Окрема думка судді
У порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, висловлюю окрему думку й прошу додати її до справи №372/776/16-ц.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2016 року залишено без змін.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог виходив з того, що вимоги першого заступника прокурора Київської області про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння є обґрунтованими, однак не підлягають задоволенню у зв'язку з пропуском строку позовної давності. При цьому суд першої інстанції вказав, що Кабінету Міністрів України та Державному підприємству «Київське лісове господарство» було відомо про порушене право держави з часу передачі спірних земельних ділянок у власність третім особам, тобто з листопада 2007 року. Саме з листопада 2007року почався строк перебігу позовної давності для прокурора. Апеляційний суд Київської області погодився з висновками суду першої інстанції.
Однак з висновками Апеляційного суду Київської області не погоджуюсь з огляду на таке.
Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права аоо інтересу.
Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред явлення в належному торядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Відповідно до 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
У справі, яка переглядалась суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вважав, що право прокурора на пред'явлення позову виникло у листопаді 2007 році, з часу передачі спірних ділянок у власність третім особам та з цього часу було відомо Кабінету Міністрів України та Державному підприємству «Київське лісове господарство» про порушене право.
Разом з тим, зазначивши, що позовна давність за вимогами прокурора сплила у 2010 року, а з позовом до суду прокурор звернувся лише 21 березня 2016 року.
Вважаю, що Апеляційний суд Київської області всупереч вимог частини першої статті 261 ЦК України з'ясувавши, що в матеріалах справи не має жодного доказу того, що саме в листопаді 2007року Кабінет Міністрів України та Державному підприємству «Київське лісове господарство» довідалися або могли довідатися про порушене право, безпідставно застосували положення ст.267 ЦК України.
Крім того, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою пояснення сторін, що на спірній земельній ділянці, яка відноситься до лісового фонду, відповідачами будівельних робіт, встановлення огорожі тощо не проводились, у зв'язку чим візуально встановити порушення прав позивача підстав не було. Порушене право було встановлено після проведення перевірки прокуратурою та повідомлення про це позивачів в 2016році.
З урахуванням вище викладеного вважаю, що позовні вимоги про визнання недійсним розпоряджень, визнання недійсними державних актів та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння є обґрунтованими та заява про застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення, оскільки особи в інтересах яких звернувся до суду прокурор, дізнались про своє порушене право в 2016році та строк позовної давності не сплив.
Суддя Апеляційного суду Київської області Л.П.Сушко