Номер провадження: 22-ц/785/5163/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, а також окремо з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 29 квітня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі ними придбано автомобіль марки «Кіа», модель «Venga», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 310 000 грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля.

Представник відповідача позов не визнавала, посилаючись на те, що спірний автомобіль є його особистою приватною власністю, а не обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за особисті кошти ОСОБА_3, позичені ним у своєї матері.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля марки «Кіа», модель «Venga», 01 квітня 2012 року випуску, обєм двигуна 1,4 літри, двигун дизельний, турбований, номер кузова НОМЕР_2, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У ст. ст. 57, 60 СК України встановлено загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї , то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Таким чином, обєктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обовязки. Договір, укладений одним із подружжя створює обовязки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сімї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сімї.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Встановлено, що 29 квітня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року цей шлюб розірвано. За час шлюбу сторони придбали майно, зокрема, легковий автомобіль марки «Кіа Venga».

Відповідно довідки територіального сервісного центру №5141 регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України на імя ОСОБА_3 12 лютого 2015 року зареєстровано автомобіль Кіа Venga, 2010 р.в., н/з НОМЕР_3, який значиться на обліку (а.с.33).

Згідно з копією розписки від 08 квітня 2014 року, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3, в присутності свідка, отримав від ОСОБА_6 кошти в сумі 10 000 доларів США, які зобовязався повернути останній у строк до 08 серпня 2019 року без сплати відсотків.

В якості застави в забезпечення повернення отриманих грошових коштів надав автомобіль Кіа Venga, який планувалося придбати за отримані кошти (а.с.57).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що зазначений автомобіль придбано за позичені ОСОБА_3 у своєї матері ОСОБА_6 гроші, який використався в інтересах сімї, та є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивачка та її представник погодилися з висновком суду про те, що спірний автомобіль придбано за позичені кошти, оскільки не оскаржили рішення суду в апеляційному порядку.

Відповідачем та його представниками суду не надано належні та допустимі докази про те, що:

-автомобіль був набутий за кошти, які належали відповідачу особисто, а тому він є

особистою власністю ОСОБА_3, як про це зазначено у письмових запереченнях на позов (а.с.55-56),

-до припинення шлюбних відносин чи до розірвання шлюбу ОСОБА_3 за

особисті кошти повністю або частково виплатив ОСОБА_6 борг за договором позики від 08 серпня 2014 року, отриманого для придбання спірного автомобіля.

Крім того, відповідач не звертався до суду із зустрічним позовом про визнання спірного автомобіля його особистою власністю, в т.ч. з підстав повернення саме ним боргу за договором позики від 08 квітня 2014 року після розірвання шлюбу.

Тому правових підстав для висновку, що придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі автомобіль є особистою власністю ОСОБА_3 у суду першої інстанції не було.

З огляду на зазначене, колегія судів не бере до уваги доводи апеляційної скарги на правову позицію Верховного Суду України, викладену ним 14 вересня 2016 року у справі №6-539 цс16 (а.с.77-79).

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що автомобіль Кіа Venga є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи те, що автомобіль є неподільним майном, суд першої інстанції правильно визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу та залишив майно у спільній частковій власності сторін.

Разом з тим, зазначаючи в процесуальному документі висновок про те, що у ОСОБА_6 (матері відповідача, яка не була учасником цивільного процесу), виникло право вимоги повернення коштів, які витрачені на сімейні обставини, у солідарному порядку з подружжя, суд першої інстанції не дотримався принципу диспозитивності, встановленого ст.11 ЦПК України, та вийшов за межі предмета доказування.

Тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні, з виключенням із мотивувальної частини рішення зазначеного судження суду.

Керуючись ст.ст.303,304,п.3ч.1ст.307,п.4ч.1ст.309,ст.ст.313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року змінити.

Виключити з мотивувальній частині рішення судження суду про те, що «… згідно даного договору у ОСОБА_6 виникає право вимоги повернення коштів, які витрачені на сімейні обставини, у солідарному порядку з подружжя».

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7