Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2677/17 Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Є.У.№ 334/1635/16-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до голови ГК «Рейс» ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа ГК «Рейс» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він з 2007 року є членом К «Рейс», що підтверджується членською книжкою та пропуском, і йому належить металевий гараж (3x5) за НОМЕР_1, який він придбав у 2007 році у гр. ОСОБА_6.

У позові вказує, що відповідачі незаконно заволоділи належним йому майном - гаражем, а також іншим майном, яке у ньому зберігалося, а саме: сервант вартістю 1000 грн.; 10 листів шиферу по 110 грн. за одиницю; зварювальний апарат, який було придбано за 3050 грн. (час придбання коштував приблизно 300 доларів США); промислова болгарка «Авангард» вартістю 680 грн., дитяча коляска вартістю 2000 грн.; 4 металеві бочки по 200л кожна, а тому у мають повернути йому це майно.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 майна, яке зберігалося у металевому гаражі за НОМЕР_1 ГК «Рейс», головою якого вона являється, а також витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_5 металевий гараж і зобов'язати останню звільнити гараж від належного їй автомобіля.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати на оплату послуг адвоката у сумі 6000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд послався на відсутність у позивача достатніх та допустимих доказів на підтвердження належності йому майна, яке він вимагає витребувати у відповідачів.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України пов'язується не лише з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння, а й наявністю підтвердженого права власності.

Необхідною умовою захисту права власності шляхом його витребування служить підтвердження позивачем своїх прав на майно. Це може випливати із представлених ним правовстановлюючих документів.

Стаття 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З таким позовом позивач до суду не звертався, незважаючи на те, що документів, що підтверджують право його власності на спірний гараж він не надав.

Так, позивач звернувся до суду з позовом у якому просить витребувати із чужого незаконного володіння майно - металевий гараж (3х5) за НОМЕР_1, а також майно, яке у ньому зберігалося: сервант вартістю 1000 грн.; 10 листів шиферу по 110 грн. за одиницю; зварювальний апарат, який було придбано за 3050 грн. ( час придбання коштував приблизно 300 доларів США); промислова болгарка "Авангард" вартістю 680 грн., дитяча коляска вартістю 2000 грн.; 4 металеві бочки по 200 л., кожна.

Разом з тим ніяких належних і допустимих доказів придбання та належності йому вказаного майна суду не надано.

Так само відсутні докази наявності і зберігання у спірному гаражі серванту, 10 листів шиферу, зварювального апарату, промислової болгарки "Авангард", дитячої коляски, 4 металевих бочок.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції зробив оцінку наданим доказам та поясненням свідків, зробив правильний висновок про те, що відсутність належних доказів на підтвердження права власності позивача на спірний гараж та майно, яке нібито у ньому зберігалося, позбавляє можливості витребування цього майна.

Відтак суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: