01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня
2015 року та увалу апеляційного суду Івано-Франківської області від
28 лютого 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
13 листопада 2014 року відповідачам направлено вимогу про необхідність усунення порушень кредитного договору у звʼязку з його неналежним виконанням.
У звʼязку із неналежним виконанням зобовʼязань взятих на себе за кредитним договором, станом на 06 січня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 22 768,58 дол. США, що еквівалентно 359 027 грн
63 коп. та пеня в розмірі 10 552 грн 29 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь заборгованість за кредитом та процентами в розмірі 22 768,58 дол. США, що еквівалентно 359 027 грн 63 коп. та пеню в розмірі 10 552 грн 29 коп.
Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 768,58 дол. США, що станом на 06 січня 2015 року еквівалентно 359 027 грн 63 коп. та пеню в розмірі 10 552 грн 29 коп.
Вирішено питання про стягнення судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «УкрСиббанк» оскаржило його в апеляційному порядку.
Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2015 року заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором нараховану станом на 06 січня 2015 року в розмірі 22 768,58 дол. США, що еквівалентно 359 027 грн 63 коп. та пеню в розмірі 10 552 грн 29 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» відхилено. Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від

24 березня 2015 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2015 рокузалишено без змін.

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 вересня

2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від

28 лютого 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5 кредитної заборгованості, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_4 неналежно виконував умови кредитного договору, в зв'язку із чим банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та штрафних санкцій солідарно як боржником, так і поручителем ОСОБА_5

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 29 750,00 дол. США, що за курсом НБУ на день укладення кредиту еквівалентно 150 237 грн 50 коп., строком до 04 квітня 2022 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором

05 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки

№ 0-1-П.

Встановлено, що ОСОБА_4 належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку із чим допустив заборгованість, яка станом на 06 січня 2015 року становить 22 768,58 дол. США, що еквівалентно

359 027 грн 63 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі

19 882,42 дол. США, що еквівалентно 313 517 грн 05 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 2 886,16 дол. США, що еквівалентно 45 510 грн 58 коп. Крім того, заборгованість ОСОБА_6О. також виникла по пені, яка становить 10 552 грн 29 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 5 281 грн 83 коп. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам в розмірі 5 270 грн 46 коп.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором банком 13 листопада 2014 року надіслано боржнику та поручителю письмові вимоги про погашення протягом 31 дня з дати одержання цього повідомлення простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2 234,83 дол. США та простроченої заборгованості по процентах в розмірі 2 161,63 дол. США.

Вказані вимоги відповідачі отримали 21 листопада 2014 року, кредитором в порядку реалізації свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, починаючи з 32 дня (22 грудня 2014 року) встановлено термін дострокового повернення кредиту.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, визначених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно п. 3.1. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника та основним договором.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року справа № 6-106цс14.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшли правильного висновку про солідарне стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_5, оскільки встановили, що ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів 28 січня 2015 року, тобто у шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, а отже, цей строк банком не пропущено, відтак, порука ОСОБА_5 не припинена.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від

24 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2017 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 лютого

2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова С.О. Карпенко