Справа №491/874/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Дорош В. В.

при секретарі Гула О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Ананьївського району Одеської області про поновлення строку для звернення до суду, про визнання угод купівлі-продажу дійсними та визнання права власності на нерухоме майно, третя особа Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 2003 року вона постійно мешкала на правах наймача в житловому будинку, розташованому в селі ОСОБА_2 сільради Ананьївського району Одеської області, котрий належав мешканцю м. Одеси, ОСОБА_3, і використовувався ним, як дача, де він тримав свою пасіку з бджолами. Вона сама бджоляр і допомагала йому по догляду за пасікою та господарством влітку, коли він також знаходився на дачі. Вона також охороняла і доглядала за дачею в час, коли він виїздив за своїм місцем проживання. Фактично вона весь час мешкала в даному житловому будинку і користувалася ним. В 2007 році ОСОБА_3 став почувати себе не досить здоровим і побажав продати житловий будинок з господарськими будівлями та запропонував їй його купити. Проте у нього не було правовстановлюючих документів на цей будинок і вони спочатку оформили цю покупку шляхом оформлення розписки. 01 жовтня 2007 року вона в присутності свідків тодішнього голови ОСОБА_2 сільради Ананьївського району Одеської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передала обумовлену з продавцем суму 5000 гривень, а він передав їй своє домогосподарство. Була складена письмова розписка, котра підписана ОСОБА_3І, як продавцем, нею, як покупцем і обома свідками. ОСОБА_3 пообіцяв, що в судовому порядку звернеться за визнанням його права власності на домогосподарство і після винесення даного судового рішення вони з ним посвідчим їхню угоду купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте він не встиг виконати обіцяне, захворів і 24 вересня 2008 року помер. Таким чином з незалежних від неї причин вона не посвідчила їхню угоду купівлі-продажу, не може іншим шляхом оформити своє право власності на куплені житловий будинок з господарськими будівлями та отримати свідоцтво про право власності і зареєструвати його, в звязку з чим змушена звернутися до суду з цим позовом.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо- відео запису та іншими доказами.

П.2 цієї статті вказує, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність в разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна з сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття до виконання, такий право чин в разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але п.2 цієї статті вказує: якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вище вказані статті ЦК України є діючими і підлягають застосуванню.

В даному випадку вона, як покупець, виконала всі свої обовязки і істотні умови договору. Вона заплатила продавцю гроші в сумі 5000 гривень, як було обумовлено і з його дозволу прийняла покупку та мешкає в купленому будинку і користується всім домогосподарством. Таким же письмовим доказом їхньої угоди є письмова розписка про отримання продавцем від неї грошей - вартості покупки в сумі 5000 гривень, підписана свідками, в тому числі тодішнім головою сільради - місцевого органу самоврядування. Цей факт можуть підтвердити і вказані в розписці свідки.

Згідно постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року „Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними п. 13 абзац 4 вказується що в звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. 218 та 220 ЦК України. Тобто цим підтверджена можливість захисту її права в судовому порядку. А після рішення суду про визнання угоди дійсною відбудеться і її державна реєстрація.

Право власності самого господаря домогосподарства ОСОБА_3 на проданий ним житловий будинок з господарськими спорудами підтверджується витягами з погосподарських книг ОСОБА_2 сільради Ананьївського району, Одеської області за 2001-2010 роки, з котрих видно, що саме він, як домогосподар , самостійно користувався з 2001 по час смерті цими будівлями і до теперішнього часу на них ніхто не претендував і не претендує. З цих же витягів видно, що і вона зареєстрована в цьому домогосподарстві і постійно мешкала в ньому до смерті господаря та продовжує мешкати до теперішнього часу.

Мешкаючи в купленому житловому будинку ОСОБА_3 вона добре знала його сусідку, ОСОБА_6, котра мешкала в напівзруйнованому житловому будинку, фактично непридатному для проживання, а більш схожому на сарай. В 2007 році вона стала почувати себе не дуже добре і повідомила їй, що хоче переїхати на проживання до родичів в Любашівський район Одеської області і запропонувала їй купити її будівлю. Вона спочатку не хотіла, але потім вирішила купити її, підремонтувати і використати під сарай. Вони домовились з ОСОБА_6 про ціну в одну тисячу гривень і 21 квітня 2008 року вона в присутності свідків передала їй гроші, а вона їй свій сарай. Нотаріально оформити угоду тоді вони не могли в звязку з тим, що сама вона не мала правовстановлюючих документів на своє домогосподарство. Вона обіцяла зробити це пізніше, але не встигла, бо померла. В звязку з цим вона зараз змушена звернутися до суду з даним позовом і з тих же підстав, котрі викладені вище.

Право власності продавця на будівлю підтверджується витягом з погосподарської книги ОСОБА_2 сільради Ананьївського району Одеської області, з котрого видно, що вона була домогосподаркою, а з 2008 року нею є позивач, та довідкою сільради про те, що з 2008 року саме вона користується її земельною ділянкою розміром 1,15 га. Також і позивач сплачує земельний податок за цю земельну ділянку.

Укладення угоди підтверджується письмовою розпискою від 21 квітня 2008 року та показами свідків, тодішнього голови сільради ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

Після виїзду ОСОБА_6 з села, мешкаючи в житловому будинку ОСОБА_3, вона стала користуватися і сараєм ОСОБА_6, підремонтувала його. Господарство ОСОБА_6 самостійної адреси не мало і фактично було приєднане до вже її господарства, котре вона купила у ОСОБА_3. Готуючись до даного звернення до суду вона замовила технічний паспорт на всю будову, тобто і господарство ОСОБА_3 і сарай ОСОБА_6. Ні сільрада, ні БТІ проти цього не заперечували. Таким чином технічний паспорт на загальне господарство також підтверджує факт її покупок у ОСОБА_3 і у ОСОБА_6.

Згідно звіту про оцінку вартості даного загального господарства вартість його складає 48721 гривень.

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується інформацією Ананьївського районного ВРАГ с Одеської області, з котрої вбачається, що її смерть зареєстрована актовим записом за №7 від 25 листопада 2010 року, вчиненим ОСОБА_2 сільрадою Ананьївського району Одеської області, та свідоцтвом про її смерть, котре також додається.

З дня оформлення цих угод минуло досить багато часу, а вона лише зараз звертається до суду з даним позовом. Тобто нею пропущений трирічний строк позовної давності. Про існування цього строку їй відомо не було, бо вона не досить освічена в юридичних питаннях. Мешкає в глухому селі, зайнята проблемами своєї підприємницької діяльності. Тепер їй пояснили, що цей строк може бути для неї поновлений судом, як пропущений з поважних причин. Крім того міжнародна Конвенція з прав і свобод людини /ст.6/ та Конституція України, котра є основним законом в України, не обмежує строків звернення громадян за судовим захистом. Про це ж говорить і судова практика за такими цивільними справами. У звязку з вказаними обставинами позивач звернуся до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання позивач не зявився, однак, надав на адресу суду письмову заяву (а.с.51), в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.41).

Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.49).

Суд взявши до уваги заяви позивача, відповідача, представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи по справі (а.с.1-28), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦПК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Частиною другою ст.220 ЦПК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч.2 ст.331 ЦПК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ст.392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, наявні достатні підстави для визнання вище зазначених угод купівлі-продажу дійсними, та визнання за позивачем права власності на вище зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 218, 220, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 73, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати причину пропуску поважною та поновити ОСОБА_1 строку звернення до суду з вказаним позовом.

Визнати дійсною угоду, укладену 01 жовтня 2007 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою с. Амури Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії АВ №018601, виданий 06 жовтня 1999 року Барським РВ УМВС України в Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який мешкав АДРЕСА_1, та помер 24 вересня 2008 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями, загальною вартістю 31693 гривні, що розташовані в с. Амури Ананьївського району Одеської області.

Визнати дійсною угоду, укладену 21 квітня 2008 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою с. Амури Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії АВ №018601, виданий 06 жовтня 1999 року Барським РВ УМВС України в Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка мешкала с. Амури Ананьївського району Одеської області, та померла 24 листопада 2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 сарай вартістю 17028 гривень, який розташований в с. Амури Ананьївського району Одеської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою с. Амури Ананьївського району Одеської області, паспорт громадянина України серії АВ №018601, виданий 06 жовтня 1999 року Барським РВ УМВС України в Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями особистий рахунок №353, вартістю 31693 гривні, який розташований в с. Амури Ананьївського району Одеської області, на сарай «Ж» особистий рахунок №369, вартістю 17028 гривень, який розташований в с. Амури Ананьївського району Одеської області, як на ціле домогосподарство загальною вартістю 48721 гривня.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Дорош

Рішення набуло законної сили „___ ____________ 20 ___ р.