Справа № 161/3136/17 Провадження № 22-ц/773/1260/17 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Категорія: 59 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Русинчука М.М.,

з участю:

секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача- Хамази С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради до ОСОБА_1 про повернення надміру виплачених коштів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2017 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 була надана субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг за період з січня 2007 року по червень 2009 року, з листопада 2009 року по квітень 2010 року, з листопада 2010 року по квітень 2011 року, з жовтня 2011 року по січень 2012 року, з березня 2012 року по квітень 2012 року та з листопада 2012 року по квітень 2013 року. В результаті проведеної позивачем перевірки даних, наданих заявником, встановлено, що відповідачкою подана не повна інформація про майновий стан. При зверненнях вона не задекларувала будинок загальною площею 70,6 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Дружби народів, 129 в с. Новоукраїнка, Млинівського району Рівненської області, та належить їй згідно зі свідоцтвом про право власності від 23.12.2005 року, що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії на суму 5594,33 грн.

У звязку з цим позивач просить суд стягнути з відповідачки суму надміру виплаченої субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг у сумі 5594,33 грн. за вказані періоди, покликаючись, зокрема на положення ст.1212 ЦК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2017 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 5594,33 грн надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог або закрити провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, який переривався зверненням до суду, та його вимоги є обґрунтованими у повному обсязі.

Судова колегія в повній мірі не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради як отримувач субсидії для відшкодування своїх витрат відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі Положення), та на підставі її заяв від 27.02.2007 р., 23.07.2007р., 24.01.2008 р., 08.07.2008р., 26.01.2009р., 20.11.2009р., 18.11.2010р., 26.10.2011р., 22.03.2012р., 27.11.2012р. та 18.01.2013 р.

Згідно з Актом №220 від 10.06.2014 р., складеним за результатами проведеної перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення державних соціальних допомог, та на підставі Наказу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради № 47 від 23.07.2009 р., на імя ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 69,2 кв.м., яка знаходиться за адресою вул. Гулака-Артемовського, 3/36, в м.Луцьку, згідно зі свідоцтвом про право власності №6470 від 04.02.2000 р., та на будинок загальною площею 70,6 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Дружби народів, 129 в с.Новоукраїнка, Млинівського району Рівненської області, згідно зі свідоцтвом про право власності від 23.12.2005 р. (а.с.37).

Відповідно до декларацій, наданих для отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг, ОСОБА_1 не задекларувала своє право власності на друге житло, що знаходиться за адресою: вул. Дружби народів, 129 в с. Новоукраїнка, Млинівського району Рівненської області.

Відповідно до п.12 Положення (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) субсидія призначається на основі середньомісячного (за останні шість місяців, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги.

Згідно з п.13 Положення для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає до управління праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами, довідки про доходи кожної особи, зареєстрованої у житловому приміщенні, відомості про забезпеченість житловою площею та комунальними послугами. Громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Згідно із п.5 Положення для призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого твердого та рідкого пічного побутового палива, субсидія не призначається, якщо уповноважений власник (співвласник) житла, наймач житла у державному та громадському житловому фонді, член житлово-будівельного кооперативу, власник (співвласник) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок, та особи, які зареєстровані разом з ним у житловому приміщенні (будинку) мають у своєму володінні (користуванні) чи володінні (користуванні) дружини (чоловіка, неповнолітніх дітей) у сукупності більше ніж одне житлове приміщення (будинок), загальна площа яких в сумі перевищує встановлені норми володіння чи користування загальною площею житла (21 кв.м. на власника (наймача) і кожного зареєстрованого в житловому приміщенні та додатково 10,5 кв. м. на всіх зареєстрованих).

Відповідно до п.20 Положення сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі, коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.1997 року №39/283/90/5, повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках, зокрема, виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. В разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів; подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії. Терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються органом соціального захисту населення в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 була надмірно виплачена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово комунальних послуг у сумі 5594,33 грн. за період з 2007 рік по 2013 рік, що підтверджується відповідним розрахунком.

Між тим, колегія суддів вважає, що надмірно виплачена субсидія за період з лютого 2007 року по вересень 2011 року не підлягає стягненню, оскільки такі вимоги пред»явлені з пропуском позовної давності.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог цивільного процесуального законодавства в частині незастосування строку позовної давності колегія суддів бере до уваги частково з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із нормами ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За приписами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачем ОСОБА_1 подана заява про застосування позовної давності.

Відповідно до положень ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2014 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради довідався про своє порушене право, а у вересні 2014 року уже позивач звертався до суду з позовом про стягнення коштів з позивача.

Отже, з вересня 2014 року перебіг позовної давності перервався, однак не до всіх вимог про стягнення щомісячно нарахованих виплат, а тільки до тих, позовна давність по яких не спливла до вересня 2014 року. Тобто, за вимогами про повернення надміру виплачених сум субсидій за період з січня 2007 року по квітень 2011 року, які виходять за межі трьохрічного строку позовної давності, переривання перебігу позовної давності не застосовується, оскільки не можна перервати те, що фактично вже скінчилося.

Таким чином, колегія суддів, беручи до уваги, що позивач міг виявити недостовірність інформації у поданій ОСОБА_1 декларації , якби провів раніше відповідну перевірку, вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував дану обставину і помилково прийшов до висновку про повне задоволення позову.

Отже, сума, про стягнення якої в межах позовної давності, тобто за період з жовтня 2011 року по квітень 2013 року, позивався Департамент соціальної політики Луцької міської ради, підлягає стягненню з відповідача.

Як вбачається з перерахунку сум призначених субсидій, а також з наданого представником позивача суду апеляційної інстанції помісячного розрахунку, за період з жовтня 2011 по квітень 2012 року ОСОБА_1 нараховано субсидій на суму 638,60 грн., за період з березня 2012 року по серпень 2012 року нараховано субсидій на суму 273,22 грн., за період з листопада 2012 року по грудень 2012 року нараховано субсидій на суму 9,18 грн , за період січня 2013 року по червень 2013 року - 65,19 грн. (а.с.42-44).

Таким чином, всього з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню надмірно виплачена субсидія за період з жовтня 2011 року по квітень 2013 року в сумі 986 грн.19 коп.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі, виходячи з того, що даний позов подано в 2017 році з інших правових підстав, а саме, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 набула кошти безпідставно, внаслідок неправомірних дій отримувачки субсидій, яка умисно подала недостовірні дані у своїй декларації, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв»язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача, суд першої інстанції обгрунтовано та законно прийшов до висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

Згідно із ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи названі норми та статус сторін відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», які звільнені від сплати таких витрат, тому вони компенсуються за рахунок держави .

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позовних вимог у сумі 986, 19 грн., застосувавши строк позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту соціальної політики Луцької міської ради 986 (дев»ятсот вісімдесят шість) грн.19 коп. надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді