Справа № 352/1258/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1711/2017
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач Максюта
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на заочне рішення Тисменицького районного суду від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ТОВ " ОТП Факторинг Україна " поданий позов до ОСОБА_3 (позичальника) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначено, що 22 серпня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого став ПАТ "ОТП Банк", а з 29 червня 2010 року правонаступником якого є ТОВ "ОТП Факторинг Україна", та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № ML-0АК/154/2007, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 17559,50 доларів США. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 10 червня 2015 року становить 18352,93 доларів США та 1 418 093,02 грн пені, що всього по курсу НБУ становить 1 806 609,86 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн .

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 23 липня 2015 року позов задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ТОВ "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором у розмірі 18352,93 доларів США та 1 418 093,02 грн пені, а також 3654 грн судового збору.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 21 серпня 2017 року заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23.07.2015 року залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необгрунтованість. Апелянт не погоджується з висновком суду щодо правонаступництва ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» після ЗАТ «ОТП Банк», вважаючи, що позивач не має права вимоги. Також ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що розмір заявленої до стягнення пені в сумі 1 418 093,02 грн значно перевищує розмір заборгованості, що свідчить про неправильне застосування судом імперативних вимог ч.3 ст.551 ЦК №України.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Вислухавши пояснення представника апелянта та представника позивача, доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її обґрунтованою частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, за змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та неустойку у виді пені, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 525,526, 530, 610, 614, 1049, 1050, 1054, 1077-1079, 1082,1084 ЦК України, встановивши, що відповідач належним чином не виконував умов кредитного договору № ML-0АК/154/2007 від 22 серпня 2007 року, у зв»язку з чим утворилася заборгованість за кредитом станом на 10.06.2015р. у розмірі 18352,93 доларів США, тому дійшов висновку про стягнення зазначеної суми заборгованості, а також нарахованої неустойки (пені) за порушення умов кредитного договору у розмірі 1 418 093,02 грн.

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № ML-0АК/154/2007, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 17559,50 доларів США, з яких 17300 доларів США - на споживчі цілі, а 259,50 доларів США - на сплату комісії Банку, зі сплатою 13,49% річних та строком повернення кредиту до 22 серпня 2022 року (а.с.6, 15). В свою чергу позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі передбачені договором згідно графіку повернення кредиту та сплати відсотків. (а.с.6-15).

Порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині №2 цього договору (а.с.7-9).

29 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», як покупцем, та ПАТ «ОТП Банк», як продавцем, укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно пункту 3.1 якого продавець продав (переуступив) покупцю права на кредитний портфель, який включав у себе кредитні договори згідно з переліком, а покупець прийняв такий кредитний портфель та зобов»язався сплатити на користь продавця винагороду. На підтвердження факту передачі кредитного портфелю в момент укладення цього договору продавець передав покупцю кредитні документи, що посвідчено підписанням відповідного акту передачі документів сторонами договору (пункт 4.1 договору) (а.с.22-28, 30).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю ТОВ "ОТП Факторинг Україна" набуло права кредитора, в тому числі, кредитним договором № ML-0АК/154/2007 від 22 серпня 2007 року, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 (а. с. 21-29, 30).

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання кредиту, станом на 10.06.2015 р. сума заборгованості позичальника ОСОБА_3 з врахуванням основного боргу, процентів, пені складає 18 352,93 доларів США та 1 418 093,02 грн пені, з яких: 16193,66 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2159,27 доларів США - відсотки за користування кредитом ; 1 418093,02 грн - пеня за прострочення зобов'язань, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою з банківського рахунку. Відповідно до якого останній платіж за кредитом був сплачений 27.01.2009 року (а.с. 10-14, 18).

06.05.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_3 із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № ML-0АК/154/2007 від 22.08.2007 року в сумі 18352,93 доларів США протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги (а.с.17).

Одночасно ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направленням цього листа повідомив боржника, що 29 червня 2010 року придбав право вимоги за кредитним договором згідно договору купівлі-продажу (Договору факторингу) кредитного портфелю.

В добровільному порядку відповідачем заборгованість за кредитним договором від 22.08.2007 року не сплачено.

Відповідно до п.2 договору датою платежу є двадцяте число кожного календарного місяця, розмір платежу - 97,56 доларів США плюс сума нарахованих процентів на дату платежу.

Пунктом 1.4.1.5 визначено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань, встановлених будь-яким з підпунктів п.2.3.7 чи/та п.1.3.1.5 цього договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток (в залежності від виду процентної ставки, що застосовується цим договором) підвищується на 4% річних за кожні 12 місяців невиконання чи неналежного виконання будь-якого з підпунктів п.2.3.7 чи/та п.1.3.1.5 , чи/та п.1.3.2.3 цього договору (а.с.7, зворот).

Пунктом 1.4.1.5.1 передбачено, що сторони розуміють, що таке підвищення процентної ставки буде здійснено в силу настання вищевказаних умов та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього Договору, та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту (а.с.7, зворот).

Відповідно до п.4.1.1 за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки (а.с.9, зворот).

Відповідно до п.1.9.1 частини 2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги (а.с.8).

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю продавець продав покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель (а. с. 23).

В статі 1 цього договору "визначення", вказується, що кредитний портфель - це права вимоги до Боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості Боржників перед продавцем за кредитними договорами, яка включає сум основного боргу, проценти, нараховані на суму основного боргу, усі та будь-які штрафні санкції на дату набрання чинності договору (а.с.21, зворот). Аналогічна позиція висловлена в третій статті договору, в пункті 3.3 Договору (а.с.23, зворот).

В додатку N 1 до Договору купівлі-продажу про відступлення права вимоги від 29.06.2010 року під N 234 вказаний спірний кредитний договір, укладений з ОСОБА_3 (а.с.29).

Відповідно до п. 4.1 договору, передача кредитного портфелю (з усіма кредитними документами) підтверджується підписанням відповідного Акта. Даний Акт приймання-передачі кредитного портфелю був складений 29 червня 2010 року між продавцем та покупцем. (а. с. 30).

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

У письмових запереченнях, поданих до апеляційного суду представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» зазначено, що згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року, ПАТ «ОТП Банк», відповідно до вимог ЦК України, відступлено право вимоги за кредитним портфелем, який включає в себе кредитні договори, перелік яких міститься у додатку до договору. З метою збереження банківської таємниці надано витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу, в якому міститься інформація про відступлення права вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 та суму заборгованості на момент продажу з розрахунком пені у межах року.

Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії документів з кредитної справи: кредитного договору з додатками, виписи по рахунку, а також персональні дані позичальника (копія паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків).

Договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року, укладений між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" сторонами не оспорюється.

Крім того, відповідачем не оспорюється розмір заборгованості за кредитом, а також не представлено суду жодних доказів, які б свідчили про сплату кредиту первісному кредитору.

Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про недопустимість досліджених судом доказів по справі та відсутність права вимоги у позивача.

Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача та загальний розмір заборгованості за кредитом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надані докази переходу до нього права вимоги за кредитним договором.

Таким чином, задовольняючи позов, суд першої інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що боржник не сплатив заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка і підлягає стягненню на користь позивача. Однак, при ухваленні рішення суд допустився помилки, не зазначивши усі складові заборгованості по кредиту, а саме по тілу кредиту 16 193.66 доларів США та процентах за користування кредитом - 2159.27 доларів США, що є обов»язковою вимогою до рішення суду про вирішення кредитного спору.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, оскільки їх розмір підтверджується розрахунком позивача, який не оспорюється та не спростований відповідачем.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів пеню, як неустойку, яка передбачена ст. 546 ЦК України і п. 4.1.1 кредитного договору, в якому передбачено розмір пені.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частина 3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за власною ініціативою.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не взяв до уваги та не вирішив питання про можливість застосування положення ч.3 ст.551 ЦК України з огляду на ті обставини, що розмір неустойки за договором кредиту від 22.08.2007 року значно більший від розміру боргового зобов'язання: прострочене грошове зобов'язання становить 16 193,66 долари США, проценти - 2 159,27 доларів США, що в еквіваленті за курсом національної валюти до долара США є значно меншою сумою від розміру пені у 1 418 093,02 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що розмір пені підлягає зменшенню до 500 000 грн, оскільки розмір нарахованої пені значно перевищує суму завданих збитків позивачу.

Доводи апелянта про пропуск строку позовної давності позивачем, згідно його усної заяви у суді апеляційної інстанції, не приймаються судом, оскільки така заява не подана до ухвалення рішення у суді першої інстанції.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що судом неправильно застосовані норми матеріального права, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувавши судове рішення та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 23 липня 2015 року змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-0АК/154/2007 від 22 серпня 2007 року, яка утворилася станом на 10 червня 2015 року у розмірі 18352,93 (вісімнадцять тисяч триста п»ятдесят два долари США дев»яносто три центи), з яких: 16193,66 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 2159,27 доларів США - відсотки за користування кредитом, та пеню в розмірі 500 000 (п»ятсот тисяч) гривень.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: І.О. Максюта

Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук