Справа № 500/7672/14-ц
Провадження № 2/500/333/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 13378 грн. 20 коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.10.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу ОСОБА_2 кредит, проте відповідач ОСОБА_2 порушив свої зобовязання, передбачені кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.10.2014 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 13378 грн. 20 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 4990 грн. 96 коп.; заборгованості за процентам за користування кредитом 5636 грн. 99 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 1637 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 613 грн. 25 коп., від виплати якої в добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 відмовляється.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити та зазначив, що факт отримання відповідачем кредиту підтверджується випискою по рахунку, фотографією клієнта з карткою, які є підтвердженням того, що ОСОБА_2 було надано платіжну картку та відкрито картковий рахунок, на якій збільшено кредитний ліміт до суми 5000 грн. та прослідковується, що ОСОБА_2 користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах, а отже й отримав кредитну карту «Унівеслальну», оскільки проведення зазначених операцій є неможливим без наявності картки. Виписка з банківського рахунку місить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладення кредитного договору, всі операції за кредитною карткою. З матеріалів справи вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та відповідно виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки у вищезазначеному кредитному договорі передбачені всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобовязання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору договору про відкриття кредитної лінії. Згідно виписки по рахунку, вбачається що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що ОСОБА_2 знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором.

Також, як зазначено в письмових поясненнях представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач ОСОБА_2 своїм особистим підписом засвідчив факт, що відповідна анкета заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є договором надання банківських послуг. Тобто між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Підписавши анкету заяву відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 % в місяць або 30,00% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказом банку. В свою чергу, 01.09.2014 року відповідно до Наказу Банку № СП 2 від 18.08.2014 року відсоткова ставка була підвищена до 34,80 %. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та ОСОБА_2 був ознайомлений із зазначеними змінами. Банк повідомляв ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки за кредитними договором шляхом направлення смс повідомлень на номер мобільного телефону клієнта, а також у виписці по рахунку. Після зміни процентної ставки з відповідною заявою про розірвання договору відповідач ОСОБА_2 до банку не звертався, про припинення кредитування не просив та всю виниклу заборгованість перед банком не погашав, тому відповідач прийняв нові Тарифи та погодився з їхнбою зміною. Крім цього, посилання відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності є безпідставним, оскільки відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць, рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк картки до останнього дня 07.2016 року, тобто до 31.07.2016 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 19.11.2014 року до спливу строку позовної давності. Останній платіж відповідачем ОСОБА_2 було здійснено 25.12.2012 року, що підтверджується випискою по рахунку. На даний час ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини. Закон України «Про захист прав споживачів» визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. В даному випадку грошові кошти надавались у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Тобто, відповідач неправомірно в даному випадку послався на зазначений закон.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та ОСОБА_2 пояснив, що кредитний договір саме на суму 5000 грн. не укладався, підписана анкета заява не підтверджує факту укладання кредитного договору та анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана представником банку, але не надано доказів, що це була уповноважена особа і у зазначеній анкеті записаний не його номер телефону.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, яким просив визнати недійсним договір без номеру від 18.10.2012 року, укладений між публічним акціонерними товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 з ПАТ КБ «ПриватБанк» в письмовій формі договору про надання йому кредиту не укладав. При оформленні ОСОБА_2 кредитної картки, він був згоден на надання йому кредиту в сумі 300 гривень. В подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк» без згоди ОСОБА_2 збільшив кредит на суму 5000 гривень. При видачі ОСОБА_2 кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» не ознайомив ОСОБА_2 з умовами надання кредиту, в тому числі з відсотковою ставкою. При укладенні кредитного договору банк чи інша фінансова установа повинні довести до споживача інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Під час оформлення кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» не ознайомив його з правилами надання кредиту, не надав йому на ознайомлення умови та правила надання банківських послуг, не уклав в письмовій формі договір на надання банківських послуг, в тому числі договір на надання кредиту.

