Справа № 502/1091/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

секретар судового засідання УрсулГ.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 04.07.2017 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до Кілійської міської ради про встановлення факту належності ОСОБА_2, померлій22.01.2007 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347, та про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347, який складається з: літ. А житловий будинок площею 89,5кв.м., в тому числі житлової площі 63,9кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В гараж, літ. Г сарай, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И сарай, літ. И сарай, літ. К сарай, літ. Л сарай, літ. М убиральня, № 1-8; І надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 22.01.2007 року.

З позовної заяви вбачається, що 22.01.2007 року померла мати позивача ОСОБА_2, яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня вул. Кірова, 347). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з майнового паю в КСП «Маяк», грошових внесків, а також житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська (Кірова), 347. Вказаний будинок належав до складу колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2. ОСОБА_2 була єдиним членом вказаного колгоспного двору, отже їй повністю належав житловий будинок, однак вона не зареєструвала належним чином право власності на нього.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свої матері ОСОБА_2. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса для оформлення прав на спадщину, однак йому було відмовлено в отримання свідоцтва на право на спадщину, а саме на житловий будинок, оскільки спадкодавцем за життя не було оформлено право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати за його відсутності.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справ, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої позов визнає в повному обсязі та водночас просить провести засідання без його участі.

На підставі письмових заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок № 717 від 24.11.1988 року, виданого виконавчим комітетом Кілійської міської ради, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Кірова, 347, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2.

З довідки № 210 від 26.04.2017 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347,не зареєстровано.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області № 25/А-2016 від 03.02.2016 року вулиця Кірова була перейменована на вулицю Українська в м. Кілія, Одеської області.

Технічна характеристика зазначеного будинку за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347станом на 29.03.2017 року складає: літ. А житловий будинок площею 89,5 кв.м., в тому числі житлової площі 63,9 кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В гараж, літ. Г сарай, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И сарай, літ. И сарай, літ. К сарай, літ. Л сарай, літ. М убиральня, № 1-8; І надвірні споруди.

До правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема: спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору.

Згідно з ст.120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який діяв до 16.12.1993 року, колгоспний двір це сімейно-трудове обєднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

З розяснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2, померлій22.01.2007 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347.

20.02.1963 року народився ОСОБА_1, батьками якого записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 43, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД № 470548 від 17.05.1984 року.

26.10.1985 року Кілійським районним відділом ЗАГС зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та земляною ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_1, про що 26.10.1985 року зроблено відповідний актовий запис № 198, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖД № 405672 від 26.10.1985 року.

22.01.2007 року померла ОСОБА_2, про що в книзі смертей 23.01.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 27, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 091322, виданого 23.01.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

Згідно довідки № 1316 від 09.06.2017року, виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_2, померла 22.01.2007 року, проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з нею були зареєстровані: її син ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України зазначено, що Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2, померлої, 22.01.2007 року, та фактично прийняв спадщину, яка залишилась після матері.

Відповідно до інформаційного листа № 1217/02-14, наданого 15.06.2017 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, ОСОБА_1 було відмовлено в видачі свідоцтва на спадщину, а саме на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347, так як право власності на вказаний будинок не зареєстровано.

В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-31/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

В ч. 1,2 ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, та є можливістю особи, яка вважає себе власником такої нерухомості, здійснювати будь-які угоди щодо неї. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

Однак відсутність держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно по собі не призводить до припинення права власності, так як є лише офіційним визнанням й підтвердженням державою факту виникнення таких прав.

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця речових прав отримати право на її проведення.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, а також враховуючи вищезазначене норми цивільного законодавства України, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347, який складається з: літ. А житловий будинок площею 89,5 кв.м., в тому числі житлової площі 63,9 кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В гараж, літ. Г сарай, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И сарай, літ. И сарай, літ. К сарай, літ. Л сарай, літ. М убиральня, № 1-8; І надвірні споруди.

Керуючись ст.ст.16, 182, 256, 316, 328, 392,1216, 1222, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити в повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_2, померлій 22.01.2007 року, житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Українська, 347, який складається з: літ. А житловий будинок площею 89,5 кв.м., в тому числі житлової площі 63,9 кв.м., літ. Б літня кухня, літ. В гараж, літ. Г сарай, літ. Д літня кухня, літ. Е сарай, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И сарай, літ. И сарай, літ. К сарай, літ. Л сарай, літ. М убиральня, № 1-8; І надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 22.01.2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6