Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/42/17 Головуючий у 1-й інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження №22-ц/778/3543/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Зазначала, що сторони з 1998 року по серпень 2007 року перебували у шлюбі, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю. Судовим рішенням зі ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина стягнуті аліменти у розмірі ? частки всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. По закінченню 11 класів неповнолітній син сторін вступив за контрактом до Національного університету фізичного виховання і спорту України і є студентом першого курсу факультету спорту та менеджменту. У серпні 2016 року позивачка сплатила 12 950 грн. за навчання сина та 5 130 грн. За його проживання у гуртожитку. Фактично нею понесені витрати на навчання сина у розмірі 18 080 грн., 1/2 частка цих витрат складає 9 040 грн. Просила стягнути зі ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 9040,00 грн., а також понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3, додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 9 040,00 (девять тисяч сорок) грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачаться з матеріалів справи, з 12 грудня 1998 року по 09 серпня 2007 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано 09 серпня 2007 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5), який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю і перебував на її утриманні.

Відповідно до договору №172 від 15.08.2016 року про надання освітніх послуг для здобувача освітнього ступеня бакалавра ОСОБА_6 є студентом Національного університету фізичного виховання і спорту України зі спеціальності Фізична культура і спорт (спеціальність менеджмент у спортивній діяльності) з 01.09.2016 року по 01.07.2020 рік, з оплатою за весь час навчання в сумі 51 800,00 грн., за рік 12950,00 грн. (а.с. 91).

Відповідно договору № 1-209-188 про надання послуг тимчасового проживання у студентському містечку НУФВСУ від 01.09.2016 року ОСОБА_6 тимчасово проживає у кімнаті №209/2 гуртожитку №1, який знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Костунаєвський, 7. Строк проживання з 01.09.2016 року по 30.06.2016 року, з оплатою за цей період 5130,00 грн. (а.с. 65).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою ОСОБА_6 була здійснена оплата за навчання неповнолітнього сина за 2016-2017 навчальний рік в сумі 12 950,00 грн., та за проживання у гуртожитку за цей же період в сумі 5130 грн. (а.с. 66, 67).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Статтею 150 СК України передбачено обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в частості зобовязання батьків піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ? частку понесених позивачкою додаткових втрат на неповнолітнього сина ОСОБА_6, а саме: на навчання на 1 курсі вищого навчального закладу та за проживання у гуртожитку за період 2016-2017 учбового року.

Підстав для звільнення від участі когось з батьків у додаткових витратах на дитину чинним законодавством не передбачено.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що син сторін з лютого 2016 року по серпень 2016 року з позивачкою не проживав, проте відповідач продовжував сплачувати аліменти на його утримання, якими позивачка розпоряджалася на власний розсуд, що кошти за навчання були сплачені не позивачкою, а її батьком, належними і допустимими доказами не підтверджені.

Допитаний у суді першої інстанції в якості свідка син сторін ОСОБА_6, якому 13 травня 2017 року виповнилося 18, підтвердив, що плату за навчання і за проживання у гуртожитку було здійснено за кошти його матері позивачки ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_4 участі у його витратах на навчання на 1 курсі і на проживання у гуртожитку у 2016-2017 році не приймав.

Пояснення сина сторін обєктивно підтверджуються показами свідка ОСОБА_7, батька позивачки, який підтвердив у суді, що влітку 2016 року разом з онуком їздив до Києва, де здійснював оплату за навчання і проживання останнього у гуртожитку за гроші, передані йому позивачкою.

Інші доводи апеляційної скарги виходять за межі предмету спору у цій справі і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Посилання представника відповідача в засіданні апеляційного суду на те, що оскаржуване рішення не узгоджується із Постановою Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року , справа №6-1296 цс 15, є безпідставними, оскільки в зазначеній постанові йшлося про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В даній справі понесені позивачкою витрати мали місце в той час, коли сину сторін ще не виповнилося 18 років.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, порушення норм матеріального права являються безпідставними.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст.307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 31 липня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: