Єдиний унікальний номер судової справи 201/7772/17
Номер провадження 2/201/2080/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції із Солом'янським районним судом м. Києва), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01 червня 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 12 жовтня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № ZRH0A00000057, відповідно до якого позивач отримав у лізинг б/у автомобіль Citroen Berlingo, 2007 року випуску вартістю 124000 грн. шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору. При покупці огляду автомобіля не було. 21 жовтня 2016 року позивач уклав договір добровільного страхування наземного транспорту з ПАТ «СК «Інгострах» та отримав автомобіль. 24 жовтня 2016 року у автомобілі були виявлені ушкодження бензобаку, про що позивача при укладенні договору не було повідомлено. У зв'язку із цим позивач звернувся до відповідача із запитом відремонтувати автомобіль, на що отримав відмову. Позивач вимушений був самостійно відремонтувати автомобіль, вартість якого склала 19353,03 грн. Тому позивач просить суд стягнути із відповідача 19353, 03 грн. збитків понесених ним у зв'язку із ремонтом автомобіля.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судові засідання 25 квітня 2017 року та 20 червня 2016 року повторно не з'явився, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслав, про причини неявки не повідомив. Про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу державної реєстрації відповідача.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 12 жовтня 2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Автокредит плюс» було укладено договір фінансового лізингу шляхом підписання заяви про приєднання до публічного договору № ZRH0A00000057, за умовами якого ТОВ «Автокердит плюс» передав позивачу у лізинг автомобіль Citroen Berlingo, 2007 року випуску, вартістю 124000 грн. строком на 24 місяці (а.с. 10).

Згідно із додатком № 1 до договору фінансового лізингу № ZRH0A00000057 автомобіль передається у справному стані, без ушкоджень й у повній базовій конструкції колісного транспортного засобу, що відповідає встановленим виробником вимогам (у розумінні Правил експлуатації колісних транспортних засобів, що затверджені наказом Мінінфраструктури України № 550 від 26 липня 2013 року), комплектність автомобіля перевірена й відповідає заводським. Лізингоодержувач претензій до лізингодавця і технічного стану автомобіля не має (а.с. 8).

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Статтями 1 та 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 24 жовтня 2016 року ним було виявлено ушкодження бензобаку автомобіля, переданого у лізинг, у зв'язку із чим він звернувся до відповідача із письмовим запитом. Також позивачем зазначено, що він звернувся до станції технічного обслуговування та ним витрачено 19 352, 03 грн. на ремонт автомобіля, що можна віднести до капітального ремонту, а отже відповідач має відшкодувати витрати на проведення ремонту, оскільки при укладенні договору фінансового лізингу він не попередив позивача про наявні ушкодження. Також позивачем на підтвердження понесених ним витрат на ремонт автомобіля надано акт виконаних робіт № 4001 від 28 жовтня 2016 року (а.с. 11).

Відповідно до п.п. 2, 5 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані та письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і

продавця предмета про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач протягом усього часу перебування предмета лізингу в його користуванні повинен підтримувати його у справному стані. Лізингоодержувач протягом строку лізингу несе витрати на утримання предмета лізингу, пов'язані з його експлуатацією, технічним обслуговуванням, ремонтом, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявлені позивачем вимоги про відшкодування витрат, пов'язаних із ремонтом автомобіля, ґрунтуються на положеннях ст. 678 ЦК України, яка визначає правові наслідки передання товару неналежної якості за договором купівлі-продажу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Вимоги до письмових доказів встановлені ст. 64 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, які б вказували на наявність несправностей автомобіля під час передачі автомобіля або після цього, також позивач не надав належних та допустимих доказів звернення до відповідача щодо виявленої несправності, а наданий акт виконаних робіт не може бути прийнятий до уваги як належний доказ понесених витрат позивачем на ремонт автомобіля, оскільки не містить відомостей щодо виявлених несправностей і доказів того, що вони виникли до передачі предмета лізингу.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, що були понесені позивачем на ремонт автомобіля, у зв'язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.П. Ходаківський