СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ районний суд м. КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи свої вимоги тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Відповідач, за твердженням позивача, абсолютно не цікавиться життям та здоров`ям власної дитини, що в свою чергу змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Крім того позивач наполягає, що через дії відповідача була змушена разом з дитиною переїхати до своїх батьків та звернутися до суду з позовом про поділ спального майна подружжя, і за весь цей час відповідач лише декілька разів відвідував дитину, а спроби налагодити спілкування батька з донькою самим позивачем за допомогою відеозв?язку не знайшли виверженого бажання відповідача на підтримку такої ініціативи. Звертала увагу, що і мати відповідача (бабуся дитини) також припинила повністю спілкуватися з онукою після судових процесів між сторонами. Також відповідач постійно чинить активний супротив діям позивача направленим на оздоровлення спільної дитини, шляхом не надання нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон, повністю не цікавиться розвитком та навчанням дитини, жодного разу не відвідав батьківські збори, не звертався до викладачів в індивідуальному порядку з метою отримання інформації щодо навчання дитини та її поведінки із однолітками (а.с.1-7)

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених судом вище.

Відповідач проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, зазначаючи що він намагається спілкуватися з дитиною всіма доступними засобами, однак саме позивач постійно чинить активний супротив його діям та спробам, наявна заборгованість по сплаті аліментів дійсно мала місце, однак була повністю погашена та на даний момент відбувається щомісячне відрахування з його заробітної плати без будь-яких затримок. Щодо ненадання дозволу на виїзд дитини за кордон зауважив, що це фактично не було відмовою через стислі терміни які були встановлені самим позивачем він фізично не міг засвідчити в нотаріуса свою згоду та направити її позивачу в інше місто. Наполягав, що має непереборне бажання постійно спілкуватися з власною дитиною та приймати найактивнішу участь у її житті, однак нажаль ті відносини, які склались з позивачем, її ставлення до відповідача та постійні перешкоди які остання чинить не дозволяють цього роботи постійно, тим паче враховуючи територіальну віддаленість місця проживання дитини.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради просив розглянути справу за його відсутності, надав відповідний висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.121,155-157)

Враховуючи вік малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, рівень її розвитку щодо можливості висловити свою думку з приводу спору та зважаючи на те, що особиста її участь в розгляді справи може завдати дитині душевного болю, надмірну емоційність та хвилювання, а також стан здоров?я дитини, суд вважає, що особиста участь дитини в розгляді даної справи недоцільна.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

В свою чергу, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Так, позивач заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав серед підстав позову називає саме умисне ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачене п.2 ч.1 ст.164 ЦПК України.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього.

Статтею 165 СК України передбачено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2007 по 2014 роки сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зворотній бік а.с.9,15)

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 березня 2016 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини його доходів щомісячно до повноліття дитини.

Доводи ж позивача про те, що на час розгляду справи відповідач злісно ухиляється від матеріального забезпечення власної доньки спростовуються матеріалами справи. Так, зокрема, з наданих безпосереднім роботодавцем відповідача - ТОВ «ТНТ УКРАЇНА» пояснень вбачається, що безпосереднє порушення строків виплати його бухгалтерією аліментів присуджених на підставі рішення суду, виникло через технічно неврегульований зв?язок останнього з відділенням ДП «Укрпошта». Дирекція акцентувала увагу на постійних нагадуваннях відповідача про необхідність здійснення відповідного перерахунку частини його заробітної плати, однак через власні неврегульовані договірні відносини підприємство не може виконати рішення суду по утриманню аліментів. Наполягало, що після врегулювання відносин з ДП «Укрпошта» таке утримання буде здійснено та відповідно сплачено позивачу (а.с.114)

Твердження представника позивача щодо неактуальності інформації щодо відсутності заборгованості по сплаті аліментів взагалі нічим не підкріплені, окрім двічі долучених до матеріалів справи письмових пояснень представника. Так, в матеріалах справи міститься копія постанови державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №28305 від 05.08.2016, в якій дійсно міститься твердження про відсутність заборгованості станом на 01.06.2016 (а.с.76). на підтвердження факту сплати відповідачем наявної перед позивачем заборгованості суду було пред?явлено фіскальний чек на здійснення грошового переказу аліментів в розмірі 56 172,74 грн. від 22.06.2016 (а.с.91) Крім того як вбачається з тієї ж постанови державного виконавця перерахунок аліментів позивачу відповідачем здійснюється шляхом поштового переказу, що в свою чергу враховуючи пояснення роботодавця відповідача підтверджує факт виникнення заборгованості не з його вини.

Представник позивача наполягає на тому, що на даний момент виконавчий лист по аліментам перебуває в провадженні старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві і там наявна непогане заборгованість по виплатам (а.с.128), однак на підтвердження власних слів останньою не надано суду жодного доказу, зокрема постанови про відкриття виконавчого провадження, розрахунок наявної у відповідача перед позивачем заборгованості здійсненого державним виконавцем станом на момент розгляду справи в суді, тощо.

Також не може свідчити про ухилення від своїх батьківських обов`язків факт перетину самим відповідачем кордону України та про позбавлення дитини цього права, оскільки відповідач зазначав, що він жодним чином не забороняє позивачу здійснювати оздоровлення дитини шляхом поїздок до інших країн світу, однак останнє звернення позивача за своїми часовими межами просто фізично позбавило відповідача такої можливості через необхідність не тільки здійснення нотаріально посвідченого дозволу, але й передачу його позивачу з м. Києва до м. Івано-Франківськ.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.11.2015 відвідує навчальний заклад (ясла-садок) №27 «Карпатська казка» група №13 «Бджілка». Згідно даної довідки за час перебування дівчинки у ДНЗ нею опікується лише мама, батько дівчинки до ДНЗ не навідувався (а.с.29) Згідно консультативного висновку того ж самого навчального закладу №10-2/72 від 01.07.2016 дівчинка зарекомендувала себе кмітливою та допитливою, що прагне до самовираження, має дуже високий рівень інтелектуального розвитку, а загальний та соціальний розвитки дитини відповідають її віковим особливостям. Також зазначено, що вільний час дитина з її власних слів любить проводити граючись з мамою та братом ОСОБА_5, батько їх з мамою покинув, але вона дуже сумує за ним (а.с.30)

Зазначені висновки не можуть бути покладені в основу твердження про те, що батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки це є лише констатацією факту про те, що останній не відвідував навчальний заклад, де перебуває дитина, причиною чого можуть бути складні взаємовідносини між сторонами по справі та територіальна віддаленість їх місць проживання.

Так, під час надання усних та письмових пояснень по справі представник позивача та відповідач не заперечували той факт, що сторони мають один до одного неприязні стосунки, зазначали, про існування між ними спору щодо поділу спільного майна та вирішення в судовому порядку питання щодо сплати аліментів. Також матеріали справи містять різні документи, з яких також вбачається, постійне відслідковування та фіксація за допомогою різних технічних засобів не тільки здійснених сторонами платежів на утримання, розвиток та подарунки дитині, а також фактичне спілкування батьків з приводу власної дитини та вирішення питання щодо відвідувань відповідачем останньої (а.с.19-26, 42-51)

Крім того суд критично ставить до наявних в матеріалах справи письмових поясненнях ряду осіб, які надавалися ними безпосередньо до служби у справах дітей, а не до суду. Враховуючи, що стороною позивача клопотання про допит даних осіб в якості свідків в судовому засіданні не заявлялось, керуючись положеннями ст.ст. 63-64 ЦПК України, суд має право оцінити дані «пояснення» лише як письмові докази у справі. Разом з тим, в контексті об`єктивної оцінки дій відповідача по відношенню до дитини суд приходить до висновку, що вони не можуть бути взяті до уваги та вважатися належними та допустимими доказами у справі.

Суд при прийнятті рішення враховує поведінку відповідача в судовому засіданні та прийняття участі в засіданні Служби у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, навіть шляхом направлення письмових пояснень засобами електронної пошти, що також свідчить про небайдужість його до власної дитини та подальшої долі їх відносин.

Згідно висновку Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 03 листопада 2016 року за №726 прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки, при цьому як вбачається з висновку ОСОБА_2 категорично заявляв на комісії, що хоча він з дитиною і не проживає, проте має бажання приймати участь в її вихованні, дбати про неї, брати участь в її розвитку та утриманні (а.с.155-157)

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, суд давши оцінку всім наявним доказам в справі приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову немає. Відповідач має постійне місце проживання, має бажання спілкуватися з дитиною і приймати участь в її вихованні та вказував на те, що погіршення відносин з колишньою дружиною, яка всі спірні питання вирішувала в судовому порядку, призвели до того, що він не спілкувався з дочкою.

Позивачем не доведені виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання доньки і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Декларацією прав дитини, проголошеною Резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1959, Конвенцією про права дитини, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства", ст.ст.19, 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 6, 10-11, ст.57-60, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Кицюк

Повний текст виготовлено 14.07.2017