Справа № 583/1162/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:

головуючого - судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарях БАЙДАЛЕНКО О.О.,

ШАМІЛАДЗЕ В.В.,

ЯВТУШЕНКО О.С.

з участю осіб, які беруть участь у розгляді справи: представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представників Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області СЕЛЕГЕЙ Г.В. та ЖЕРТОВСЬКИХ С.М., з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_6 до ОСОБА_4, Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу ЗІНЬКОВСЬКИЙ Іван Михайлович

про визнання заповіту недійсним

в с т а н о в и в:

16.05.2017 року до суду звернувся представник позивача з позовом. Вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер дід позивача ОСОБА_8, який заповітом від 31.07.2015 року на випадок смерті заповів йому все належне майно. Після смерті діда позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В ході вказаного звернення ОСОБА_6 стало відомо про існування двох заповітів від 16.05.2016 року складених за життя ОСОБА_8, якими належний йому будинок з надвірними будівлями і присадибну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 заповів позивачу, а земельну ділянку (пай) на території Хухрянської сільської ради - ОСОБА_4

Посилаючись на те, що в момент складання зазначений завовітів ОСОБА_8 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки був тяжко хворою людиною, представник позивача просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_8, посвідчений від 16.05.2016 року секретарем Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області СЕЛЕГЕЙ Г.В., за яким він заповідав ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,42 га.

Позивач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, а тому, зважаючи на те, що його інтереси позивача забезпечувалися представником, суд визнав за можливе вирішити спір у відсутність позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснив, що померлий ОСОБА_8 доводиться йому двоюрідним дідом. Вони завжди підтримували теплі родинні стосунки, відповідач допомагав ОСОБА_8 обробляти належну останньому земельну ділянку, доглядати за господарством, приносив продукти харчування. На противагу цьому позивач діда відвідував дуже рідко, допомоги по господарству не надавав. У зв'язку із вказаними сімейними обставинами дід висловлював думки про складення розпорядження на випадок своєї смерті на користь відповідача, а у 2016 році він склав на користь ОСОБА_4 заповіт, яким залишив йому у спадок земельну ділянку (пай) на території Хухрянської сільської ради.За життя ОСОБА_8, не дивлячись на похилий вік, не перебував у стані, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на поведінкові та психічні розлади здоров'я не страждав, в побуті обслуговував себе самостійно.

В судовому засіданні представники Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області СЕЛЕГЕЙ Г.В. та ЖЕРТОВСЬКИХ С.М. заперечували проти задоволення позовних вимог, пославшись на їх необґрунтованість, оскільки при складанні заповіту ОСОБА_9 16.05.2016 року дотримано усіх норм чинного законодавства, особу заповідача було встановлено, сумнівів щодо обсягу його цивільної дієздатності не виникало. Розпорядження, зроблене ОСОБА_9 в заповіті, відповідало його волі.

Приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу ЗІНЬКОВСЬКИЙ І.М., будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи, до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, їх доводи і заперечення та надані докази, оцінивши їх, виходив з наступного:

Встановлено, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8 /а.с. 5, 6/.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 28.12.2001 року НОМЕР_1, на підставі рішення Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 29.09.2001 року за життя ОСОБА_8 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,42 га. на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. /а.с. 7/.

31.07.2015 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким він на випадок своєї смерті заповів все належне йому майно позивачеві ОСОБА_6 /а.с. 11/

Заповітом від 16.05.2016 року зареєстрованим в реєстрі за № 68 ОСОБА_8 залишив належний йому будинок з надвірними будівлями і присадибну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 позивачу / а.с. 12/

Цього ж дня ОСОБА_8 був склав заповіт, яким він на випадок своєї смерті заповів належні йому земельні ділянки розташовані на території Хухрянської сільської ради площею 3,24 га., згідно державного акту серії НОМЕР_1 та площею 0,3000 га., згідно державного акту серії НОМЕР_2 - відповідачеві ОСОБА_4 /а.с. 30/

Вказані заповіти було посвідчено секретарем Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області СЕЛЕГЕЙ Ганною Василівною.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_8 проживав одиноко у власному будинку в с. Хухра, Охтирського району Сумської області, мав присадибну ділянку, тримав качок. В побутових питаннях міг обслуговувати себе самостійно: готував їжу, обробляв город. До моменту смерті ОСОБА_9 самостійно пересувався, не був прикутий до ліжка, мав ясний розум, був при пам'яті, сусідів впізнавав, завжди вітався. З хатніми справами йому три рази на тиждень допомагала соціальна працівниця, також часто приходив ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_14, вони обробляли город трактором, приносили приготовану їжу. Онук ОСОБА_6 відвідував діда дуже рідко, ніякої допомоги не надавав. ОСОБА_8 прийняв рішення змінити заповіт на користь ОСОБА_4, залишивши йому все належне майно, але той відмовився. Тоді ОСОБА_8 склав заповіт, посвідчений секретарем Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, яким заповів відповідачу земельну частку (пай) на території Хухрянської сільської ради.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16. в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_8 перебував на обліку у лікаря, як учасник війни, з приводу ішемічної хвороби серця, страждав на захворювання сечового міхура, психічних розладів не мав.

Згідно вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В ст. 1223, 1234 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

За приписами ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 5 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», ст. 1251 ЦК Україн и якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 Реєстраторами Спадкового реєстру щодо: посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) нотаріусами заповітів і спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мін'юсту; заповітів, посвідчених посадовими особами органів місцевого самоврядування; заповітів і спадкових договорів, посвідчених консульськими установами України; заповітів, посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) і зареєстрованих в іноземних державах згідно з Конвенцією, запити про реєстрацію яких в Україні на прохання заповідача подані Мін'юсту, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є Держінформ'юст та його філії. Відповідно до п. 8 Порядку, посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання Держінформ'юсту або його філіям заяв про реєстрацію. Аналогічна норма щодо порядку реєстрації заповіту, посвідченого органом місцевого самоврядування, також зазначена у ч. 2 п. 2.3 Положення про Спадковий реєстр.

В п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року за № 9, зазначено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7, позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд з належною повнотою встановив, що заповіт від 30.05.2016 року складений з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчений уповноваженою особою - секретарем Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, на яку відповідно до закону покладені обов'язки по вчиненню нотаріальних дій.

В той же час позивач не здійснив оплату за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи призначеної ухвалю суду від 03.07.2017 року, тобто ухилився від виконання визначеного ст. 60 ЦПК України обов'язку з надання доказів на свої позовні вимоги.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В ст. 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд, врахувавши вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, беручи до уваги те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтвердили позовні вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доказів, які б спростовували встановлені судом фактичні обставини у справі та висновки суду, сторони не надали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 1216, 1217, 1223, 1234, 1236,1247,1254, 1256, 1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 14, 57, 60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4, Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу ЗІНЬКОВСЬКИЙ Іван Михайлович про визначення заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення виготовлений 03.11.2017 року