УхвалА

іменем україни

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради Харківської області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою Харківської міської ради Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 23 березня 2011 року ОСОБА_5 на підставі договору дарування безоплатно передала йому у власність нежитлову будівлю літ. «Г» по АДРЕСА_1, яка розташована на земельній ділянці, площею 0,0135 га.

18 квітня 2012 року виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області винесено рішення «Про відновлення, належне утримання та приведення міської території у придатний для використання територіальною громадою міста стан». Пунктом 1 додатку до цього рішення передбачено звільнення території міста від стаціонарного кафе, майданчику літнього кафе, тимчасового кафе з тимчасовою спорудою по АДРЕСА_1. Вищевказане рішення виконавчого комітету міської ради було виконане та належну йому на праві власності нежитлову будівлю було зруйновано. Договір оренди вказаної земельної ділянки до моменту знесення спірного нерухомого майна був оформлений належним чином з відповідними погодженнями комунальних служб міста та підписами керівників державних установ. Крім того, на спірну нежитлову будівлю наявний акт державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації та рішення міської ради про затвердження цього акту від 15 листопада 2006 року.

15 вересня 2014 року постановою Дзержинського районного суду м. Харкова, у не скасованій постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2014 року, при апеляційному перегляді частині п. 1 додатку до рішення виконавчого комітету міської ради від 18 квітня 2012 року щодо звільнення території міста від нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, скасовано, та встановлено, що виконавчим комітетом міської ради не надано доказів наявності судового рішення про знесення спірного нежитлової будівлі.

Зазначав про те, що такими діями відповідача йому спричинено майнової та моральної шкоди.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 775 714 грн 64 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Харківської міської ради Харківської області на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 225 200 грн та моральну шкоду у розмірі 5 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Харківська міська рада Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Інші учасники процесу судові рішення не оскаржили.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, вірно застосувавши положення ст. ст. 25, 30, 51, 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що преюдиційним судовим рішенням було встановлено, що відповідачем було порушено права позивача шляхом знесення належного йому на праві власності нерухомого майна без отримання відповідного судового рішення, тобто без належних правових підстав на знесення, отже, такі обставини доказуванню не підлягають (ч. 3 ст. 61 ЦПК України). Крім того, вищевказаним преюдиційним судовим рішенням було скасовано п. 1 додаткудо рішення виконавчого комітету міської ради від 18 квітня2012 року, яким передбачено звільнення території міста від спірного нежитлового приміщення.

Колегія суддів, погоджується з висновком судів про те, що унаслідок неправомірних дій відповідача наявні підстав для стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України, розмір якої розраховано відповідно до наданих позивачем доказів та положень закону з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 травня 2017 року № 6-888цс16, яка у силу ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для усіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

О.В. Закропивний