Ухвала

Іменем України

23 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тигрес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 березня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки КІА, номерний знак НОМЕР_1, що знаходився під керуванням ОСОБА_3 який перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Тигрес» (далі - ТОВ «Тигрес»), та автомобіля марки Geely, номерний знак НОМЕР_2, який знаходився під керуванням позивача. Постановою апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження на загальну суму 92 281 грн. 44 коп. ПАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило йому страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за страховим полісом у розмірі 50 тис. грн.

Враховуючи викладене та посилаючись на те, що відповідач, як роботодавець ОСОБА_3, відмовляється добровільно відшкодувати йому матеріальну шкоду, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача 42 281 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 50 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 частково задоволено. Стягнуто з ТОВ «Тигрес» на користь ОСОБА_2 42 281 грн. 44 коп. матеріальної шкоди та 3 тис. грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ТОВ «Тигрес» на користь ОСОБА_2 13 113 грн. 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційним судом встановлено, що 20 березня 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля марки КІА, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки Geely, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2.

Власником автомобіля марки КІА є ТОВ «Тигрес», цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПАТ «СК «Альфа Страхування». При цьому під час ДТП ОСОБА_3 перебував із ТОВ «Тигрес» у трудових відносинах та виконував обов'язки водія.

Постановою апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті ДТП автомобіль ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження. ПАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за страховим полісом у розмірі 50 тис. грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження оплати окремих видаткових накладних, що є його обов'язком (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України), тобто недоведеність позову у цій частині.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано взяв до уваги видаткову накладну від 29 січня 2015 року на суму 674,36 грн. (а.с.16), видаткову накладну на суму 9 255,84 грн. (а.с.17), наряд-замовлення від 26 грудня 2014 року на суму 31 958,37 (а.с.21), рахунок-фактуру від 03 вересня 2015 року на суму 6 649,98 грн. (без врахування вартості бронювання панелі капота, обробки кузова автомобіля (а.с.24), рахунок-фактуру від 06 березня 2015 року на суму 9 920,19 грн. (а.с.26), наряд-замовлення від 20 березня 2015 року на суму 3 101.65 (без врахування сервісного обслуговування автомобіля) (а.с. 18,121), що загалом складає 63 113,86 грн. При цьому страховою компанією сплачено 50 тис. грн., тому до відшкодування відповідачем підлягає сума 13 113,86 грн.

Розмір моральної шкоди апеляційним судом визначено з урахуванням вимог розумності, справедливості та понесених позивачем моральних страждань.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень касаційного суду (ст. 335 ЦПК України), висновків апеляційного суду не спростовують, і на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Л.М.Мазур