233 № 233/3107/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

адвоката Савостьянова О.В.,

прокурорів Митрофанової Я.О., Булгакова О.В.,

представників відповідачів ОСОБА_3, Бєрєзнякової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_5, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівці Донецької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішення та діями органу державної влади, його посадовими або службовими особами, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_5 з позовом до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівці Донецької області про визнання дій неправомірними, відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішення та діями органу державної влади, його посадовими або службовими особами, вказуючи з урахуванням уточнень від 27 липня 2017 року, що 07 вересня 2016 року вона звернулася до суду із позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди до відповідача Костянтинівського ОУПФУ Донецької області, рішенням суду від 24 лютого 2017 року у справі № 233/4411/16-ц у задоволенні даного позову їй було відмовлено. За її апеляційною скаргою судом апеляційної інстанції дане рішення скасоване, у задоволенні її позову про відшкодування моральної школи відмовлено, при цьому зазначено, що позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до належних відповідачів, тому нею пред*явлено даний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що відповідач Костянтинівське ОУПФУ Донецької області неправомірно нараховував ОСОБА_5 штрафні санкції на загальну суму 2774,82 грн., перевищивши свої повноваження. Судовими рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанції за зверненням ОСОБА_5 встановлено допущення помилки посадовими особами відповідача та неправомірність дій відповідача. Вважає, що своїми неправомірними рішеннями, діями, відповідач ввів ОСОБА_5 в додаткові матеріальні витрати, пов'язані з доказуванням своїх законних прав та інтересів в судах (загалом 41 суд). Відповідач не визнав неправомірності своїх дій. Вважає, що внаслідок цього позивачці завдано моральну шкоду у вигляді негативних наслідків, до яких вона відносить нервовий стрес, необхідність відновлення нормального душевного стану після чотирьох років боротьби та нервів, необхідність лікування та придбання ліків на суму 988,07 грн., 8268,00 грн. - з розрахунку 6 мінімальних зарплат за місяць доходу, який отримувала позивачка, та по 250 грн. за кожен з 22 судів, що складає 5500,00 грн., та по 250 грн. за 19 судів, що складає 4750 грн., та витрати: поштові відправлення, ксерокопії, проїзд до м. Слов*янськ, м. Бахмут, до судових засідань на суму 550 грн. Також, з урахуванням характеру моральних страждань за коефіцієнтом 0,5 - 7378,03 грн., по виду психічних страждань за коефіцієнтом 0,2 - 2951,22 грн., по істотності вимушених змін у житті за коефіцієнтом 0,3 - 4426,82 грн., тобто у загальному розмірі 35012, 14 грн. На підставі викладеного, керуючись Конституцією України та нормами діючого цивільного законодавства просила визнати дії відповідачів у справі неправомірними та відшкодувати завдану моральну шкоду у вказаному розмірі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Ухвалою суду від 25 липня 2017 року до участі у судовому розгляді справи в якості співвідповідача залучено Державну казначейську службу України.

Представник позивача ОСОБА_1, особа, що надає правову допомогу, адвокат Савостьянов О.В. в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, при цьому, представник позивача пояснила, що не зважаючи на те, що набрали законної сили судові рішення, якими визнано неправомірними рішення відповідачів відносно позивача ОСОБА_5, відповідач Костянтинівське об*єднане УПФУ Донецької області своєї позиції не змінив, неправомірності своїх дій не визнає, та внаслідок такої протиправної поведінки позивачка продовжує зазнавати моральної шкоди. Зазначила, що відповідач втягнув позивачку у тяганину, яка триває чотири з половиною роки, що впливає на життя позивачки, вона переживає та хвилюється, відчуває головний біль. Вважала, що вступ прокурора у судовий процес фактично є тиском на суд та просила його позицію не враховувати (т.1 а.с. 108-110).

Представник відповідача Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, підтримавши письмові заперечення (т.2 а.с. 43-45), вважала, що зазначені стороною позивача обставини не свідчать про заподіяння позивачці шкоди.

Представник відповідача Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівці Донецької області Бєрєзнякова Л.С. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, підтримавши письмові заперечення (т.1 а.с. 36-37), вважала заявлені позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними стороною позивача.

Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце його проведення.

Прокурори Костянтинівської місцевої прокуратури Митрофанова Я.О., Булгаков О.В., які у судовому розгляді справи здійснювали захист інтересів держави в особі органів Державної казначейської служби України, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та вважали їх необґрунтованими, надавши до суду письмові заперечення (т.1 а.с. 73-74), згідно яких вважали, що зазначені позивачкою обставини не свідчать про заподіяння їй шкоди та настання для позивачки негативних наслідків не підтверджені належним чином. Вказали, що встановлення одного лише факту неправомірної поведінки посадової особи само по собі не створює достатніх підстав для відшкодування моральної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з*ясувавши думку прокурорів, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/8311/13-а від 02 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/45 від 11 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій за несплату авансових платежів із страхових внесків у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі (т.1 а.с. 121-123).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року у справі № 805/8311/13-а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_1 задоволено, скасовано вищевказану постанову, позов ФОП ОСОБА_5 задоволено та скасовано рішення відповідача № 01-50/45 від 11 березня 2013 року (т.1 а.с. 120).

Вказану постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 вересня 2014 року у справі № К/800/53196/13 (т.2 а.с. 40-42), постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2013 року залишено в силі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/11017/13-а від 21 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/301 від 11 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій за несплату авансових платежів із страхових внесків адміністративний позов задоволено повністю, скасовано рішення відповідача № 01-50/301 від 11 березня 2013 року (т.1 а.с. 124-126).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року у справі № 805/11017/13-а апеляційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області залишено без задоволення, вищевказану постанову залишено без змін (т.1 а.с. 138-140).

Вказану ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2014 року у справі № К/800/58805/13 (т.2 а.с. 150-151), направлено справу до суду апеляційної інстанції на новий апеляційний розгляд, за результатами якого ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2014 року (т.1 а.с. 152-155) постанову Донецького окружного адміністративного суду від 21 серпня 2013 року у справі №805/11017/13-а залишено без змін.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/11018/13-а від 21 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/63 від 13 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій за подання до органів ПФУ недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, адміністративний позов задоволено повністю, скасовано рішення відповідача № 01-50/63 від 13 березня 2013 року (т.1 а.с. 127-129).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 березня 2014 року у справі № К/800/1799/14 залишено без задоволення касаційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, а ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2013 року, якою повернуто апеляційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області, - залишено без змін (т.1 а.с. 148-149).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/11019/13-а від 01 жовтня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/46 від 11 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій, відшкодування моральної шкоди адміністративний позов задоволено частково, скасовано рішення відповідача № 01-50/46 від 11 березня 2013 року та відмовлено в іншій частині позовних вимог (т.1 а.с. 135-137).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року у справі № 805/11019/13-а апеляційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області залишено без задоволення, вищевказану постанову - без змін (т.1 а.с. 143-144).

Вказані судові рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року, Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2014 року у справі № К/800/65146/13 (т.1 а.с. 156-157).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/11020/13-а від 12 вересня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/64 від 13 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій адміністративний позов задоволено, скасовано рішення відповідача № 01-50/64 від 13 березня 2013 року (т.1 а.с. 130-132).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року у справі № 805/11020/13-а апеляційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області залишено без задоволення, вищевказану постанову - без змін (т.1 а.с. 145-147).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/11021/13-а від 16 вересня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про скасування рішення № 01-50/335 від 18 березня 2013 року про застосування фінансових санкцій, відшкодування моральної шкоди адміністративний позов задоволено частково та скасовано рішення відповідача № 01-50/335 від 18 березня 2013 року (т.1 а.с. 133-134).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року у справі № 805/11021/13-а апеляційну скаргу УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області залишено без задоволення, вищевказану постанову - без змін (т.1 а.с. 141-142).

Вказані судові рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року, Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року у справі № К/800/61028/13 (т.1 а.с. 158, т.2 а.с. 38-39), прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_5 до УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі відмовлено.

15 січня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 зверталася до адресу відповідача УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області з заявами щодо відкликання з виконавчої служби рішень за № 01-50/45 від 11 березня 2013 року та № 01-50/335, підтвердження сум перерахованих пенсійних внесків та сум страхових внесків за період з 05 серпня 2005 року по березень 2013 року у зв*язку із припиненням ОСОБА_5 підприємницької діяльності, а також щодо повернення сум ЄСВ, сплаченого ОСОБА_5 за період 2009-2013 р.р. (т. 1 а.с. 84-86).

УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на адресу представника позивача щодо виконавчих документів по приватному підприємцю ОСОБА_5 19 січня 2016 року за вих. № 1109/05/12-17 (т.1 а.с. 87) повідомлено, що згідно ухвал Донецького апеляційного адміністративного суду № 805/8311/13-а від 03 жовтня 2013 року та 805/11020/13-а від 12 грудня 2013 року 05 лютого 2014 року державним виконавцем, керуючись п. 4 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», винесені постанови про закінчення виконавчого провадження: - № 37452172 за рішенням № 01-50/45 від 11 березня 2013 року на суму 1800,21 грн., - № 37450897 за рішенням № 01-50/335 від 18 березня 2013 року на суму 136,00 грн. Повідомлено, що вищевказані постанови були направлені до УПФУ та станом на 18 січня 2016 року на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні рішення УПФУ № 01-50/45, № 01-50/335.

Також, листом від 19 січня 2016 року за вих. № 1021/05/12-17 (т.1 а.с. 88) УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області представнику ОСОБА_5 ОСОБА_1 направлено інформацію про перераховані кошти по страховим внескам за період з 01 серпня 2005 року по 31 березня 2013 року, та по єдиному внеску за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2013 року (т. 1 а.с. 89-94).

Щодо повернення ЄСВ представнику позивача ОСОБА_1 відповідачем Костянтинівським об*єднаним УПФУ Донецької області 25 січня 2016 року за вих. № 1467/05/09-17 (т. 1 а.с. 95-97) повідомлено з посиланням на законодавчі акти, що ФОП ОСОБА_5 страхові внески за 2009-2010 р.р., ЄСВ за2011-2013 р.р. нараховані та сплачені самостійно та в повному обсязі відповідно чинного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належить відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

При розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування (пункт 10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N4 від 31 березня 1995 року).

Статтею 43 Бюджетного Кодексу України передбачено, що в України застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету.

Відповідно до пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03 серпня 2011 року казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року передбачено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить.

Розглядаючи цивільну справу за заявленими позовними вимогами та вирішуючи спір між сторонами на підставі наданих ними доказів, суд виходить із обсягу порушень прав позивача, встановленого судовими рішеннями у справах № 805/11017/13-а, № 805/11018/13-а, № 805/11019/13-а, № 805/11020/13-а про скасування рішень відповідача - органу державної влади, щодо застосування фінансових санкцій, як неправомірних.

Так, належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, та сторона позивача посилалася на судові рішення, якими було скасовано прийняті відповідачем рішення про застосування фінансових санкцій до позивача ОСОБА_5, що свідчить про неправомірність дій відповідача. З цих підстав суд не бере до уваги доводи прокурора в судовому засіданні про те, що неправомірність дій відповідача не є підтвердженою.

Згідно зі ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції, суд враховує прецедент практики Європейського суду з прав людини, якою визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав "середня", "нормально" реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». Суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_1, такими, що підлягають частковому задоволенню та приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачці з урахуванням характеру порушення, глибини душевних страждань, необхідності вжиття додаткових зусиль для відновлення своїх прав, вимог розумності і справедливості, у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., та вважає за необхідне відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Зокрема, суд не погоджується з доводами позивачки про необхідність відшкодування на її користь витрат по сплаті судового збору, участі у судових процесах, на поїздки до суду, ксерокопії документів, оплату поштових відправлень (т.1, а.с. 164-179, 181-203, 205а-210, 212-225, 227-236, 238-247; т. 2 а.с.4-25) як моральної шкоди, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Крім того, позовні вимоги в частині визнання неправомірними дій Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівці Донецької області, Державної казначейської служби України суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. згідно договору про надання юридичних послуг від 01 вересня 2017 року (т.1 а.с. 117-119), суд зазначає, що відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Таким чином, в даному випадку на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України підлягають відшкодуванню судові витрати на правову допомогу, понесені за умови надходження відповідного клопотання сторони та залучення особи, що надає допомогу, відповідною ухвалою суду, в силу ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 42, 84 грн.

Витрати, пов*язані із сплатою судового збору, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1, до Костянтинівського об*єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, Управління Державної казначейської служби України у м. Костянтинівці Донецької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішення та діями органу державної влади, його посадовими або службовими особами - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_5 за рахунок коштів Державного бюджету у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 42 (сорок дві) гривні 84 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 03 листопада 2017 року. Повний текст рішення суду виготовлений 07 листопада 2017 року.

Суддя: