У Х В А Л А

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 9 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 липня 2017 року в справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Управління Держземагенства в Макарівському районі Київської області, про визнання недійсними державних актів на землю та витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 5 листопада 2015 року у задоволенні позову прокурора Макарівського району Київської області відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 9 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким вищезазначений позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на землю НОМЕР_1 від 2 лютого 2007 року, виданий ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд з кадастровим номером НОМЕР_2. Визнано недійсним державний акт на право власності на землю НОМЕР_3 від 5 листопада 2008 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд з кадастровим номером НОМЕР_2. Витребувано з володіння ОСОБА_4 на користь територіальної громади в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,25 га, що знаходиться на території Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 липня 2017 року касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Київської області від 9 червня 2016 року залишено без змін.

У поданих до Верховного Суду України заявах про перегляд судових рішень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 порушують питання про скасування рішень суду касаційної та апеляційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави, - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме ст. 261 Цивільного кодексу України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень заявник ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року, 16 листопада 2016 року, ОСОБА_5 - від 14 березня 2007 року, 17 лютого 2016 року, 13 березня, 19 квітня 2017 року.

Перевіривши наведені в заявах доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяви, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що спірна земельна ділянка площею 0,25 га по АДРЕСА_1 в установленому законом порядку не передавалась у власність ОСОБА_5 Відповідне рішення Копилівської сільської ради №21825-ІУ від 9 січня 2006 року, на підставі якого останньому видано державний акт, сільською радою не приймалося, зазначене питання нею взагалі не розглядалося, що встановлено вироком Макарівського районного суду Київської області від 3 червня 2015 року. Відповідно ОСОБА_5 не мав права відчужувати її за відплатним договором купівлі-продажу від 22 липня 2008 року, оскільки не набув право власності на це майно у визначеному законом порядку. Земельна ділянка вибула з володіння власника - держави поза її волею. Прокурору та Копилівській сільській раді, в інтересах якої подано позов, стало відомо про неправомірність отримання у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки в рамках порушеного у 2014 році кримінального провадження, тому у суду відсутні підстави для застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Висновок про відсутність підстав для застосування строків позовної давності, зроблений судом у справі, про перегляд якої подано заяви, не суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року, 17 лютого, 16 листопада 2016 року, 13 березня, 19 квітня 2017 року.

Постанова від 14 березня 2007 року прийнята Верховним Судом України за скаргою про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, тому не може бути прикладом для перегляду судових рішень з підстав передбачених пунктами 1,4 частини 1 статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтованими немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - Управління Держземагенства в Макарівському районі Київської області, про визнання недійсними державних актів на землю до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук