Справа № 229/3107/17
Провадження №2/229/1532/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

представника позивача Мельніченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 16.10.2015 року на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебувають малолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мають статус дітей позбавлених батьківського піклування. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 20.01.2016 року малітні відібрані від матері ОСОБА_2 без позбавлення останньої батьківських прав. Відомості про народження дітей записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

У жовтні 2015 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення про двох знайдених бездоглядних дітей, у зв'язку з чим складено акт органу внутрішніх справ України, закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.10.2015 року. Діти були знайдені за адресою: АДРЕСА_2. На момент виявлення протягом доби перебували без піклування батьків. Була проведена певна робота щодо з'ясування відомостей про дітей, їх батьків, в результаті чого було встановлено, що матір'ю дітей є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка самостійно виховує двох малолітніх дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ОСОБА_2 зареєстрована у будинку за адресою: АДРЕСА_3, в якому відсутні будь-які умови для проживання і утримання малолітніх дітей. Фактично жінка з дітьми та співмешканцем проживала АДРЕСА_4. Зі слів сусідів, в сім'ї часто збиралися різноманітні люди, розпивалися спиртні напої, відбувалися сварки та бійки. Дівчатка були недоглянутими, часто плакали, на прогулянку їх ніхто не виводив. При цьому ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом дитинства (ДЦП), самостійно не пересувається, а ОСОБА_4 перебуває у тому віці, коли не може повною мірою самостійно доглядати за собою. Вранці, 07.10.2015 року, через сварку зі своїм співмешканцем жінка пішла з дому залишивши дітей напризволяще. Оскільки діти плакали, то о 22-00 сусіди викликали працівників поліції, які і забрали дітей. Дівчаток було влаштовано до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Дружківська міська лікарня № 2», де вони деякий час і перебували. Через кілька днів після виявлення дітей ОСОБА_2 з'явилася до служби у справах дітей, повідомила, що забирати дітей їй нікуди, оскільки вона не має постійного місця проживання і для вирішення своїх життєвих труднощів планує виїхати на заробітки за межі країни. Їй було запропонована поміч у вирішенні житлового питання, проте вона від неї відмовилася, мотивуючи це тим, що їй необхідно виїхати з міста. Жінка написала заяву про вирішення питання щодо відібрання малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, тимчасового їх влаштування.

З 11.11.2015 і по теперішній час малолітня ОСОБА_4 перебуває у комунальній установі охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка», куди влаштована на підставі рішення виконкому Дружківської міської ради від 04.11.2015 № 510. Оскільки ОСОБА_3 є дитиною-інвалідом, має діагноз дитячий церебральний параліч із затримкою психофізичного розвитку та відсутністю функції самостійної ходьби, вона потребувала влаштування до спеціалізованого дитячого закладу. 25.03.2016 року дівчинку було передано до комунального закладу «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат», вихованкою якого вона на теперішній час і являється. За весь час перебування дітей у державних закладах ОСОБА_2 їх жoдного разу не відвідувала, долею та життям дочок не цікавилася, матеріальної допомоги утримання не надавала, до служби у справах дітей з питанням про можливість повернення дітей в сім'ю не зверталася.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 06.02.2017 року, розглянуте питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Вона повідомила членам комісії, що протягом року проживала у м. Одеса, неофіційно працювала, однак житлове питання не вирішила, коштів на утримання дітей не має, потребує додаткового часу та допомоги у вирішенні життєвих труднощів. За клопотанням директора центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, яка запропонувала їй допомогу, комісією було прийняте рішення відкласти розгляд зазначеного питання на пів року, дати жінці можливість вжити заходів щодо повернення їй на виховання її малолітніх дітей.

Після засідання комісії ОСОБА_2 з представниками служби та центру не спілкувалася, запропонованою їй допомогою не скористалася, своїх дочок жодного разу так і не відвідала.

Відповідач народила третю дитину, мешкає з сином та новим співмешканцем у м.Дружківка, про старших дітей не згадує.

03.08.2017 питання про доцільність позбавлення її батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було повторно розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Комісією прийняте рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради підготувати та надати до суду позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дочок.

Просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Пояснила, що відповідач для повернення дітей нічого не робить . Бажання матері змінити життя відстунє. Їй пропонували вирішити житлове питання, але вона виїхала до м.Одеси. В січні 2017 року повернулась до м.Дружківки, але нічого не зробила для повернення дітей. Аліменти на сплачує. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач під час розгляду справи позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона вирішила житлове питання, проживає разом зі співмешканцем, батьком своєї третьої дитини, в його квартирі. Але свої шлюбні відносини вони не оформили. Батько дитини, офіційно не зареєстрував себе батьком, а тому вона є матір"ю одиначкою. Фактично вона зареєстрована АДРЕСА_3, але там не проживає, оскільки на її думку будинок не придатний для проживання. В квартирі, де вона зараз мешкає, є всі умови для проживання і утримання дітей. Вона бажає зараз повернути ОСОБА_4, а що стосується ОСОБА_3, то вона на даний час не має можливості створити необхідні для неї умови. Визнає той факт, що дітей не відвідувала протягом всього часу. Орган опіки рекомендував їй відвідувати дітей, але вона не має матеріальної можливості це зробити. Вона дійсно виїзджала з міста Дружківки в м.Одесу на заробітки. Працювала без оформлення трудових відносин, офіціантом. Заробітки були не великі. Їй тільки вистачало на проживання, та харчування. Приїхала з Одеси , вже була вагітна. Бажала повернути дітей, але орган опіки їй не повернув, оскільки вона не зареєстрована в квартирі, в якій проживає зі співмешканцем, просили надати довідку про доходи. Вона не могла надати довідку , оскільки не працювала.

В судове засідання, призначене на 02.11.2017 року відповідачка не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задовленню.

Відповідно до ст. 11 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею 14 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Судом встановлено, що відповідач є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.3-4).

Відомості про батька в актових записах про народження кожної дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). (а.с.6-7).

Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.10.2015 року, в квартирі АДРЕСА_1, сусідкою з квартири № 25 ОСОБА_7, було виявлено 2 дитини жіночої статі, з якими знаходився батько у стані сильного сп'яніння. Стан здоров'я дітей- задовільний (а.с.12).

Згідно повідомлень про дитину, позбавленої батьківського піклування від 08.10.2015 року дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розміщено до комунальної лікувально- профілактичної установи «Дружківська міська лікарня № 2» (а.с.10-11).

Відповідно до висновку служби у справах дітей Дружківської міської ради від 15.10.2015 року повернення матері ОСОБА_2 дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було недоцільним (а.с.13).

Згідно висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 11.11.2015 року у малолітньої ОСОБА_4 спостерігалася затримка психічного розвитку (а.с.24).

Згідно акту передачі та вибуття дитини дитину від 11.11.2015 року ОСОБА_4 було передано з КЛПУ «Дружківська міська лікарня № 2» до комунальної установи охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» (а.с.20).

Рішенням Дружківського міського суду від 20.01.2016 року відібрано малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьтківських прав. Передано малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органу опіки та піклування Дружківської міської ради для подальшого влаштування. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь установи в якій буде знаходиться дитина у розмірі 1/6 частини зі всіх видів її заробітку, починаючи з 18 листопада 2015 р. та до повноліття дитини, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8).

Згідно рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.02.2016 року № 43 малолітній ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.02.2016 року № 46 малолітню ОСОБА_4 влаштовано на повне державне забезпечення (а.с.17).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в комунальній установі охорони здоров'я «Краматорський будинок дитини «Антошка» по теперішній час (а.с. 57).

Відповідно до виписного епікризу ОСОБА_3 знаходилась у відділенні реабілітації відкритого типу КЛПУ «Донецький обласний спеціалізований будинок з 13.02.2014 року по 17.05.2014 року з діагнозом- дитячий церебральний параліч, подвійна гемиклінічна форма, виражена затримкою всіх видів розвитку, анемія І ступені, змішаного генезу. Після проведення реабілітаційного лікування стан дитини покращився: вступає в контакт,збільшився словниковий запас, звертається до співробітників по імені, навчилася розрізняти іграшки за формою, кольором, розміром, вивчала назву домашніх тварин, навчилась малювати, полюбляє слухати казки, музику. Переміщується на ходунках. (а.с.21).

Згідно рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.02.2016 року № 42 малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.02.2016 року № 45 малолітню ОСОБА_3 влаштовано на повне державне забезпечення (а.с.16).

Суд встановив, що путівкою № 1990 від 12.03.2016 року ОСОБА_3 направлена на державне забезпечення до КЗ «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради» та з 25.03.2016 року є вихованцем зазначеного закладу та знаходиться на повному державному утриманні (а.с. 18,38).

Судом встановлено, що Управлінням житлового та комунального господарства Дружківської міської ради на засіданні комісії по розподілу житлових приміщень для тимчасового проживання питання про надання кімнати у бідинку для тимчасового проживання ОСОБА_2 не розглядалось у зв'язку з відсутністю її звернення (а.с. 55).

Суд встановив, що протягом 2015-2017 років ОСОБА_2 не перебувала на обліку у Дружківському міському центрі зайнятості (а.с.56).

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно п. 15 цієї постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, у цій справі позивач з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України, має довести, що мати дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу мати - відповідачка повинна довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Як вже зазначалося судом, діти була виявлені сусідкою по квартирі, де вони перебували разом із батьком, який був у стані сильного сп'яніння.

На думку суду, такі обставини свідчать про безвідповідальне ставлення матері дітей до своїх батьківських обов'язків. Відповідачка покинула одну дитину у хворому стані, яка страждає на ДЦП, іншу- у віці, в якому вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не забезпечила догляду за дітьми.