Також, в зустрічному позові та наданих письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не було надано доказів укладення вищезазначеного кредитного договору від 18.10.2012 року на суму 5000 грн. Надана анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути доказом укладення договору в письмовій формі, оскільки зазначений документ не відповідає вимогам законодавства, встановлених для укладення кредитного договору та «Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування» № 168 від 10.05.2007 року. Так, в анкеті заяві від 18.10.2012 року відсутні відомості з якими банк повинен був ознайомити ОСОБА_2 відповідно до вказаних Правил. Крім цього, надана позивачем анкета заява про приєднання до Умов та Правил банківських послуг не містить відомості про дату та номер Правил та Умов ПриватБанка, з якими ОСОБА_2 був ознайомлений та зазначені відомості представник позивача не надав. В розрахунок заборгованості представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що відсоткова ставка становить 30 відсотків річних, але з 01.09.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку з 30 відсотків на 34,8 відсотків, при цьому в письмовій формі ОСОБА_2 про це не повідомили, внаслідок чого необґрунтовано вимагати стягнути з відповідача ОСОБА_2 1271 грн. 16 коп. Згідно ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність при стягненні неустойки (пені, штрафу), а саме один рік. До суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» із зазначеним позовом звернувся 19.11.2014 року, внаслідок чого безпідставно нарахована пеня станом на 01.11.2013 рік в розмірі 550 грн. і в звязку з цим, необхідно застосувати позовну давність до пені.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 14 січня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» були задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 13378 грн. 20 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 20 серпня 2015 року було задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення та скасовано зазначене заочне рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської областівід 14 січня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2012 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору він складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанк та Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 31.10.2014 року складає 13378 гр. 20 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4990 грн. 96 коп.; заборгованість за процентам за користування кредитом 5636 грн. 99 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1637 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 613 грн. 25 коп.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року за № СП-210-256, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку», які викладені на банківському сайті www.ргіvаtbаnк.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копія Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом N СП-2010-256 від 06.03.2010 року додаються до позовної заяви.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послух передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом подання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції по картках.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 5000 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % суми позову.

Відповідач ОСОБА_2 не надавав своєчасно ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70/, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити заборгованість, яка виникла перед Банком.

На підставі п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг", Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbаnк.ua/teгms/раgеs/70, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником, або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором за відповідачем ОСОБА_2 станом на 31.10.2014 року існує заборгованість в розмірі 13378 грн. 20 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4990 грн. 96 коп.; заборгованість за процентам за користування кредитом 5636 грн. 99 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом 1637 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.;штраф (процентна складова) 613 грн. 25 коп.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачене, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним: договором, відповідач порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Викладені позивачем обставини справи підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем при подачі позову до суду, а саме: розрахунком заборгованості за договором N б/н від 18.10.2012 року, укладеним між ПАТ КБ "Приватбанк" та клієнтом ОСОБА_2, копією Анкети - заяви позичальника ОСОБА_2 від 18.10.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку; копією витягу з Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року N СП-2010-256; копією Довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна".

В свою чергу, доказів на спростування наявної в справі виписки про використання наявних на картці грошових коштів відповідачем не надано.

Згідно ст. ст. 525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Разом з тим, позов у частині стягнення штрафів, а саме штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 613 грн. 25 коп. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Представник позивача звернувся з вимогами щодо стягнення заборгованості по комісії та пені за користування кредитом 1637 грн.; штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 613 грн. 25 коп.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа N 6-2003цс15).

В свою чергу, згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У випадку неналежного виконання позичальником кредитного зобов'язання позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких згідно з умовами договору визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 4 статті 267 ЦК України).

В своїх письмових поясненнях відповідач ОСОБА_2 зазначив, що позовна заява надійшла до суду 19.11.2014 року, в звязку з чим безпідставно нарахована пеня станом на 01.11.2013 року в сумі 550 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволені позову в звязку зі спливом позовної давності щодо стягнення заборгованості по комісії та пені за користування кредитом у сумі 550 грн., яка нарахована станом на 01.11.2013 року, оскільки позовна заява надійшла до суду 19.11.2014 року.

Враховуючи викладене, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість по комісії та пені за користування кредитом у сумі 1087 грн. (1637 грн. 550 грн.= 1087 грн.)

Разом з тим, посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідно позивач повідомив відповідача про зміну процентної ставки є необґрунтованими з огляду на те, що пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, з яким погодився відповідач, підписуючи Анкету-заяву, передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок у відповідності до умов закону та договору, який є належним доказом існування заборгованості у відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11714 грн. 95 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 4990 грн. 96 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом 5636 грн. 99 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 1087 грн.

В свою чергу, виходячи з вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Отже відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 в сумі 213 грн. 31коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( вимоги до стягнення 13378 грн. 20 коп. стягнуто 11714 грн. 95 коп., сплачено судовий збір 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог 213 грн. 31 коп.).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії КК № 639838 виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 06.06.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 50, , р/р 3111, МФО 305299), заборгованість за кредитним договором в розмірі 11714 (одинадцять тисяч сімсот чотирнадцять) гривень 95 (девяносто пять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії КК № 639838 виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 06.06.2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, б. 50, , р/р 0001, МФО 305299), судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 31 (тридцять одна) копійка.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4