АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/1326/17 Головуючий І інстанції - Шрамко Л.Л.
Провадження № 22ц/790/5319/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 28 травня 2016 року з вини відповідача ОСОБА_4, який керував автомобілем ВАЗ-21081, держ. номер 07535ХК, сталася дорожньо-транспортна пригода та пошкоджено автомобіль, яким вона володіла на правовій підставі. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «ЮНІВЕС», та у відшкодування завданої шкоди їй виплачене страхове відшкодування у розмірі 1848 грн. 56 коп. Однак, вона з цією сумою не погоджується, оскільки відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця ХНДІСЕ ім. проф.Бокаріуса №11313 від 26.01.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок цих подій складає 5723,53 грн. Крім того, вона понесла витрати по оплаті послуг спеціаліста-товарознавця у розмірі 1585,80 грн., тому загальна сума матеріальної шкоди складає 7303,33 грн. Оскільки їй виплачене страхове відшкодування, відповідач зобовязаний відшкодувати їй 4 460 грн. 77 коп., та 1 000 грн. - суму франшизи, яка не відшкодовується страховиком, 400 грн. на дефектовку пошкоджень, 86 грн. - на поштову переписку з відповідачем. Крім того, позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди відчула гострий переляк, отримала стрес, який не проходив протягом декількох днів. Зараз вона не має можливості використовувати автомобіль внаслідок пошкоджень, що негативно відображається на її мобільності. Крім того, вона витрачає свій час на вирішення питань, повязаних з відшкодуванням шкоди, чим порушено її звичайний уклад життя.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Шкода Фабія», держ номер АХ 3908ВО - 4460,77 грн. , суму франшизи - 1000 грн, поштові витрати - 72 грн, витрати за дефектовку автомобіля 400 грн, та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., а також понесені судові витрати на сплату свого збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодува матеріальної шкоди 1000,00 грн., моральної шкоди 1000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача витрат по оплаті судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 1280,00 грн. Всього стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 3 280 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відхилив дані, що містить висновок експертного автотоварознавчого дослідження №11313 від 26.01.2017 року, адже у суду та відповідача сумнівів у вірності розрахунків, претензій до методики розрахунку, визначеності цифр не виникло, а відповідачами не надано альтернативного розрахунку, який би вказував на невірність вказаного висновку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. (ч. 1 ст. 303 ЦПК України)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.07.2016 року ОСОБА_4 звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з малозначністю вчиненого, оголошено попередження, а провадження по справі закрито.

Цією постановою встановлено, що 28.05.2016 року о 10:35 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21081», держ. номер НОМЕР_1 по вуз Іллінській, 61 у м. Харкові, під час руху заднім ходом не переконався , що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Skoda Fabia», держ. номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження

Сторонами по справі визнавалось, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед 3-ми особами застрахована у СК «ЮНІВЕС»,.

Власник автомобіля ОСОБА_5 мати позивачки - звернулась 10 серпня 2016 року з заявою про виплату страхового відшкодування до СК «ЮНІВЕС», надала копію страхового полісу АЕ/6207211 та у відшкодування заподіяної внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди шкоди СК «ЮНІВЕС» виплатила їй страхове відшкодування у розмірі 1848 грн. 56 коп.

Розмір франшизи за страховим полісом складає 1 000 грн.

Згідно розрахунку, проведеного СК «ЮНІВЕС», розмір шкоди, завданої власнику автомобіля «Skoda Fabia», держ. номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5А, становить 1 848 грн. 56 коп.

Позивач, посилаючись на висновок спеціаліста-автотоварознавця ХНДІСЕ ім. проф.Бокаріуса №11313 від 26.01.2017 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля внаслідок ДТП, що мала місце 28.05.2016 року, складає 5723,53 грн., просила, зокрема стягнути з відповідача різницю між вказаною сумою, разом з вартістю понесених нею витрат на проведення дослідження (1585,80 грн) та сумою виплаченого страхового відшкодування (матеріальну шкоду) у розмірі 5460,77 грн. (5723,53+1585,80-1848,56=5460,77 грн.), з яких 1000,00 сума франшизи за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріальної шкоди, яку просила стягнути позивачка, останньою не доведено. При цьому суд критично поставився до висновку спеціаліста-автотоварознавця ХНДІСЕ ім. проф.Бокаріуса №11313 від 26.01.2017 року. Розмір моральної шкоди, завданої позивачці, суд оцінив у 1000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх законними та обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 11313 від 26.01.2017 року, складеного судовим експертом ХНДІСЕ ім. проф..Бокаріуса, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Шкода Фабія», р.н. АХ 3908ВО, пошкодженого в результаті ДТП 28.05.2016, з урахуванням зносу становить 5723 грн. 53 коп., у тому числі вартість відновлювальних робіт - 1904 грн, вартість матеріалів для ремонту автомобіля - 3631 грн. 74 коп., вартість замінених при ремонті деталей - 481 грн. 52 коп.

Надаючи оцінку в казаному дослідженню необхідно зазначити таке.

У даному висновку експерт вказав про наявність обмеження достовірності вказаного дослідження та зазначив, що висновки цього дослідження достовірні при дотриманні наступних умов: показання власника автомобіля в частині умов експлуатації, наявності або відсутності у нього аварійних та інших пошкоджень до дати оцінки, та інших даних, що використовуються в розрахунках, є достовірними, всі пошкодження, встановлені під час огляду, отримані в результаті ДТП 28 травня 2016 року. Перевірка відповідності перерахованих умов дійсності виходить за межі компетенції фахівця в галузі оцінки

Як зазначено в висновку, визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля та величини матеріального збитку проводилось шляхом зовнішнього візуального огляду, проведеного експертом 18 листопада 2016 року.

Тобто, між дорожньо-транспортною пригодою 28 травня 2016 року та проведенням огляду ХНДІСЕ 18 листопада 2016 року пройшло майже пів року.

Зі змісту висновку вбачається, що технічний огляд транспортного засобу здійснювався за відсутності відповідача та/або його представника. При цьому позивачем не надано доказів, що ОСОБА_4, як заінтересована особа у результатах відповідного дослідження, повідомлявся про дату, час та місце проведення огляду.

Відповідно ж до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 N 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що пошкодження, які зафіксовані в наданому висновку №11313 від 26.01.2017 року, виникли внаслідок дорожньою-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідача 28 травня 2016 року та знаходяться у безпосередньому причинному звязку з нею.

При цьому, необхідно відзначити, що згідно самого висновку в місці контакту транспортних засобів при дорожньо-транспортній пригоді 28 травня 2016 року у автомобіля «Шкода Фабія», р.н. НОМЕР_2 передня ліва частина - вже були пошкодження, зокрема, пошкодження з утворенням подряпин матеріалу лівої передньої блок фари.

Отже, вказаний висновок заснований на припущеннях, тому суд першої інстанції обґрунтовано не врахував його при визначенні розміру шкоди, заподіяної позивачу.

Крім того, позивач вказувала, що провела ремонтно-відновлювальні роботи автомобіля, однак, не надала суду документального підтверджена фактично понесених витрат, виду проведених робіт та переліку замінених деталей.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру спричиненої їй матеріальної шкоди у сумі 5723,53 грн.

При цьому, судом також встановлено, що власником пошкодженого автомобіля була заявлена вимога страховику - СК «ЮНІВЕС» про виплату страхового відшкодування, останній провів оцінку завданої шкоди, перерахував на рахунок власника страхове відшкодування у визначеному розмірі - 1848 грн. 56 коп.. Рішення страховика щодо визначення сум збитків та виплати страхового відшкодування не було оспорено власником автомобіля та не спростовано позивачкою.

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За змістом п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. (п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Таким чином, враховуючи встановленні судом обставини справи та вищенаведені положення діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 суму на відшкодування матеріальної шкоди, що становить розмір франшизи згідно страхового полісу СК «ЮНІВЕС» АЕ/6207211, на яку було зменшено суму відповідного страхового відшкодування 1000,00 грн.

Щодо завданої позивачу моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у звязку знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі, зокрема, неправомірними діяв відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_3 1000,00 грн.

При ухваленні рішення в цій частині судом було враховано характер та ступінь протиправних дій відповідача, дотримано принцип розумності, виваженості та справедливості. Доказів наявності інших обставин, на які посилалася позивачка в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, та заподіяння моральної шкоди на більшу суму суду не надано.

У звязку з відхиленням судом даних, що містить висновок автотоварознавчого дослідження № 11313 від 26.01.2017 року, відсутні підстави і стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 витрат повязаних з його проведенням 1585,80 вартість послуг експерта та 400,00 витрат на послуги СТО при проведенні огляду автомобіля експертом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, але правильності його висновків не спростовують, у звязку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2