Справа № 536/474/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Клоновій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання прав власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування, прохала визнати за нею, ОСОБА_1, як за спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом, право власності на земельну ділянку площею 3, 75 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 515027, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Пришибської сільської ради народних депутатів від 13.03.2001 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на наступні обставини. 01.07.2006 р. померла її рідна матір ОСОБА_4. Місцем реєстрації та проживання матері до травня 2006 р. була квартира за адресою: АДРЕСА_1. У травні 2006 р. ОСОБА_4 перенесла інсульт, після чого вона у звязку з необхідністю догляду за матірю забрала останню на постійне місце проживання за своєю адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Єристівка, вул. Шевченка, 96. Таким чином, з травня 2006 р. до дня смерті матері (01.07.2006 р.) вона постійно проживала зі своєю матірю за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Єристівка, вул. Шевченка, 96. Посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, про відмову від спадщини у встановлений чинним законодавством строк вона не заявляла, постійно проживала зі спадкодавцем, позивач стверджувала, що є такою, що прийняла спадщину своєї матері ОСОБА_4 З листа приватного нотаріуса Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області від 01.02.2017 р., їй стало відомо про те, що до даного нотаріуса звернулася відповідач ОСОБА_2, яка нібито прийняла спадщину, право на яку за законом має саме вона, позивач. Оскільки дії відповідача ОСОБА_2 щодо незаконного прийняття спадщини порушують права позивача, а саме: право власності на земельну ділянку площею 3, 75 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 515027, виданого на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Пришибської сільської ради народних депутатів від 13.03.2001 р., прохала суд захистити порушене право та визнати за нею як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спірну земельну ділянку.

Заявою про уточнення позовних вимог від 03.05.2017 р. позивач змінила предмет позову шляхом заявлення додаткової позовної вимоги, а саме: прохала суд також визнати за нею, як за спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги за законом, право власності на 1/5 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належала спадкодавцю на праві приватної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Комсомольською міською радою 28.07.2003 р.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, зазначила, що за життя її мати ОСОБА_4 часто приїздила до неї в село; коли вона забрала у 2006 р. матір з лікарні до себе додому, остання вже не розмовляла; вона поховала матір; після смерті матері вона не зверталася до нотаріуса протягом 6 місяців, оскільки не було грошей, але розмовляла з братом та його дружиною про те, щоб їй дістався материн пай, а брату квартира.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги, постійно проживала зі спадкодавцем - своєю матірю ОСОБА_4 з травня 2006 р. по день смерті останньої, а тому є такою, що прийняла спадщину. Дії відповідача ОСОБА_2 племінниці позивача, дочки її рідного брата, щодо прийняття спадщини матері позивача, вважала представник позивача, порушують права останньої. Прохала задовольнити повністю позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала повністю, у своїх письмових поясненнях на адресу суду зазначила, що позивач є її тіткою, сестрою її батька ОСОБА_6, померлого 23.02.2011 р., ОСОБА_4 була її бабусею, матірю батька; позивач на момент смерті її бабусі ОСОБА_4 не проживала постійно з останньою. Постійним місцем проживання ОСОБА_4 була квартира за адресою: АДРЕСА_2. У цій квартирі бабуся постійно проживала протягом багатьох років разом зі своїм сином - батьком відповідача ОСОБА_6 та іншими членами сімї, бабуся була прописана за цією адресою, в цій квартирі знаходилися усі її речі. Мешкала бабуся в окремій кімнаті вказаної трикімнатної квартири. 30 травня 2006 р. ОСОБА_4 потрапила до лікарні в м. Горішні Плавні. 14.06.2006 р. ОСОБА_4 виписали з лікарні, і позивач ОСОБА_1 забрала її до себе тимчасово. При цьому її батьки (відповідача) погодилися на те, що ОСОБА_4 побуде трохи у ОСОБА_1, оскільки вони були дуже виснажені за час перебування бабусі в лікарні (кожного дня потрібно було приходити купувати ліки, готовити їжу для бабусі, приносити їй їжу, доглядати за бабусею в лікарні). Тож батьки відповідача та позивач ОСОБА_1 домовилися, що ОСОБА_4 побуде у ОСОБА_1 близько тижня-двох. Будівля у дворі позивача, де перебувала ОСОБА_4 після лікарні протягом двох тижнів (з 14.06.2006 р. по 01.07.2006 р.), була місцем тимчасового перебування її бабусі. При цьому речі ОСОБА_4 залишалися у квартирі за місцем постійного проживання, питання про виписку бабусі з квартири та прописку її у позивача ніхто не піднімав, фактично ОСОБА_4 була в гостях у позивача. Постійним місцем проживання бабусі була квартира за адресою: АДРЕСА_2, де разом з нею постійно проживав її син, батько відповідача - ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що тимчасове перебування протягом двох тижнів перед смертю матері позивача - спадкодавця ОСОБА_4 у позивача ОСОБА_1 не свідчить про прийняття спадщини останньою, як такою, що постійного проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 на момент її смерті. Крім того, представник відповідача зазначила, що позивач не зверталася до нотаріуса для оформлення свого права на спадщину після смерті матері, позивачеві не було відмовлено нотаріусом в оформленні спадщини. За таких обставин, представник відповідача вважала, що позивачем не доведений факт порушення її права на спадкування, прохала відмовити в позові повністю.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 повідомили суду обставини щодо місця проживання ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15В, ОСОБА_16, дослідивши письмові докази, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом РАЦС Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області 03.07.2006 р., ОСОБА_4 померла у віці 81 років 01 липня 2006 р., місце смерті с. Єрестівка, Кременчуцький район, Полтавська область.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 515027, виданого Пришибською сільською радою народних депутатів 25.03.2004 р., ОСОБА_4 на підставі рішення 11 сесії 23 скликання Пришибської сільської ради народних депутатів від 13 березня 2001 року Рак. К.М. передана у приватну власність земельна ділянка площею 3.75 гектарів в межах згідно з планом, розташована на території Пришибської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.07.2003 р. органом приватизації Комсомольської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.07.2003 р. № 342, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_6 1/5 частина, та членам його сімї: ОСОБА_13 1/5 частина, ОСОБА_17 1/5 частина, ОСОБА_18 1/5 частина, ОСОБА_4 1/5 частина. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1563526 від 25.09.2003 р. право спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.07.2003 р. органом приватизації Комсомольської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 28.07.2003 р. № 342, зареєстроване КП «Кременчуцьке МБТІ» 25.09.2003 р., запис 245 в книзі 3.

