РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 р. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Процюк Н.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ФГ «АІС-АГРО» - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Фермерського господарства «АІС-АГРО» про визнання поновленим договору оренди землі та визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_5, Фермерського господарства «АІС-АГРО» про визнання поновленим договору оренди землі та визнання недійсним договору оренди землі.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 06.06.2012 р. між ним та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі, строком на 5 років. Даний договір зареєстрований 11.07.2012 р. Об»єктом договору є земельна ділянка, площею 1,94 га., котра належить ОСОБА_5 на праві приватної власності та знаходиться на території колишньої Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО» укладено новий договір оренди щодо спірної земельної ділянки, строком на 10 р., державну реєстрацію якого здійснено 08.08.2017 р.

11.05.2017 р. позивач направив ОСОБА_5 лист-повідомлення про поновлення цього договору на тих же умовах та додано проект додаткової угоди, котрий був назад повернутий позивачу.

Зазначає, що земельна ділянка обробляється ним, використовується за цільовим призначенням, заяв від ОСОБА_5 щодо повернення землі або її відмови від поновлення договору оренди землі позивач не отримував, а тому має право на використання землі та переважне право на поновлення договору оренди землі.

Просить визнати поновленим на той самий строк і на тих самих умовах договір оренди землі укладений 06.06.2012 р. між ним та ОСОБА_5 від 06.06.2012 р., котрий зареєстрований 11.07.2012 р. Зобов»язати ОСОБА_5 вчинити дії щодо укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, укладеного між нею та ОСОБА_4 Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що 06.06.2012 р. уклав із ОСОБА_5 договір оренди землі. Дану земельну ділянку використовував за цільовим призначенням, обробляв її, вирощував овочі, зерно. Претензій від ОСОБА_5 щодо неналежного виконання умов договору не було. У 2012-2015 р. сплачував орендну плату. В листопаді 2016 р. ОСОБА_5 відмовилась отримувати орендну плату за 2016 р. у присутності свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про що було складено акт. Оскільки він має переважне право на поновлення договору, тому у травні 2017 р. він звертався до ОСОБА_5 із листом про поновлення даного договору. Однак ОСОБА_5 не повідомляла його про намір укласти договір із іншим орендарем. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не виконував умови договору, зокрема не сплачував орендну плату. Підтвердила, що у травні 2017 р. надходив лист від ОСОБА_4, однак ОСОБА_5 відмовилась його отримувати.

В судовому засіданні представник відповідача ФГ «АІС-АГРО» - адвокат ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що ФГ «АІС-АГРО» було відомо про договір оренди землі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а тому договір, котрий укладений 20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО», був зареєстрований після закінчення строку дії попереднього договору оренди. Не було відомо, що ОСОБА_4 має намір поновити договір оренди землі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що в листопаді 2016 р. вони разом із ОСОБА_4 їздили до ОСОБА_5 з приводу оплати оренди землі. ОСОБА_5 відмовилась від отримання коштів, про що було складено акт. ОСОБА_4 говорив ОСОБА_8, якщо вона відмовляється отримувати кошти зараз, то вона, чи її син, може прийти до нього пізніше та отримати дані кошти.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що у 2016 р. він приходив до ОСОБА_4 з вимогою сплатити орендну плату ОСОБА_5, котра є його матір»ю. Однак ОСОБА_4 даних коштів не сплатив та повідомляв його, що на даний час не має грошей. Останній раз він ходив із такою вимогою до ОСОБА_4 у листопаді 2016 р. У жовтні 2017 р. ОСОБА_4 приходив до ОСОБА_5 з приводу оплати оренди землі за 2016-2017 р. Однак ОСОБА_5 відмовилась від грошей, оскільки не бажала поновлювати з ним договір.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.06.2012 р. між ОСОБА_5, як орендодавцем, та ОСОБА_4, як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки (далі договір), строком на 5 років.

Згідно умов цього договору, об»єктом оренди є земельна ділянка площею 1,94 га., котра знаходиться на території колишньої Зорянської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

У п.43 договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації.

Із змісту даного договору встановлено, що державна реєстрація договору здійснена 11.07.2012 р., а тому закінченням строку дії договору є 11.07.2017 р.

У п. 8 сторони визначили, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. В разі небажання орендодавцем продовжити дію договору на новий термін, він повинен не пізніше ніж за 12 місяців до закінчення дії договору письмово попередити про це орендаря.

Крім того, судом встановлено, що 20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО» укладено новий договір оренди спірної земельної ділянки, строком на 10 років. Державна реєстрація цього договору здійснена 08.08.2017 р.

Згідно ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».

Статтею 33 цього Закону (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час виникнення переважного права в орендаря) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Дані положення Закону узгоджуються із загальною нормою ч.1 ст.777 ЦК України, у якій законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив процедуру здійснення цього права.

Права наймача, встановлені ст.777 ЦК України, є переважними, тобто, за своєю правовою природою, вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

Судом встановлено, що більш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, з метою скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, ОСОБА_4 11.05.2017 р. направив лист-повідомленням ОСОБА_5 про намір продовжити дію договору оренди землі, з проектом додаткової угоди.

При цьому, ОСОБА_5 протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не зверталась до позивача з листом-повідомленням про відмову в його поновленні.

Також, в порушення вимог п. 8 договору, ОСОБА_5 більше ніж за 12 місяців до закінчення строку дії договору письмово не повідомила позивача про небажання продовжити дію договору оренди землі.

Дані обставини повністю визнаються сторонами, а тому згідно ч.1 ст. 61 ЦК України не підлягають доказуванню.

Разом з тим, суд вважає безпідставними та голослівними доводи представників відповідачів про те, що ОСОБА_4 неналежним чином виконував умови договору щодо оплати оренди землі, оскільки на судовий розгляд справи не надано суду жодних належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували дану обставину, а відтак не доведено обставину на яку представники відповідача посилались як на підставу заперечення позовних вимог.

Водночас, позивач на підтвердження виконання умов договору надав суду розписки про отримання ОСОБА_5 орендної плати у 2012-2015 р. за договором оренди землі від 06.06.2012 р., котрі не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами.

Не отримання ОСОБА_5 орендної плати у 2016 р. не свідчить про невиконання умов договору зі сторони позивача, оскільки позивач у визначений договором строк вчиняв конклюдентні дії на виконання цього обов»язку, однак ОСОБА_5 відмовилась від отримання коштів, що підтверджується як актом про відмову від 23.11.2016 р., так і наданими в судовому засіданні поясненнями свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_7, котрі не спростовані жодними належними, допустимими доказами зі сторони відповідачів.

Також повністю визнається сторонами та обставина, що позивач у 2017 р. надавав ОСОБА_5 кошти за оренду землі, однак остання відмовилась від їх отримання. Тобто, неотримання ОСОБА_5 орендної плати за землю у зв»язку із її особистою відмовою від одержання цих коштів відбулось не внаслідок порушення позивачем умов договору оренди землі.

Таким чином, позивач в період дії строку договору оренди земельної ділянки належним чином та відповідно до умов укладеного між сторонами договору виконував свої обовязки орендаря, використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, сплачував орендну плату, а відтак є добросовісним орендарем.

Враховуючи те, що позивач у визначений Законом України «Про оренду землі» строк та передбачений ним порядок скористався своїм правом на поновлення договору, є добросовісним орендарем, після закінчення дії договору (11.07.2017 р.) продовжує відкрито користуватися земельною ділянкою, а також беручи до уваги, що ОСОБА_5 протягом одного місяця після закінчення строку договору письмово не повідомляла (листом-повідомленням) позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі та не направляла йому таких повідомлень за 12 місяців до закінчення договору, тому у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, що є підставою для визнання недійсним договору оренди землі укладеного 20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО».

З огляду вищенаведеного, суд прийшов довисновку, що вимоги позивача про поновлення договору оренди землі від 06.06.2012 р. та визнання недійсним договору оренди землі від 20.10.2015 р. грунтуються на вимогах закону, є обгрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Оскільки порушені права позивача захищенні шляхом (способом) поновлення договору оренди землі та визнання правочину недійсним, таким чином, у такий спосіб повністю відновлено його порушене право на поновлення договору оренди землі, а тому суд не вбачає підстав для одночасного застосування такого способу захисту, як зобов»язання вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, а тому відмовляє у задоволенні цієї вимоги.

Так як вимоги позивача задоволено частково, тому судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги, що порушення прав позивача відбулось внаслідок безпосередніх дій ОСОБА_5, а дії ФГ «АІС-АГРО», як добросовісного нового орендаря, не перебувають у прямому причинному зв»язку із порушенням прав позивача, тому суд прийшов до висновку, що судові витрати підлягають стягненню саме із ОСОБА_5 в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,215 ЦПК України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 20.10.2015 р. між ОСОБА_5 та ФГ «АІС-АГРО» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0781, площею 1,9367 га.

Визнати поновленим договір оренди землі укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 06.06.2012 р., котрий зареєстрований 11.07.2012 р., на той самий строк і на тих умовах, що визначені у цьому договорі.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1280 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А Каліщук