РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання - Довбенко Г.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись з позовом до суду просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на його користь середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, з 09 березня 2017 року по 08 вересня 2017 в сумі 52466,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 19 травня 2008 року по 22 червня 2017 року працював в публічному акціонерному товаристві «Рівнеазот».

Наказом № 418-ВК від 24.02. 2017 він був звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним не проведено.

Враховуючи, що з дня звільнення з роботи, а саме з 09 березня 2017 року та 08.09.2017 року йому виплачена заробітна плата за січень-березень 2017 року, компенсація за невикористану відпустку та вихідну допомогу в розмірі трьохмісячного середнього заробітку, яку він отримав 08.09.2017 року відповідно до судового наказу. Відтак, у відповідності до вимог ст.117 КЗпП України ПрАТ « Рівнеазот» зобов»язане виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 09.03.2017 по 08.09.2017 року в розмірі 52466,88 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» заперечив проти задоволення позовних вимог та надав суду свій розрахунок середнього заробітку, з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року, що становить (середньоденний(годинний) заробіток)Х(число робочих днів/годин):

У березні 2017 року (16 днів затримки розрахунку) 16 Х 389,08 грн. = 6225,28 грн.

У квітні2017 року (19 днів затримки розрахунку) 19 Х 389,08 грн. = 7392,52 грн.

У травні 2017 року (20 днів затримки розрахунку) 20 Х 389,08 грн. = 7781,60 грн.

У червні2017 року (20 днів затримки розрахунку) 20 Х 389,08 грн. = 7781,60 грн.

У липні 2017 року (21 днів затримки розрахунку) 21 Х 389,08 грн. = 8170,68 грн.

У серпні 2017 року (22 днів затримки розрахунку) 22 Х 389,08 грн. = 8559,76 грн.

У вересні 2017 року (5 днів затримки розрахунку) 5 Х 389,08 грн. = 1945,40 грн.

Таким чином середній заробіток з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року (123 роб. дня) становить 47856,84 грн.

Крім того представник ПрАТ «Рівнеазот» заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ « Рівнеазот» у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ» РІвнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеобводоканал. Також з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ « Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діє у стані крайньої необхідності, а тому на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України просить суд звільнити ПрАТ « Рівнеазот» від відшкодування шкоди частково або повністю.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослiдивши письмовi докази по справi, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював на ПрАТ «Рівнеазот» і 09 березня 2017 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю. Розрахунку при звільненні з ним на день розгляду справи не проведено.

Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Така правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс13.

Так, вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум належних при звільненні у цій справі стосуються періоду з 09 березня 2017 року по 08 вересня 2017 року.

Відповідно о абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів україни № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про середню заробітну плату № 2110 від 23.10.2017 року заробітна плата за січень-лютий 2017 року становить 16924,81 грн. Число відпрацьованих робочих годин у січні 2017 року - 180 год., у лютому 2017 року - 168 год., разом - 348 год.

Отже, середньогодинна заробітна плата (за відпрацьовані години) становить 486345 (16924,81 грн./348 год.).

Таким чином, середньоденна заробітна плата при восьмигодинному робочому дні становить 48,6345 Х = 389,08 грн.

Отже, розрахунок середнього заробітку за період з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року становитеме (середньоденний (годинний) заробіток)Х (число робочих днів/годин).

Таким чином, середній заробіток з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року (123 роб. дня) становить 47856, 84 грн.

Позивач не заперечив проти розрахунку середнього заробітку за період з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року, наданого до суду представником ПрАТ «Рівнеазот», що становить 47856,84 грн.

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди, оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобов»язань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди..

Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської облсті про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме відповідно до розрахунку середнього заробітку з 10.03.2017 року по 07.09.2017 року, що становить 47856,84 грн., проведеного відповідачем по справі.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,214,215,226,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки проведення розрахунку, з 10.03.2017 року по 07.09.2017 в сумі 47856,84 грн (сорок сім тисяч вісімсот пятдесят шість) гривень 84 копійок.

Стягнути з Приватного публічного акціонерного товариства «Рівнеазот» в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривню 00 копійку судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина