Справа № 750/1924/16-ц Провадження № 22-ц/795/1265/2017 Головуючий у I інстанції - Логвіна Т. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарями - Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,

за участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 травня 2017 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2015 сталася ДТП відповідальність одного з учасників якої була застрахована позивачем, згідно Страхового полісу № АЕ/2709628 від 10.07.2015 який був оформлений ОСОБА_1 Останній згідно договору доручення укладеного між сторонами, наділений повноваженнями Страхового Агента, для укладення договорів страхування, одержання страхових платежів та здійснення посередницької діяльності з обов»язкового страхування.

21.09.2015 ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 22087,05 грн.

Під час оформлення Страхового полісу відповідач зазначив у Полісі, що страховий платіж сплачено 10.07.2015, що не відповідає дійсності, оскільки за даними бухгалтерського обліку Позивача, платіж розміром 297,00 грн надійшов на рахунок лише 14.07.2015, тобто відповідач неправильно, в порушення вимог Інструкції, проставив строк дії полісу, а саме при сплаті страхового платежу на розрахунковий рахунок позивача 14.07.2015 вказав дату укладення договору страхування 10.07.2015, хоча відповідно до п. 6.1.2 Інструкції повинен був проставити строк дії із 15.07.2015.

За оформлення відповідачем Страхового полісу, який він не мав право оформляти, оскільки на дату оформлення страховий платіж не був сплачений, що вказує на порушення відповідачем п. 6.1.2 Інструкції, позивач у відповідності з п. 5.11 Договору доручення набув право стягнути з відповідача забезпечувальну санкцію, у розмірі виплаченого страхового відшкодування, на сумму 22087,05 грн, крім того позивач набув право стягнути з відповідача штрафну санкцію у розмірі 1700,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.05.2017 позовні вимоги ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» забезпечувальну санкцію за Договором доручення в розмірі 22 087,05 грн, штрафну санкцію за Договором доручення в розмірі 1700 грн та судовий збір в розмірі 1378 грн, а всього 25 165,05 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 19.05.2017, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини справи встановлені не вірно.

В скарзі заявник зазначає, що Договір доручення, на який посилається позивач, укладений не з відповідачем, а з іншою особою, а тому посилання на цей договір є незаконним.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обґрунтовує тим, що позивачем по справі не було доведено, що у спірному полісі № АЕ/2709628 вказана недостовірна дата отримання від Страхувальника страхового платежу, оскільки жодними доказом не спростована вказана в договорі дата отримання платежу від страхувальника - 10.07.2015.

Інструкція, на яку посилався суд, не містить підпису ОСОБА_1, суду не надано доказів, що саме цю інструкцію мали на увазі сторони укладаючи Договір доручення №ДВК 1-02-26-02-15-0184 від 22.04.2015, а тому не можна вважати, що ОСОБА_1 було щось порушено при оформленні страхового полісу №АЕ/2709628.

Не є доведеним, що позивачу було спричинено шкоду, наприклад штрафні санкції, які застосовані ТДВ «СТДВ «Глобус» внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.1.5. щодо «Касової дисципліни», а саме приймання платежів без РРО.

Крім того, заявник посилається на те, що в порушення норм процесуального права суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір, та не звернув уваги на те, що він є інвалідом ІІ групи загального захворювання і відповідно до п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях.

Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкцій та шкоди на користь позивача, внаслідок неправильного, з порушенням вимог Інструкції, зазначення строку дії страхового полісу відповідачем, який діяв на виконання Договору доручення, що зумовило виплату страхового відшкодування.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з позовом ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» посилалось на Договір доручення № ДВК 1-02-26-02-15-0184 від 22.04.2015 та ст. 526 ЦК України відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки право визначати предмет і правові підстави позову законом надано позивачеві, то відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суду першої інстанції необхідно було уточнити зміст позовних вимог, ураховуючи, що при зверненні до суду позивач підставою позову вказав ст. 526, 546 ЦК України та посилався на те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.2.6 Договору доручення, за змістом якого Страховий агент зобов»язаний оформляти договір страхування протягом 1-го дня з моменту внесення страхового платежу в касу чи на поточний рахунок страховика, проте зазначивши строк дії Полісу № АЕ/2709628, 10.07.2015, за умови що кошти по сплаті страхового платежу на розрахунковий рахунок позивача надішли 14.07.2015 зумовило обов»язок виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Однак, у порушення ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України суд не уточнив підставу заявленого позову та не вжив передбачених законом заходів для правильного вирішення спору.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 22.04.2015 між ТДВ «СТДВ «Глобус» та ОСОБА_1 укладено Договір доручення із Страховим Агентом-фізичною особою № ОВИ-1-02-26-02-15-0184 (а.с. 6-10).

На виконання вказаного Договору доручення ОСОБА_1 здійснено укладення Договору страхування з ОСОБА_3 та одержано страховий платіж, що підтверджується копією Поліса № АЕ/2709628 від 10.07.2015 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 23).

13.07.2015 з вини ОСОБА_3 водія автомобіля «ЗАЗ-1102» реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідальність якого застрахована зазначеним полісом, сталося ДТП.

21.09.2015 ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 22087,05 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № 5390, 5391 від 21.09.2015 (а.с. 18,19).

В огрунтування наявності підстав для відшкодування зазначених коштів та штрафних санкцій за Договором доручення позивач посилається на порушення допущені під час оформлення Страхового полісу відповідачем, а саме зазначення у Полісі, що страховий платіж сплачено 10.07.2015, що не відповідає дійсності, оскільки за даними бухгалтерського обліку позивача, платіж розміром 297,00 грн надійшов на рахунок лише 14.07.2015, тобто відповідач неправильно, в порушення вимог Інструкції, проставив строк дії полісу, а саме при сплаті страхового платежу на розрахунковий рахунок позивача 14.07.2015 вказав дату укладення договору страхування «заднім числом» 10.07.2015, хоча відповідно до п. 6.1.2 Інструкції повинен був проставити строк дії із 15.07.2015.

Так, згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Частина перша статті 1004 ЦК України передбачає, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Обов'язки довірителя визначені ст. 1007 ЦК України, зокрема, довіритель зобов'язаний: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1004 ЦК повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в Договорі страхування (Поліс № АЕ/2709628 від 10.07.2015 а.с. 23) зазначив дату сплати страхового платежу 10.07.2015.

Довідкою щодо сплати платежу по полісу встановлено, що страховий платіж надійшов 14.07.2015 на суму 297,00 грн ( а.с. 21).

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Стаття 1006 ЦК Українимістить норми щодо обов'язків повіреного. Так, повірений, зокрема, зобов'язаний: після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Так, відповідно до акту прийому-передачі бланків договорів (полісів) страхування бланк ОСЦПВ Серія АЕ № 2709628 був повернутий ОСОБА_1 13.07.2015 керівнику РП 26-02-00 ОСОБА_4. (а.с. 20), тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів саме з ОСОБА_1

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідно до квитанції № ПН408 від 14.07.2015 платником коштів зазначений ОСОБА_4, щодо страхового платежу по полісу виданого на ім»я ОСОБА_3 (а.с. 41).

Згідно пояснень представника позивача та даних трудової книжки, оригінал якої оглянуто судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони не перебували у трудових відносинах.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоди.

Таким чином, за умови дійсності правочину страхування, визнання ДТП страховим випадком та виплати страхового відшкодування, висновки щодо наявності підстав для стягнення суми виплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_1 та штрафних санкцій, з посиланням на порушення допущені при виконанні Договору Доручення та вимог Інструкції про загальний порядок укладення, оформлення Договорів страхування (Полісів) та сплати страхових платежів є необґрунтованими та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд в порушення вимог статей 214, 215 ЦПК на зазначене уваги не звернув, доводів відповідача належним чином не перевірив, підстав позову не уточнив, у зв'язку з чим у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до цих правовідносин, а зосередився лише на зазначених порушеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, та з урахуванням, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", з врахуванням що відповідач є інвалідом ІІ групи (а.с. 146) з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316-317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на користь держави 1515,80 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: