Ухвала іменем україни
18 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист авторських прав та стягнення компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про захист авторських прав та стягнення компенсації, який обґрунтовував тим, що на його замовлення був створений твір із зображенням хлопчини, одягненого в національний одяг та з прапором України у руках. За умовами договору до нього перейшли виключні майнові права. У грудні 2015 року ним було зафіксовано та встановлено, що на сайті інтернет-магазину, на якому господарську діяльність здійснює ФОП ОСОБА_4, здійснюється публічний показ та розповсюдження товару, а саме: чохла-накладки на телефон з малюнком, який є переробленим твором образотворчого мистецтва, авторські права на який належить йому. Таким чином, відповідач порушив його права шляхом публічного показу примірника переробленого товару та розповсюдження товару без його згоди.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив захистити його авторські права, що були порушені ФОП ОСОБА_4, шляхом стягнення з останнього на його користь компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат - 27 560 грн, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3. просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 05 серпня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали авторський договір замовлення, за умовами якого автор зобов'язувався створити та передати замовнику твір образотворчого мистецтва - портрет.

У п. 2.2 договору сторони погодили, що автор зобов'язується разом з носієм твору передати (відчужити) замовнику майнові права на твір, а саме: право на використання твору; виключне право дозволу на використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання.

Відповідно до умов договору був створений твір образотворчого мистецтва із зображенням хлопчини у вишитій сорочці на тлі українського прапора із щитом зеленого кольору з оригінально виконаним підписом «Слава Україні!».

Позивачем через сайт веб-сторінки http://mobikingroup.com.ua замовлено та придбано чохол-накладку для телефону з нанесеним малюнком «Слава Україні». Товар був особисто забраний з ринку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 особисто дозволив використання твору без отримання матеріальної винагороди, у подальшому, після виходу сюжету в новинах, позивач не забороняв використання твору, майнові права на які належать йому згідно з договором. Доказів того, що ФОП ОСОБА_4 був повідомлений про заборону використання твору суду не надав; товарний чек при продажу був виданий та підписаний не відповідачем, а доказів здійснення останнім господарської діяльності за адресою, за якою позивач забирав товар, доказів належності сайту чи укладення договору з власником сайту щодо розміщення оголошень, позивачем не надано.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» передбачено, що відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в ст. 2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

Майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача.

При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства. Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право та суміжні права» (далі - Закон) при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст. ст. 614, 1166 ЦК України).

Розміщення творів у мережі Інтернет у вигляді, доступному для публічного використання, є поданням творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 15 Закону, тобто таке розміщення є правомірним лише з дозволу автора чи іншої особи, яка має авторське право.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Між тим, обґрунтовано зазначаючи, що за відсутності зазначення автора на примірнику твору положення про презумпцію авторства твору застосовуватися не може і потребує доведення, суди на порушення наведених положень законодавства не встановили та не зазначили в судовому рішенні, чим підтверджується авторство позивача щодо доданого до позовної заяви зображення, оскільки на примірнику такого зображення відсутнє позначення автора латинською літерою «c», що обведена колом, ім'я особи, яка має авторське право, рік першої публікації твору, як того вимагає Закон.

Не містить такого позначення і зображення, що знаходиться на а. с. 38 як роздруківка скріншоту, що не містить ідентифікуючих ознак веб-сторінки в мережі Інтернет.

Докази створення зображення, щодо якого позивач набув авторських прав, раніше за зображення, що було відтворене на чохлі-накладці для телефону, в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, а висновки судів про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності порушення відповідачем прав позивача є передчасними, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О.Карпенко

Г.І. Мостова