Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1532/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Мурашка С.І.

суддів Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря Яковлєвої Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2017 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути на його користь заборгованість у розмірі 41 340,71 грн. за кредитним договором б/н від 16 червня 2010 року, яка складається з наступного:

-8444,80 грн. - заборгованість за кредитом;

-28251,11 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом;

-2200 грн. заборгованість за пеню та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг;

-500 грн. штраф (фіксована частина);

-1944,80 грн. штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Про час і місце розгляду справи позивач повідомлений у встановленому частиною 1 ст.76 ЦПК України порядку, що підтверджується розпискою представника банку ОСОБА_3 про вручення йому судової повістки (а.с.157), від якого надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 викликалась до суду відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України через КП «Житлогосп» та виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, а також відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК через оголошення у пресі.

Оголошення про виклик відповідача в судове засідання було опубліковано у випуску № 198 (6067) газети «Урядовий Курєр» від 21 жовтня 2017 року.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно поданої заяви ОСОБА_4 звернулась до ПАТ КБ «Прватбанк» з метою отримання банківських послуг та 16 червня 2010 року підписала заяву згідно якої отримала кредит у розмірі 330 грн., у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач порушила умови договору і станом на 30 червня 2016 року у неї перед банком виникла заборгованість в сумі 41 340, 71 грн., з яких: 8444,80 грн. - заборгованість за кредитом; 28251,11 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 2200 грн. заборгованість за пеню та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1944,80 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано доказів укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4, а до позовної заяви долучено ксерокопію анкети-заяви ОСОБА_2, яка не являється стороною у справі.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Матеріалами справи підтверджується, що у вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» подало до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором і відповідачем зазначило ОСОБА_4.

При цьому до позовної заяви банк надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» написаною ОСОБА_2 (а.с.6).

Таким чином зазначене позивачем у позовній заяві прізвище відповідача -ОСОБА_4 не співпадає з прізвищем, яке зазначено в анкеті-заяві - ОСОБА_2.

Разом з тим, зазначені в позовній заяві дата народження відповідача 21.09.1983 року, паспорт серії ЕВ №217033, виданий Олександрійським МВ УМВС України в Кіровоградській області, місце проживання АДРЕСА_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, номер телефону +27, повністю співпадають з даними, які зазначені в анкеті-заяві.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що позивач допустив помилку у позовній заяві та помилково зазначив прізвище відповідача «Арзаманцева» замість правильного «Арзамасцева».

Суд першої інстанції не повідомив позивача про допущену помилку, не запропонував та не надав йому можливості виправити її та безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог з цих підстав.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем позовні вимоги колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст.526,611 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК).

У відповідності до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 16 червня 2010 року підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, крім того, вони розміщені на офіційному сайті Приватбанку.

Відповідач зобовязалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку.

Крім того ОСОБА_2 ознайомилась та підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в якій викладені умови отримання коштів на картку, встановлені тарифи, строки повернення та відповідальність за невиконання зобовязань (а.с.7).

Відповідно до п. 2.1.1.2.1. «Умов та правил надання банківських послуг» банк видає клієнту карту, її вид визначено в Пам'ятці клієнта (довідці про умови кредитування) і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Датою укладення Договору є дата отримання картки, яка вказана в заяві.

Випискою з особового рахунку, підтверджується рух коштів, що відповідач користувалася кредитним лімітом та погашала заборгованість (а.с.4-5, 62-63).

У відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг банк змінював кредитний ліміт: 12.03.2011 року 2500 грн.; 02.06.2011 року 2900 грн.; 22.07.2011 року 3300 грн.; 24.08.2011 року 3900 грн.; 23.03.2013 року 8900 грн.; 22.09.2014 року 8450 грн.

Розрахунком підтверджується, що на порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконувала не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно, внаслідок чого станом на 30 червня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 41340,71 грн., з яких: 8444,80 грн. - заборгованість за кредитом, 28251,11 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом, 2200 грн. заборгованість за пеню та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1944,80 грн. штраф (процентна складова).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 38895 грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором від 16.06.2010 року, з яких: 8444,80 грн. заборгованість за кредитом; 28251,11 грн. заборгованість по відсоткам; 2200 грн. заборгованість по пені.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені та штрафів, колегія суддів виходить з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 2200 грн., а позовні вимоги про стягнення 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1829,88 грн. штрафу (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування та порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч.1 п.п.3,4 ст.309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню 2893 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 38895 (тридцять вісім тисяч вісімсот девяносто пять) грн. 91 коп. заборгованості за кредитним договором від 16.06.2010 року, з яких: 8444,80 грн. заборгованість за кредитом; 28251,11 грн. заборгованість по відсоткам; 2200 грн. заборгованість по пені.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1944,80 грн. Штраф (процентна складова) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2893,80 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М.Головань

ОСОБА_5