Справа № 716/245/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.10.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
секретарів Кульки О.М., Барабащук О.А., Якимик К.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на майно,-
Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно.
Посилається на те, що із 14.11.2008 і по сьогоднішній день перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 03.12.2008 за спільні кошти було придбано житловий будинок №16 по вул. Українській в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_3 в Заставнівському РБТІ.
На сьогоднійшній день шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, шлюб носить формальний характер. Не зважаючи на те, що спірний житловий будинок придбаний за спільні кошти подружжя, відповідач не визнає, що вказане майно є їхньою спільною власністю подружжя. З цих підстав позивач просилаь визнати житловий будинок, який розташований по вул. Українській, 16 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області об"єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку вказаного житлового будинку; припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги ,обґрунтувала їх вищенаведеним та просила визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Українська, 16 с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області об"єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Виділити в натурі та визнати право власності за
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача ОСОБА_1 розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
За ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що сторони із 14.11.2008 по сьогоднішній день перебувають у зареєстрованому шлюбі, що вбачається із копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-МИ № 122224 від 22.12.2016 (а.с.6). Під час перебування у шлюбі, а саме 03.12.2008 сторонами було придбано житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Веренчанка по вул.Українській, 16 Заставнівського району Чернівецької області.
Із договору купівлі-продажу від 03.12.2008 , який посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, за реєстровим № 7506, ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_6 житловий будинок, житловою площею 31,20 кв.м., загальною площею 54,20 кв.м., зазначений в плані під літ.А із господарськими бідявлями: літня кухня літ.Б, гараж літ.»В», криниця під літ»К», огорожа №1-2 за номером 16, що знаходиться по вул.. Українській в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області (а.с. 7).
Згідно копії заяви від 01.12.2008 , посвідченої ОСОБА_7 сільським головою с. Чорні Ослави Надвірнянського району Івано-Франківської області за реєстровим № 309 ОСОБА_2 надала письмову згоду на укладення договору купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку (а.с. 9).
Право власності на вказаний будинок було зареєстровано Заставнівським РБТІ на підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2008 в реєстровій книзі №5 стр.301 реєстр № 746 04.12.2008 за відповідачем ОСОБА_3, що вбачається із копії договору купівлі-продажу від 03.12.2008 (а.с.7 зворот).
Незважаючи на той факт, що вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був зареєстрований під час шлюбу лише на ім'я відповідача (як одного з подружжя), це не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до роз'яснень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді спорів між подружжям про майно, судам незалежно від реєстрації чи розірвання шлюбу необхідно встановлювати обсяг спірного майна, обсяг затрат при створенні спільної власності подружжя, та, залежно від установленого, розмір часток подружжя у спільній сумісній власності.
Час оформлення права власності на майно не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного під час шлюбу.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Українська, 16 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області є спільною сумісною власністю подружжя позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам розяснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
225634 грн. в тому числі:
-Житловий будинок літ.А- 109026 грн.;
-криниця літ.К-7400 грн.;
- огорожа №1- 1828 грн.;
Згідно даного висновку експерта є технічна можливість розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Українській, 16 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області на дві окремі частини.
Проведення розподілу в натурі вищевказаного домоволодіння на дві окремі частини (у співвідношенні 1/2:1/2) з влаштуванням окремих входів є технічно можливим лише в частинах, близьких до ідеальних.
Експертом запропоновано три варіанти розподілу вказаного домоволодіння з визначенням розміру компенсацій співвласникам по
відступах від ідеальних часток.
Розглянувши варіанти поділу домоволодіння, які пропонує експерт, та з врахуванням пояснень представника позивача, суд вважає що найбільш зручним та доцільним буде поділ житлового будинку та господарських будівель і споруд за варіантом розподілу 1 а), який також просить представник позивача.
Другому співвласнику ОСОБА_2 пропонується наступні приміщення житлового будинку літ.А : кухня 1-4 площею 5,70 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 16,40 кв.м., кладова 1-6 площею 4,00 кв.м, всього по житловому будинку 26,10 кв.м. та господарські будівлі і споруди: літня кухня літ.Б, 1/2 криниці, 1/2 огорожі №1, 1/2 огорожі №2, що становить 60/100 домоволодіння, що у грошовому виразі становить 128739 грн.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов»язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Згідно рахунку №43 від 12.06.2017 вбачається, що вартість виготовлення висновку судової будівельно-технічної експертизи становить 8650 грн. Згідно
копії квитанції № 173 від 15.06.2017 ОСОБА_2 сплачено 8650 грн. за виготовлення висновку земельно-технічної експертизи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути 9937,39 грн., які складаються із судового збору в розмірі 1287,39 грн. та витрат за проведення судової експертизи в розмірі 8650 грн.
Керуючись ст.ст. 60, 69, 70,71 Сімейного кодексу України, ч.3 ст. 368, ст.372 ЦК України, ст.ст. 10,60, 79, 88, 224-229 ЦПК України , суд -
Позов задовольнити повністю.
Визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Українська, 16 с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області об"єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Виділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60/100 часток житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Українська, 16 в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, загальною варістю 128739 грн., а саме: приміщення житлового будинку літ.А: кухня 1-4 площею 5,70 кв.м., житлова кімната 1-5 площею 16,40 кв.м., кладова 1-6 площею 4,00 кв.м, всього по житловому будинку 26,10 кв.м. та господарські будівлі і споруди: літня кухня літ.Б, 1/2 криниці, 1/2 огорожі №1, 1/2 огорожі №2.
Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Українська, 16 с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.
Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 9937,39 грн., які складаються із судового збору в розмірі 1287,39 грн. та витрат за проведення судової експертизи в розмірі 8650 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Суддя О. Пухарєва