ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/612/16-ц,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з договором № АВН0RG126510381 від 17 січня 2015 р. відповідач отримав кредит у розмірі 18314,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно умов укладеного договору, він складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», банком надана повна інформація про умови кредитування. Що підтверджується підписом відповідача в заяві.

У порушення умов договору, відповідач зобовязання належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 19.09.2016 року має заборгованість на загальну суму 35003,81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача до суду не зявився, своєю заявою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. У письмових запереченнях, пояснив що відповідачка, від позивача ПАТ «Акцент-банк», кредитних коштів не отримувала, з умовами надання кредиту не ознайомлювалась, про що свідчить відсутність її підпису.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, застосовуючи при цьому положення ст. 197 ЦПК України

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого іншим працівником апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10, 60 ЦПК України). Від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків. Тому суд розглядає справу за наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, з'ясувавши права і обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін приходить до наступного:

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст. 610, 611 ЦК України)

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, визначено: боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст. 625 цього Кодексу.

За кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання, щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобовязання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Як вбачається із заяви позичальника № АВН0RG126510381 від 17 січня 2015 р., ОСОБА_1, виявила намір на отримання строкового кредиту у ПАТ "Акцент - банк", сума кредиту - 18 314,00 грн., строк кредиту - 36 місяців, відсоткова ставка 0,12% річних, щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 549,42 грн. та сплата за розрахунково-касове обслуговування (а.с.5).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № АВН0RG126510381 від 17 січня 2015р., що укладено між сторонами, ОСОБА_1, має заборгованість, яка нарахована з 17.01.2015 року по 19.09.2016 року, та станом на 19.09.2016 року складає - 35003,81 грн, в тому числі: 18314,00 грн. загальний залишок заборгованості за кредитом; 27,79 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; 7691,88 грн. заборгованість з комісії; 6827,10 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором ; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина) 1643,04 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4).

Згідно з умовами укладеного кредитного договору його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). В Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), наданих до позову в якості доказу, відсутній підпис ОСОБА_1, тобто позивачем, не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили саме ці права банку в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо нарахування комісії та пені не змінювались.

В свою чергу, судом вживались заходи, щодо обєктивного та повного зясування обставин справи, однак представник позивача ігнорував явку в судове засідання, в тому числі не зявився в судові засідання, після того як його явку визнали обовязковою. Окрім того, ними не було надано до суду належних доказів, які витребовувалися за ухвалою суду від 15.09.2017 року.

В свою чергу, надані позивачем меморіальний орден та виписка по рахунку, не можуть слугувати доказом по справі, тому до уваги судом не приймаються, так як не засвідчені належним чином, не містять підпису уповноваженої особи та печатки банку. Надані позивачем електронною поштою виписки за рахунком № 2699 в підтвердження обставин на які він посилається, взагалі не зрозумілі, так як заборгованість повинна бути за договором № АВН0RG126510381 від 17 січня 2015 р., а не за рахунком № 2699, які надані Банком.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів

Враховуючи вищевикладене, керуючись законом та внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачем не було доведено передачу в розпорядження ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними, що виключає виникнення у неї будь-яких зобовязань перед позивачем.

Згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено судові витрати понесені позивачем слід віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610 - 612, 615, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_2