Згідно довідки № 225 від 31.01.2017 року ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки № 224 від 31.01.2017 року ОСОБА_6, помер 23.02.2011 р., був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно листа головного лікаря Горішньоплавнівської міської лікарні № 620 від 28.04.2017 р. хвора ОСОБА_4, 10.03.1926 р. н., за період з 01.05.2006 р. по 30.06.2006 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в міській лікарні з 30.05.2006 р. по 14.06.2006 р. у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з переводом до терапевтичного відділення (неврологічні ліжка).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, спадкоємці до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не зверталися.

Позивач прохає суд визнати за нею право власності на майно, що входило до складу спадщини, яка відкрилася після смерті 01.07.2006 р. її матері ОСОБА_4, вважаючи такими, що порушують її право на спадкування, дії відповідача ОСОБА_2, яка звернулася до приватного нотаріуса Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 для оформлення спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6, до складу якої входять права та обовязки, успадковані останнім після смерті ОСОБА_4

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34, п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» видачу свідоцтв про право на спадщину віднесено до повноважень нотаріусів та уповноважених осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене право.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 3, 75 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, і 1/5 частку квартири у АДРЕСА_5, що належали спадкодавцю, позивач не отримувала відмови від нотаріуса, тобто відсутні правові підстави для звернення до суду й задоволення позову, оскільки спадкові права ніким не порушено. При цьому, позивач ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до нотаріуса з відповідною заявою.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що звернення ОСОБА_1 до суду з вимогами про визнання права власності на майно в порядку спадкування є передчасним.

За вищевикладених обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 78, 88, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст.ст.34,37 ЗУ «Про нотаріат», ст.19 Конституції України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Комсомольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання прав власності в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_19