12 жовтня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого - судді Прохоренко В.В.,
секретар Тихоша Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Херсонська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири № 37 у будинку № 7 к. 2 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії у місті Херсоні. За даною адресою також перебувають на реєстраційному обліку дочка позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4. Проте, з 2003 року відповідач у квартирі не проживає, місце її перебування невідоме. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку у зазначеній квартирі порушує права позивачки як власника. Просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою № 37 у будинку № 7 к. 2 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії у місті Херсоні, шляхом визнання ОСОБА_3 ОСОБА_4 такою, що втратила право користування у зазначеному житловому приміщенні та зняття з реєстраційного обліку.
Позивач в судове засідання не зявилась, надала повноваження представнику.
Представник позивача в судовому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові, надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме відповідно до положень ч. 3 ст. 76 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.06.2004 року, є власником № 37 у будинку № 7 к. 2 по вул. 49 Гвардійської Херсонської дивізії у місті Херсоні. Право власності зареєстровано ХБТІ 15.06.2004 року за реєстровим № 3855446.
За адресою: АДРЕСА_1, на реєстраційному обліку перебуває ОСОБА_3 ОСОБА_4, але за даною адресою не проживає з 2003 року, особисті речі відповідача у квартирі відсутні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_3 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, особистих речей її не має.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З врахуванням встановлених обставин справи, відсутністю будь-якої домовленістю між сторонами щодо користування спірною квартирою, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про зняття з реєстраційного обліку відповідача, то вони є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відноситься до повноважень суду, з огляду на те, що відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст. ст.5-11, 60, 208, 209, 213, 214, 215, 224-226, 294 ЦПК України, на підставі ст. ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області позивачами шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, а відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В. Прохоренко