04.07.2017 Справа № 469/899/16-ц
2/469/63/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючої судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
представників відповідача ОСОБА_3 бюро "ОСОБА_4В." - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке", ОСОБА_8, ОСОБА_3 бюро "ОСОБА_4В." та Броварської об"єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа без самостійних вимог Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, про зняття арешту з майна, -

Позивачі 09 серпня 2016 року звернулися до суду з вказаним позовом, у якому просили зняти арешт з нерухомого майна - майнового комплексу бази відпочинку «Княжичанка», що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с.Рибаківка, квартал четвертий, буд.16., посилаючись на те, що зазначене майно належить позивачам на праві власності (ОСОБА_1 99/100 часток, ОСОБА_7 1/100 частки) на підставі договору купівлі-продажу №638, укладеного між ними та СТОВ «Княжицьке» 14 липня 2011 року.
27 липня 2016 року начальником Березанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі постанови державного виконавця Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про доручення проведення виконавчих дій при примусовому виконанні судового наказу №2-н/361/4/15 від 24 грудня 2015 року, виданим Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення зі СТОВ «Княжицьке» на користь ОСОБА_8 заборгованості по заробітній платі, проведено опис та накладено арешт на майновий комплекс бази відпочинку «Княжичанка», про що складено відповідний акт опису та арешту майна.
Посилаючись на порушення свого права приватної власності на майно та неможливість користування та розпорядження належним їм майном, позивачі просили суд зняти арешт з вказаного нерухомого майна.
Ухвалою Березанського районного суду від 07 жовтня 2016 року залучено до участі у справі як відповідачів ОСОБА_9 бюро «ОСОБА_4В.» та Броварську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не зявилися, надали заяви про підтримання позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та розгляд справи без їх участі.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила зняти арешт з майна, накладений на підставі акта опису та арешту майна від 27 липня 2016 року, посилаючись на те, що відомості про накладення арешту саме на базу відпочинку "Княжичанка" у державних реєстрах у 2011 році були відсутні, арешт накладався у 2010 році державним виконавцем на невизначене майно, акт опису та арешту майна складений при примусовому виконанні рішення суду 2015 року, тобто після переходу права власності на спірне майно до позивачів.
Представник відповідача СТОВ «Княжицьке» в судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі, та письмові пояснення, у яких посилався на відсутність зареєстрованої заборони на майно, що відчужено позивачам 14 липня 2011 року, неправомірність вчинення виконавчих дій державним виконавцем у зв"язку з перебуванням СТОВ "Княжицьке" у стані припинення.
Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, у яких просив у позові відмовити, посилаючись на те, що на час опису та арешту майна право власності на базу відпочинку "Княжичанка" було зареєстроване за СТОВ "Княжицьке", на час відчуження зазначеного майна існувала заборона на його відчуження.
Представники відповідача ОСОБА_3 бюро "ОСОБА_4В." ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти позову заперечували, зазначали, що позивачами ОСОБА_1, який є сином директора СТОВ "Княжицьке" ОСОБА_10, та ОСОБА_7, яка є засновником СТОВ "Княжицьке", укладено зі СТОВ "Княжицьке" договір купівлі-продажу бази відпочинку "Княжичанка" незаконно, з метою приховання майна СТОВ "Княжицьке", всупереч наявної заборони на його відчуження, без реєстрації у встановленому законодавством порядку, а тому зазначений договір відповідно до ст.ст.203, 210, 215, 216 ЦК України є нікчемним. Також посилались на незаконність дій нотаріуса, який при посвідченні договору купівлі-продажу не перевірив наявність заборон, та державного реєстратора, що зареєстрував право власності позивачів за наявності заборон та суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами на об"єкти. Зазначали про внесення запису про реєстрацію права власності на спірне майно після проведення опису бази відпочинку, оскільки надана позивачем ОСОБА_1 при проведенні опису копія договору купівлі-продажу, на відміну від наданої пізніше суду, не містить відмітки про реєстрацію права власності. Крім того, посилались на відсутність предмету спору, оскільки на час ухвалення рішення право власності на базу відпочинку "Княжичанка" перереєстроване за позивачами, майно яких під арештом не знаходиться.
Представник Броварської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до суду не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повісток.
Представник третьої особи Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову, у яких зазначив, що майно відповідача СТОВ «Княжицьке» перебуває під арештом з 01.12.2010 року, ще до укладення договору купівлі-продажу №638 від 14.07.2001 року, належність майна боржнику було перевірено державним виконавцем за Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1, а.с.164-165).
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта СТОВ "Княжицьке", на час складення акту опису та арешту майна 27 липня 2016 року право власності на комплекс, базу відпочинку "Княжичанка" вартістю 5500 грн., номер запису 1062 в книзі 25, було зареєстроване за СТОВ "Княжицьке" на підставі свідоцтва про право власності від 29.07.2009 року, виданого Березанською районною адміністрацією Миколаївської області (т.1, а.с.15-17).
Разом з тим, 14 липня 2011 року позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_7, з одного боку, та відповідачем СТОВ «Княжицьке», з іншого боку, укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Киїівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, та зареєстрований в реєстрі за №638, відповідно до якого СТОВ «Княжицьке» передало у власність, а ОСОБА_1 і ОСОБА_7 прийняли у власність майновий комплекс бази відпочинку «Княжичанка», що розташована за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с.Рибаківка, квартал четвертий, буд.16, при цьому ОСОБА_7 придбано 1/100 частку нерухомого майна, а ОСОБА_1 - 99/100 частки (т.2, а.с.44-45).
Вказаний договір купівлі-продажу 14 липня 2011 року зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, про що свідчить ОСОБА_12 про реєстрацію №10129502 від 14.07.2011 року (т.2, а.с.46).
З моменту укладення договору купівлі-продажу майновий комплекс, база відпочинку "Княжичанка" не обраховується на балансі СТОВ "Княжицьке", що вбачається з довідки СТОВ "Княжицьке" (т.2, а.с.33).
Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №22504712 від 02.08.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.2011 року № 638, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Миколаївським ММБТІ 02 серпня 2011 року було зареєстровано право приватної спільної часткової власності на нежитловий обєкт, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с.Рибаківка, квартал четвертий, буд.16, номер запису 959 в книзі 25 (за ОСОБА_1 99/100 частки, за ОСОБА_7 1/100 частки, т.2, а.с.47).
Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна (т.1, а.с.16-17, 32-33), на час укладення договору купівлі-продажу від 14 липня 2011 року на все майно боржника СТОВ "Княжицьке", невизначене майно в межах сум стягнення, постановами державного виконавця Броварського МВДВС (т.2, а.с.55,56) було накладено арешт (постанова від 21.09.2010 року - на суму 138798,59 грн., постанова від 25.10.2010 року - на суму 227410,59 грн.), дані про який внесено до реєстру 01 грудня 2010 року.
На час розгляду справи арешт на майно СТОВ "Княжицьке" державною виконавчою службою не знято (т.2, а.с.58).
Згідног з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 29.12.2016 року (т.2, а.с.53-54), після звернення до суду з позовом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.12.2016 року внесено запис про державну реєстрацію права власності на комплекс, базу відпочинку "Княжичанка", за позивачами ОСОБА_1 (99/100 частки) та ОСОБА_7 (1/100 частки).
Відповідно до вказаної довідки, відомості про заборону відчуження вказаного майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна відсутні, у зв"язку з чим суд приходить до висновку про відсутність порушень чи обмежень прав позивачів, та, відповідно, безпідставність їхніх вимог про зняття арешту з майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України,
У задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в десятиденний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04 липня 2017 року.

Суддя: