Справа №463/4157/17
Провадження №2/463/1701/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирича С.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати за період з січня 2009 року до липня 2010 року в сумі 24 176,95 грн., а також середньої зарплати за період затримки розрахунку у розмірі 56673,12 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.04.2007 року вона працювала на різних посадах в ТзОВ «Львівські автобусні заводи» та була звільнена 28.10.2009 року з посади гальваніка 4 розряду на дільниці металопокриття фарбами та гальванопокриття в арматуро-механообробний цех за власним бажанням. При цьому, за період з січня 2008 року по липень 2010 року підприємство їй заробітну плату виплачувало із запізненням та не в повному розмірі, у зв'язку із чим утворилася заборгованість в сумі 24 176,95 грн. Вказаний розмір заборгованості нею розрахований, виходячи із затвердженої погодинної тарифікації оплати її праці, яка за період з 01.04.2007 року по 27.10.2009 року становила 9,25 грн., а за період з 28.10.2009 року по 26.07.2010 року 6,68 грн., помноженої на кількість відпрацьованих годин та днів, а також зменшеної на розмір виплачених сум.

Крім того, вказала, що на усі її неодноразові звернення, відповідач не реагував, причин невиплати заробітної плати не повідомив, при звільненні повного розрахунку із нею не провів. Також позивачу без її згоди було надано відпустку за власний рахунок. Такі дії відповідача є незаконними, а тому вважає свої вимоги про стягнення заробітної плати підставними. Окрім цього, оскільки відповідачем тривалий час безпідставно затримується виплата заробітної плати вона має право на стягнення із відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. А тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з мотивів, викладених в ньому.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надсилання повісток про виклик до суду через поштове відділення за зареєстрованим місцем перебування, однак явку свого представника не забезпечив повторно, причин неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову суду не подав.

А тому суд вважає, що відповідно до ст.224 ЦПК України, оскільки позивач подав заяву, якою не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд позов задовольняє з таких підстав.

Як вбачається із копії трудової книжки (а.с.5), позивач ОСОБА_2 з 01.04.2007 року працювала на посаді майстра виробничої дільниці цеху арматурного виробництва в ТзОВ «Львівські автобусні заводи», з 28.10.2009 року була переведена на посаду гальваніка 4 розряду на дільниці металопокриття фарбами та гальванопокриття в арматуро-механообробний цех ТзОВ «Львівські автобусні заводи» та була звільнена з займаної посади за власним бажанням 26.07.2010 року наказом від 26.07.2010 року №67/вк (а.с.5).

Відповідно до схеми годинних тарифних ставок керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, затверджених ТзОВ «Львівські автобусні заводи» (а.с.19) вбачається, що позивачу було встановлено погодинну тарифікацію оплати праці за період з 01.04.2007 року по 27.10.2009 року в розмірі 9,25 грн., а за період з 28.10.2009 року по 26.07.2010 року 6,68 грн. за 1 годину відпрацьованого робочого часу.

В той же час, як вбачається із відомостей про застраховану особу (а.с.8-10), розрахунку заборгованості (а.с.2-3), відповідачем за період з 01.04.2007 року до часу звільнення 26.07.2010 року проводилося нарахування та виплата заробітної плати позивачу не в повному розмірі, у зв'язку із чим на час її звільнення утворилася заборгованість в розмірі 24 176,95 грн.

Крім цього, судом встановлено, що вказану заборгованість по заробітній платі відповідачем не виплачено позивачу по даний час, у зв'язку із чим позивачем розраховано компенсацію втрати частини доходів за 1060,5 днів затримки, яка становить 56 673,12 грн.

Вказані обставини відповідач не заперечив, не надав суду довідку про розмір заробітної плати позивача, інших документів про нарахування та виплату заробітної плати, компенсаційних виплат. А тому, оскільки в порушення вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не представлено суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приймає наведені позивачем обставини, як доведені.

У відповідності до положень ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено обов'язок роботодавця регулярно виплачувати заробітну плату його працівникам відповідно до умов договору, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Також, ст.34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівникам проводиться компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За таких обставин, оскільки відповідачем не виплачувалася позивачу заробітна плата протягом періоду його роботи на посадах у ТзОВ «Львівські автобусні заводи» 01.04.2007 року і до 26.07.2010 року, і не був проведений із нею розрахунок ні на момент звільнення, ні на даний час, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі за відпрацьований період з 01.04.2007 року по 26.07.2010 року в розмірі 24 176,95 грн.

А тому позовні вимоги в цій частині слід задоволити.

Крім цього суд враховує, що відповідно до положень ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Враховуючи наведені правові положення чинного законодавства, оскільки судом встановлено, що протягом роботи у відповідача з 01.04.2007 року по 26.07.2010 року позивачу заробітна плата не виплачувалася в належному розмірі, на момент звільнення із ним розрахунок не було проведено, повністю заборгованість по заробітній платі позивачу не була виплачена і до даного часу, тому суд вважає також підставними, та такими що підлягають до задоволення, вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, що згідно з представленим розрахунком становить 56673,12 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК слід покласти на відповідача судові витрати у справі.

Рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць, у відповідності до вимог п.2. ч.1 ст.367 ЦПК України допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Лепсе, 6, , 338949928) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер 9) заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з січня 2009 року до липня 2010 року в сумі 24 176,95 грн. (двадцять чотири тисячі сто сімдесят шість гривень девяносто пять копійок), а також середньомісячний заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 56673,12 грн. (пятдесят шість тисяч шістсот сімдесят три гривні дванадцять копійок).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (адреса: 03124, м. Київ, бульвар Лепсе, 6, , 338949928) на користь держави судовий збір в розмірі 808,50 грн. (вісімсот вісім гривень пятдесят копійок)

Допустити негайне виконання рішення суду в розмірі середньомісячного платежу 1554 грн. (одна тисяча пятсот пятдесят чотири гривні).

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В