У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулось до суду з указаним позовом, який обґрунтувало тим, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію. Відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 27 вересня 2016 року № 02/13531 відповідач виїхала на постійне місце проживання до США 11 травня 2016 року. Заявник вважає, що оскільки відповідач виїхала на постійне місце проживання до іншої країни, а тому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повинна припинитися виплати пенсії ОСОБА_2 Зазначає, що оскільки відповідач не повідомили про залишення території України виникла переплата пенсії за період з 01 червня 2016 року по 01 жовтня 2016 року у розмірі 4 576 грн, у зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та задовольнити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявності рахункової помилки, яка допущена працівниками позивача, та зловживань з боку відповідача, або його недобросовісності щодо набуття грошових коштів, які є пенсійною виплатою.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що відповідач не повідомила про залишення території України, внаслідок чого виникла переплата пенсії, є необґрунтованими, оскільки неповідомлення ОСОБА_2 позивача про те, що вона виїжджає за кордон на постійне місце проживання не є доказом недобросовісності останньої, оскільки такого обов'язку закон не містить.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено, та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Тернопільському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних коштів, за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак