Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/7216/16 головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є
провадження № 22-ц /778/2407/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 14 квітня 2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким банк надав боржнику в тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 58 тис. доларів США зі сплатою 14 % річних та кінцевим строком повернення 13.04.2018р. У подальшому додатковою угодою від 13 жовтня 2008р. до кредитного договору були внесені зміни, якими збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 15 % річних. У звязку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 03.10.2016р. має заборгованість у розмірі 150 тис. 422 доларів США 11 центів, що еквівалентно 3 901 482,17 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 52 483,37 доларів США, що еквівалентно 1 361 255,55 грн.; суми заборгованості за відсотками 59 693,80 доларів США., що еквівалентно 1 548 271,70 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 16 061,84 доларів США, що еквівалентно 416 594,23 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 22 183,10 доларів США, що еквівалентно 575 360,69 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що мається зворотне поштове повідомлення про отримання судової повістки, в судове засідання апеляційного суду 13 липня 2017р. не з»явився, надавши письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. Тому колегія у відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України здійснила апеляційний розгляд у відсутності апелянта.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка заперечувала проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 08П077 - ВКЛ, за яким банк надав боржнику в тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 58 тис. доларів США зі сплатою 14 % річних та кінцевим строком повернення 13.04.2018р. (а.с. 27-35).

13 жовтня 2008р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за змістом якої були внесені зміни та встановлено відсоткову ставку за користування кредитом на рівні 15 % річних, інші умови кредитного договору № 08П077 - ВКЛ від 14.04.2008 року залишились незмінними (а.с. 38).

Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

У відповідності до пункту 2.4.1 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно в останній робочий день поточного місяця (за винятком місяців, в яких надається та остаточно погашається кредит) за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, включно.

За пунктом 2.5 цього договору сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно у валюті наданого кредиту не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Згідно з пунктом 4.4 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Пунктом 7.3 кредитного договору врегульовано, що він набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Боржник не сплачувала кредит з 30.04.2009р. (останній платіж здійснений 29 квітня 2009 року) та проценти за користування ним з 22.06.2010р. (останній платіж здійснений 21 червня 2010 року), тому у неї утворилась заборгованість, яка станом на 03.10.2016р. складає 150 тис. 422 доларів США 11 центів, що еквівалентно 3 901 482,17 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 52 483,37 доларів США, що еквівалентно 1 361 255,55 грн.; сума заборгованості за відсотками 59 693,80 доларів США., що еквівалентно 1 548 271,70 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 16 061,84 доларів США, що еквівалентно 416 594,23 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 22 183,10 доларів США, що еквівалентно 575 360,69 грн., яку в позові банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Відмовляючи в задоволенні цього позову, суд виходив із того, що банком пропущено строк позовної давності щодо всієї заборгованості, про застосування якого просила відповідач до ухвалення судого рішення у справі.

В апеляційній скарзі банк наголошує на тому, що сторонами визначено кінцевий строк погашення кредиту - 13.04.2018р., а тому договір на момент ухвалення рішення у цій справі є діючим. Тому, оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Проте колегія не погоджується з цими ствердженнями позивача, оскільки судом в цій частині було ретельно досліджено обставини справи, проаналізовано умови кредитного договору та враховано правову позицію Верховного Суду України, яку викладено в постанові, прийнятій за результатами перегляду справи на підставах п.п. 1, 2 частини 1 статті 355 ЦПК України.

Судом при вирішенні справи був наведений наступний аналіз правових норм, які слід застосовувати до правовідносин, що виникли між стронами у справі.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьомуя. в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з пунктом 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такої зміни.

Останній платіж за кредитним договором позичальник здійснив 21 червня 2010 року, а тому відповідно до пункту 4.4 цього договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив, через 90 днів після сплати боржником останнього платежу, тобто 20 вересня 2010р.

З огляду на зазначене, колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, оскільки позичальник перестала сплачувати платежі за кредитним договором, то за його умовами через 90 днів після здійснення останнього платежу у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Поскільки банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 02 листопада 2016 року, то суд, вірно застосувавши строк позовної давності у три роки, відмовив в задоволенні позову у зв»язку з його пропуском банком.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі 6-719цс16 від 07.12.2016 року, яка обгрнутовано врахована судом при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та апелянтом не наведено обставин, які давали б підстави для відступу від вказаної правової позиції.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу як необґрунтовану та залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_4