Справа № 487/1591/15-ц
Провадження № 4-с/487/20/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі головуючого судді: Павлової Ж.П.,

при секретарі: Табунщик К.С.,

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Миколаєві, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області.

В травні 2016 року ОСОБА_1 подала уточнену скаргу на неправомірні дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якій зазначила наступне.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєвва від 11.06.2015 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволені позову до ПАТ «Надра» та третіх осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного Банку України про визнання угод не дійсними, скасування заборони відчуження майна, проведення взаєморозрахунку та стягнення коштів, та стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 1461,60 грн. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 29.09.2015 року, вищезазначене рішення залишено без змін.

19.10.2015 року на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.06.2015 року та на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 29.09.2015 року подано апеляційну скаргу, на підставі якої Вищий спеціалізований суд України від 23.11.2015 року відкрив касаційне провадження.

Крім того, з Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області, їй надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2016 року про примусове виконання судового наказу № 2/487/1217/15 від 23.06.2015 року про стягнення з неї судового збору в сумі 1461,60грн.

Із змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2016 року їй стало відомо, що судовий наказ вступив в законну силу 23.06.2015 року тобто в день його постановлення.

Вважає, що виконавче провадження на виконання судового наказу №2/487/1217/15 від 23.06.2015 року та направлення їй копії постанови більш через місяць з дати постановлення здійснено з порушенням цивільного судочинства, просила поновити строк оскарження та скасувати вищезазначену постанову.

Скаржник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та пояснила, що на теперішній час нею сплачена на користь держави сума судового збору в розмірі 1461,60 грн. та виконавче провадження по даній справі закрито.

Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. В подальшому у судове засідання не зявився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.06.2015 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Надра» та третіх осіб Національного Банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання угод не дійсним, скасування заборони відчуження майна, проведення взаєморозрахунку та стягнення коштів, було відмовлено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1461,60 грн.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року, рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.06.2015 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 29.09.2015 року залишені без змін.

На виконання вищезазначеного рішення, 23.06.2015 року був виданий виконавчий лист по справі 2/487/1217/15.

Відповідно до постанови Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області від 29.02.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі 2/487/1217/15 виданий 23.06.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 1461,60 грн., закінчено у звязку з тим, що за умовами ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати звертається на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно акту державного виконавця від 19.02.2016, за повідомленням ПФУ, боржник отримує пенсію в Управлінні ПФУ у Заводському районі м.Миколаєва, який знаходиться на адміністративній території Ленінського району м.Миколаєва. Вказана обставина передбачає необхідність направлення виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області.

24.03.2016 року головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу № 2/487/1217/15 виданого 23.06.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 1461,60 грн.

Таким чином, суд приходить до переконання, що фактично скаржник ОСОБА_1 оскаржує дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №2/487/1217/15, виданого 23.06.2015 року Заводським районним судом м.Миколаєва.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 383 ЦПК України, передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованності скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що строк предявлення виконавчого документу до виконання не був пропущений і крім того постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2016 року, яку оскаржує ОСОБА_1 фактично стосується рішення Заводського районного суду м.Миколаєвва від 11.06.2015 року, яким останній відмовлено в задоволені позову до ПАТ «Надра» та третіх осіб Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного Банку України про визнання угод не дійсними, скасування заборони відчуження майна, проведення взаєморозрахунку та стягнення коштів, та стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 1461,60 грн., тому дії державного виконавця вчиненні відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як було зазначено у судовому засіданні скаржником ОСОБА_1, на теперішній час сума судового збору в розмірі 1461,60 грн., сплачена на користь держави, у звязку з чим виконавче провадження по даній справі закрито.

На підставі викладеного, суд відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 209,210,383-387 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області - відмовити.

Ухвала набирає чинності через пять днів з дня її винесення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк та порядок, передбачений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Ж.П.Павлова