Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1415/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

16.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.,

суддів - Дьомич Л.М., Дуковського О.Л.,

за участю секретаря - Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення інфляційних втрат,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 21 611,14 грн. інфляційних втрат та 640 грн. судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2012 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість за договором № КИ-1/0033/10/162 про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 лютого 2010 року у розмірі 21 467 грн. 69 коп.

Зазначив, що на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист, який був направлений ним (позивачем) на примусове виконання.

Вказане рішення суду до цього часу не виконано, тому відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України він має право на отримання інфляційних втрат у зв'язку з порушенням виконання грошового зобов'язання за договором № КИ-1/0033/10/162 від 25 лютого 2010 року за період з 01.12.2012 року по 31.11.2016 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2017 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі КС «Перше кредитне товариство», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник КС «Перше кредитне товариство», який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, який заперечив проти доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання по депозитному договору, не повернув позивачу кошти стягнуті за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2012 року, яке набрало законної сили, а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2012 року з відповідача на його користь було стягнуто заборгованість за договором № КИ-1/0033/10/162 про внесення ним внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 25 лютого 2010 року 21 467 грн. 69 коп., з яких: сума внеску - 17 000,00 грн., сума відсотків за внеском - 1954,99 грн.; сума інфляційного збільшення суми боргу за внеском та відсотками на час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року - 1914,45 грн., три відсотки річних від суми боргу за внеском та відсотками за внеском за час їх прострочення з 26.08.2010 року по 13.09.2011 року 598,25 грн.

Проте рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2012 року КС «Перше кредитне товариство» до цього часу не виконало.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31 травня 2011 року було порушено провадження у справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Частиною 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції від 22 грудня 2011 року) встановлено перелік вимог на які поширюється дія мораторію, зокрема, в період дії мораторію не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, 3 % річних від простроченої суми тощо.

Пунктом 1 розділу X Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI передбачено, що цей Закон набирає чинності через рік з дня його опублікування.

Також, за положеннями Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22 грудня 2011 року № 4212-VI з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» № 5405-VI від 02 жовтня 2012 року положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22 грудня 2011 року № 4212-VI набрав чинності 19 січня 2013 року.

Таким чином, оскільки справу про банкрутство щодо відповідача було порушено 31 травня 2011 року, тобто до набрання чинності зазначеної редакції Закону, тому процедура банкрутства має здійснюватись відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції 1999 року із наступними змінами.

Крім того, Верховний Суд України у п. 50 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 роз'яснив, що оскільки на передбачені статтями 536 та 625 ЦК проценти та індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання не поширюється заборона на їх нарахування в період провадження справи про банкрутство, то кредитор не позбавлений права подавати додаткові вимоги щодо стягнення процентів та інфляційних втрат відповідно до порядку встановленого Законом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що 31 травня 2011 року господарським судом встановлено мораторій на задоволення вимог кредиторів та, що ухвалою господарського суду від 05 квітня 2016 року про затвердження мирової угоди передбачено, що вимоги кредиторів заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі - не розглядаються і вважаються погашеними, не ґрунтуються на законі та обставинах справи.

Інших фактів та доказів на їх підтвердження, які б свідчили про неправильність рішення суду відповідачем не надано.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач не оспорює правильність проведених судом розрахунків інфляційних втрат, тому відповідно до положень ч.1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги..

Отже, відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Перше кредитне товариство» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: