РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Новікової Н.В., присяжних: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

за участі прокурора Недоводей Л.А.,

представника комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР - ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу окремого провадження за заявою заступника головного лікаря з медичної частини Комунальної установи «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

встановив:

Заступник головного лікаря з медичної частини КУ «Молочанська психіатрична лікарня» ЗОР, звернувся до суду з заявою, в якій ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до КУ «Молочанська психіатрична лікарня» у примусовому порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що мешканець Чернігівського психоневрологічного інтернату, недієздатний ОСОБА_5 інвалід ІІ групи, у звязку з погіршенням та з метою корекції психічного стану був вперше госпіталізований до психіатричного стаціонару.

07.11.2017 року ОСОБА_5 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів МПЛ, яка дійшла висновку, що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості в ступені різко вираженої імбецильності, з психопатоподібним типом дефекту, з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах будинку-інтернату, тобто лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару.

В судовому засіданні представник КУ «Молочанська психіатрична лікарня» за довіреністю лікар-психіатр ОСОБА_3 підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що пацієнт ОСОБА_5 був оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновками яких встановлено, що особа страждає тяжким психічним розладом. Комісією лікарів були встановлені всі передбачені законом підстави для примусової госпіталізації, в зв'язку з чим лікарня звернулася до районного суду з відповідною заявою. Додав, що лікування пацієнта на теперішній час можливо лише в умовах стаціонару і в разі, якщо хворого на теперішній час не лікувати, він уявляє небезпеку для оточуючих.

Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із тяжким психічним розладом, внаслідок якого ОСОБА_5 вчиняє дії, які уявляють небезпеку для оточуючих, останній потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу, в зв'язку з чим є передбачені законом підстави для примусової госпіталізації.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 заяву підтримала, вказавши що ОСОБА_5, у встановленому законом порядку визнаний недієздатним. На сьогоднішній день, у зв'язку із тяжким психічним розладом вчиняє дії, що є небезпечними для оточуючих, а тому потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу у примусовому порядку.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

28.05.2008 року рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід ІІ групи по психічному захворюванню безстроково, визнаний недієздатним. Його опікуном є директор Чернігівського психоневрологічного інтернату, в якому він мешкає.

07.11.2017 року за направленням лікаря терапевта Чернігівського психоневрологічного інтернату та клопотанням директора інтернату, у супроводі співробітників інтернату ОСОБА_5 було вперше доставлено до Молочанської психіатричної лікарні, у звязку з погіршенням психічного стану, яке виразились у проявах агресії, дратівливості, конфліктності, вступом у бійки як з мешканцями інтернату так і з персоналом, самовільним залишенням території інтернату, вживанням спиртних напоїв.

07.11.2017 року ОСОБА_5 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів МПЛ, яка дійшла висновку, що стан хворого можна кваліфікувати, як важкий психічний розлад у формі тяжкої розумової відсталості в ступені різко вираженої імбецильності, з психопатоподібним типом дефекту, з великою вірогідністю скоєння агресивних дій по відношенню до оточуючих, з неможливістю корекції психічного стану в умовах будинку-інтернату, тобто лікування можливо тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Небезпечна поведінка особи та її небезпека для оточуючих підтверджується наданими суду документами.

На підставі ст.284 ч.6 ЦК України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України „Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.280 ч.4 ЦПК України строк.

Згідно вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої примусової госпіталізації останнього.

Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд дійшов висновку, що заява психіатричного закладу є обґрунтованою, доводи викладені в ній підтверджені в судовому засіданні, тому є правові підстави для задоволення заяви та госпіталізації хворого в примусовому порядку.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 235, 279-282 ЦПК України , суд -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Комунальну установу «Молочанська психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.282 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Роз'яснити, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку або її продовження, госпіталізацію у примусовому порядку, її продовження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В. Новікова

Присяжні: ОСОБА_1

ОСОБА_2