с. Стецева по вул. Татарський вивіз, 7, Снятинського району.

Суд на підставі встановленого та керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Стецева по вул. Татарський вивіз, 7, Снятинського району, Івано-Франківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.