З витягу із протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 06.02.2017року вбачається, що комісія ставила питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Під час засідання комісії була заслухана ОСОБА_2, яка пояснила, що бажає виховувати своїх дітей і просить надати їй додатковий час для вирішення життєвих труднощів. Коміся вирішила надати ОСОБА_2 пів року на вирішення її житлових труднощів. Центру соціальних служб для сім"ї , дітей та молоді (ОСОБА_8) вжити заходів за для виведення сім"ї ОСОБА_2 із складної ситуації. Через півроку повернутися до розгляду цього питання. (а.с.46-47).

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що в період коли відповідач покинула дітей вона працювала директором в центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, і тому відповідач була на її соціальному супроводі. Через рік після ухваленого судом рішення про відібрання у відповідача дітей, у січні 2017 року, на комісію було винесено питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки ОСОБА_2 не змінила свої життєві обставини. ОСОБА_2 не має свого житла, роботи. Вона переконала членів комісіє надати ОСОБА_2 додатковий шестимісячний строк для вирішення своїх сімейних проблем, та можливості виправитися. Вона протягом цього строку надавала ОСОБА_2 рекомендації для того, щоб остання покращила свою життєву ситуацію, повернула дітей. ОСОБА_2 необхідно було стати на облік в центр зайнятості, звернутися до комісії з питання забезпечення житлом. ОСОБА_2 погоджувалась з її рекомендаціями, однак фактично ніяких дій не робила. Після того, як діти попали до соматичного відділення, ОСОБА_2 скоро пропала з виду, як їм потім стало відомо виїхала до м.Одеси. Дітями займався орган опіки, влаштовував їх у відповідні установи. А ОСОБА_3 займалася вона особисто: возила на комісію, організовувала збір коштів для проходження обстеження, робила масажі, результат від яких було помітно одразу, дитині ставало краще. Мати в цей час навіть не відповідала на її дзвінки.

Згідно інформації, наданої КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» за час перебування в будинку дитини ОСОБА_4, згідно журналу обліку відвідувань, мати дитини ОСОБА_2 заклад відвідала лише 18.10.2017 року. У зв'язку з тим, що КУОЗ «Краматорський будинок дитини «Антошка» є закладом закритого типу, жінці було роз'яснено, що для відвідування дитини в установі, вона має пройти медичне обстеження, та було надано необхідний перелік аналізів та обстежень. Після цього мати так і не з'явилась, життям та здоров'ям доньки не цікавилася, не телефонувала, листів не надсилала, не виявляла батьківської уваги та турботи, жодних заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, матеріальної допомоги не надавала (а.с. 57).

Згідно акту про відвідування дитини в комунальному закладі «Дніпропетровський дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради від 25.09.2017 року за весь період перебування дитини ОСОБА_3 в інтернатній установі мати ОСОБА_9 письмово й усно дитиною не цікавилась, не приймала участі в її вихованні і забезпеченні (а.с.37).

В судовому засідані свідок ОСОБА_10 пояснила, що під час перебування дітей в комунальної лікувально- профілактичної установи «Дружківська міська лікарня № 2» відповідач дітей не відвідувала. Їхнім станом здоров'я не цікавилась. Після засідання комісії, яке відбулося на початку 2017року , ОСОБА_2 припинила будь-яке спілкування зі спеціалістами центрц, запропонованою їй допомогою не скористалася, тому було вирішено звертатися до суду з позовом про позбалвненя її батьківських прав.

Зазначене також свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно висновку органу опіки та піклування від 21.08.2017р № 16-2121-01 орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.25-26).

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і вважає , що наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав.

В судовому засіданні відповідачка визнала факт того, що вона не може забезпечити умови для належного догляду і нормального розвитку доньки ОСОБА_3, оскільки дитина є хворою на ДЦП і потребує особливого догляду.

Відповідачка ні разу не сплатила аліменти на утримання дітей, хоча працювала і отримувала дохід, пояснюючи це тим, що її заробітків вистачало лише для її особистого проживання.

Заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь дітей станом на 08.10.2017 року складає 18542,43 грн. (ас.45).

Відповідачка ні разу не відвідала дітей в установах, де перебувають діти, не поцікавилася їхнім життям в інший спосіб, ніж особисте відвідування. Вона не звернулася до органу опіки з заявою про поверненя їй дітей та ігнорувала всі рекомендації з боку директора соціального центру ОСОБА_8

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведений факт умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов"язків по вихованню малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Виходячи з пояснень відповідачки, суд не вбачає , що поведінка матері до дітей може змінитися на краще. Тому виходячи з інтересів дітей, суд вважає, що є підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідача батьківських прав.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88 , 209, 212-215,223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов органу опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про її народження №175, зроблений 25 квітня 2012року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис про її народження № 250, зроблений 11 червня 2014року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 коп.

Копію рішення направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т.Л.Панова