Справа № 204/7817/16-ц
Провадження № 2/204/379/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивачів ОСОБА_2

за участю відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка також виступає як законний представник своїх малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті ради про виділ у натурі частини приватизованої квартири,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просили виділити ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 3 площею 14,2 кв.м.; кухню - 6 площею 6,7 кв.м.; туалет - 5 площею 4,6 кв.м., загальною площею 25,5 кв.м., житлової площею 14,2 кв.м., відокремивши в ізольовану квартиру з самостійним виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири; та виділити ОСОБА_3 та малолітнім: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 2 площею 16,3 кв.м.; кухню - 1 площею 8 кв.м.; туалет - 4 площею 1,3 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., відокремивши в ізольовану однокімнатну квартиру з окремим виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали на те, що у 80-тих роках їхній сімї було надано 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_2. Пізніше, в порядку поліпшення житлових умов, їм було надано другу однокімнатну квартиру, яка була суміжною з їхньою квартирою, та яку з часом приєднали до їхньої квартири № 16 обєднавши їх в одну. З цього часу всі вони мешкають на цій житловій площі та зареєстровані за даною адресою. 12 жовтня 2009 року вони приватизували квартиру на 6-х осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_8 (на теперішній час ОСОБА_5О.), ОСОБА_9 та її дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2. Свідоцтво про право власності видано згідно розпорядження № 665 від 12 жовтня 2009 року. Ця квартира належить їм на праві спільної часткової власності і кожному з них належить по 1/6 частки квартири. На сьогоднішній день у квартирі мешкають 2 сімї. Одна сімя - позивачі, а друга сімя - відповідачі. Жити у одній квартирі двом родинам дуже важко. Для цього позивачі бажають виділити у натурі свою частину квартири. Відповідачка уникає вирішити це питання у позасудовому порядку, тому вони були вимушені звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка також є представником позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також виступає як законний представник своїх малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнала позовні вимоги позивачів та не заперечувала проти їх задоволення.

Представник третьої особи ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та її малолітнім дітям: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 (раніше м. Дніпропетровськ), а саме по 1/6 частині кожному з них, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.2009 року, виданого згідно з розпорядженням № 665 від 12.10.2009 року (а.с.8).

Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за сторонами в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради під реєстраційним № 30552175, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.05.2010 року за № 26258004 (а.с.13).

Вищевказані обставини визнавалися та не заперечувалися сторонами у справі, а тому, дані обставини не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачі звернулися до суду, оскільки бажають виділити у натурі свою частку із майна, що є у їхній спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Тому, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про виділення в натурі належної їм частини у спірній квартирі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Для встановлення можливості розподілу спірної квартири між співвласниками була проведена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз був складений Висновок № 261/262-17 від 17.04.2017 року, в якому наданий варіант розподілу в натурі між сторонами квартири АДРЕСА_3 (а.с.45-52).

В свою чергу, сторони погодилися із наданим варіантом розподілу в натурі між ними квартири АДРЕСА_3 та просили застосувати вищевказаний висновок при вирішенні даного спору і виділити співвласникам належні їм частини спірної квартири у відповідності з запропонованим експертом варіантом.

Суд вважає допустимим та належним доказом вищевказаний Висновок № 261/262-17 від судової будівельно-технічної експертизи від 17.04.2017 року, оскільки доказів на його спростування сторони суду не надали.

З метою встановлення технічної можливості газифікування приміщень у вказаній квартирі, які виділяються, а саме: чи можливо газифікувати приміщення: 3 площею 14,2 кв.м.; 6 площею 6,7 кв.м.; 5 площею 4,6 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3, судом був направлений запит до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз».

Згідно листа Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» від 16.06.2017 року за вих. № Дд02.1-лв-5282-0617, товариство повідомило, що воно погоджує можливість газифікування приміщення 6 «кухня» за умов: переобладнання приміщення 6 «кухня», виконання робіт по перемонтажу газопроводів та встановлення газового обладнання з дотриманням вимог ПБСГ та ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання»; отримання технічних умов та виконання проекту на встановлення газових приладів; виконання вимог Дніпропетровського районного відділу Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій в Дніпропетровський області.

При цьому, згідно з положеннями ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Таким чином, у рахуванням всього вищевказаного, суд прийшов до висновку, що розподіл спірної квартири в натурі по запропонованому експертом варіанту можливий та є таким, що буде відповідати нормам та правилам чинного законодавства.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідачка визнає позовні вимоги позивачів, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а для ухвалення рішення про задоволення позову наявні законні підстави. Тому, суд вважає заявлені позивачами позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим виділити ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 3 площею 14,2 кв.м.; кухню - 6 площею 6,7 кв.м.; туалет - 5 площею 4,6 кв.м., загальною площею 25,5 кв.м., житлової площею 14,2 кв.м., відокремивши в ізольовану квартиру з самостійним виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири; та виділити ОСОБА_3 та малолітнім: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 2 площею 16,3 кв.м.; кухню - 1 площею 8 кв.м.; туалет - 4 площею 1,3 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., відокремивши в ізольовану однокімнатну квартиру з окремим виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 356, 358, 364, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 174, 179, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка також виступає як законний представник своїх малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті ради про виділ у натурі частини приватизованої квартири - задовольнити.

Виділити ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 3 площею 14,2 кв.м.; кухню - 6 площею 6,7 кв.м.; туалет - 5 площею 4,6 кв.м., загальною площею 25,5 кв.м., житлової площею 14,2 кв.м., відокремивши в ізольовану квартиру з самостійним виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Виділити ОСОБА_3 та малолітнім: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, частину квартири АДРЕСА_1: житлову кімнату - 2 площею 16,3 кв.м.; кухню - 1 площею 8 кв.м.; туалет - 4 площею 1,3 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., відокремивши в ізольовану однокімнатну квартиру з окремим виходом з визнанням за ними права власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова