Провадження № 4-с/761/255/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ДП «Укртранснафтопродукт», заінтересовані особи : ОСОБА_1, державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Телят Рефатович на дії державного виконавця та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017року заявник звернувся до Шевченківського районного суду з даною скаргою.

Заявник зазначає, що постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Телят Рефатовича від 27.02.2017 року у виконавчому провадженні №49779837 накладено арешт на рахунки ДП «Укртранснафтопродукт». Заявник зазначає, що арешт накладено на кошти, у тому числі і на рахунки, відкриті у банківських установах, з яких виплачується заробітна плата та інші платежі, пов'язані з трудовими відносинами, та відповідні відрахування до державного бюджету, що є порушенням вимог законодавства. Крім того, державним виконавцем накладено арешти на електронні рахунки, які відкриті в Державному казначействі України лише для платників податку на додану вартість, що призвело до тогою що заявник не може сплачувати податкові зобов'язання.

Тому заявник просив суд поновити строк на оскарження дій державного виконавця; визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамова Телят Рефатовича щодо винесення постанови від 27.02.2012 року щодо арешту коштів боржника у ВП №49779837; скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамова Телят Рефатовича від 27.02.2012 року у ВП №49779837 про арешт коштів боржника.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені судом належним чином, заявник звернувся до суду із заявою про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/39306/14-ц про стягнення з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 231858,64 грн.

12.01.2016 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено боржнику для виконання та стягувачу до відома.

27.02.2017 року постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Телят Рефатовича у виконавчому провадженні №49779837 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ДП «Укртранснафтопродукт».

В ході примусового виконання виконавчого провадження на депозитний рахунок відділу стягнуто кошти у сумі 231858,64 грн. як погашення заборгованості на користь стягувача, 23185,86 грн. як виконавчий збір та 440 грн. витрати виконавчого провадження, відповідно платіжних доручень від 07.06.2017 №№ 5775, 5774, 5773.

09.06.2017 року постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Телят Рефатовича у виконавчому провадженні №49779837 закінчено виконавче провадження, та скасовано постанову про арешт коштів боржника від 27.02.2017 року, копію постанови направлено сторонам.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч.2 ст. 387 ЦПК України).

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця та скасування постанови про арешт боржника, оскільки, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.06.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 18.12.2015 року № 761/39306/14-ц виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 231858,64 грн., завершено, арешт з майна та грошових коштів знято, а отже відсутній предмет спору, з приводу якого ДП «Укртранснафтопродукт» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва, а тому скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 49 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. ст. 3, 57, 58, 60, 208 - 210, 218, 223, 383 - 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні вимог скарги ДП «Укртранснафтопродукт», заінтересовані особи : ОСОБА_1, державний виконавець Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Телят Рефатович на дії державного виконавця та скасування постанови - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя