Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС», про визнання частково недійсним іпотечного договору за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, в якому просила визнати недійсним розділ 6 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання» іпотечного договору від 04 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та відкритим акціонерним товариством«ВТБ Банк».

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26 липня 2016 року вона отримала вимогу від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЛІС» про усунення порушень у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначалося, що на підставі договору «Про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21МБ» від 18 листопада 2015 року товариство є новим кредитором щодо неї як підприємця за кредитним договором від 04 липня 2008 року. Також у вимозі зазначалося, що товариство є новим кредитором ОСОБА_5 як іпотекодавця за іпотечним договором від 04 липня 2008 року, укладеним в забезпечення виконання її зобов'язань за кредитним договором. Вказаною вимогою їхпопереджено про те, що у випадку несплати 120 206 грн 24 коп. заборгованості за кредитним договором протягом 30-ти днів з дня отримання вимоги на підставі розділу 6 іпотечного договору новий кредитор зверне стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання шляхом передачі новому кредитору права власності на предмет іпотеки (набуття предмета іпотеки у власність повного кредитора) або шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Разом з тим, вона не надавала згоди чоловіку ОСОБА_5на включення до іпотечного договору розділу 6 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі представника ОСОБА_4- ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили із того, що при посвідченні договору іпотеки нотаріально завірено заяву ОСОБА_4 від 04 липня 2008 року, у якій вказано «... Я, ОСОБА_4, цією заявою даю свою згоду на передачу в іпотеку моїм/єю чоловіком ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 набутої/го нами в період перебування в зареєстрованому шлюбі, за ціною та на умовах на його/її розсуд». Суди дійшли висновку про те, що вказане в цій заяві формулювання передбачає надання дозволу відповідачу-іпотекодавцеві на укладення договору іпотеки на будь-яких умовах на його розсуд, що відповідало Закону України «Про іпотеку».

За змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Таким чином, розділ 6 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання» іпотечного договору узгоджується із змістом ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що вказівка у нотаріально посвідченій заяві позивача про надання згоди на укладення її чоловіком договору іпотеки щодо спільного сумісного майна на умовах на його розсуд, свідчить про наявність згоди ОСОБА_4 на включення до іпотечного договору оспорюваних положень про позасудове врегулювання, оскільки сторони іпотечного договору (банк та чоловік позивача) при його укладенні дійшли згоди щодо таких положень.Отже, окремої згоди від позивача як дружини іпотекодавця на встановлення конкретнихумов іпотечного договору законодавством України, чинним на момент укладення спірного договору іпотеки, не вимагалося.

Крім цього, судами встановлено, що питання наявності згоди позивачана укладення договору іпотеки та передачі спільного майна в іпотеку досліджувалося Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПАТ «ВТБ Банк» про визнання недійсним договору іпотеки, вимоги якого були обґрунтовані відсутністю згоди одного з подружжя на його укладення. Рішенням суду від 14 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа що до якої встановлено ці обставини.

Доводи касаційної скарги про те, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (звернення стягнення на предмет іпотеки) шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, що міститься в іпотечному договорі, є окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на вчинення якого потребується окрема згода одного з подружжя, є безпідставними. Задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі договору є лише одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Разом з тим за ст. 65 СК України одним із подружжя надається згода на передачу спільного майна подружжя в іпотеку, а не на спосіб його реалізації іпотекодержателем у випадку порушень забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта