Провадження № 2/522/9362/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання покупцем, визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яку в подальшому було замінено на її правонаступника ОСОБА_2, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання покупцем, визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконавши доручення ОСОБА_1 придбала на своє імя спірне нерухоме майно за кошти, які були надані ОСОБА_1 та відмовляється переоформити право власності на це майно на імя позивачки, що в порушує її права, як фактичного власника майна.

На судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про неможливість прибути у судове засідання за станом здоровя та розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання на зявився, двічі був повідомлений належним чином про засідання, призначені на 20.10.2017 р. та 01.11.2017 р. відповідно, заяв про поважні причини неявки у судове засідання до суду не надав.

Відповідач ОСОБА_3 на судовому засіданні позов визнала, надала пояснення, що дійсно отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США на купівлю квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та довіреність. Проте у звязку із наявністю помилки в довіреності не змогла оформити договір купівлі продажу майна на імя ОСОБА_1 та була вимушена оформити його на своє імя. У звязку із тривалою відсутністю ОСОБА_1 на території України вона не змогла переоформити квартиру на імя позивачки відразу та в подальшому здійснила переобладнання квартири на нежитлові приміщення перукарні. Весь цей час вона фактично орендувала спірне майно у позивачки та сплачувала їй орендні платежі з моменту купівлі майна і до травня 2015 року. Станом на цей час вона не має можливості переоформити це майно у звязку із браком коштів.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, повно і всебічно зясувавши обставини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, як таких, що засновані на Законі та доведені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

11 жовтня 2001 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 30 000,00 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою, та довіреність на вчинення певних дій.

Кошти та довіреність були надані з метою придбання на імя ОСОБА_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Домовленість про придбання цієї квартири була досягнена між ОСОБА_1 та власником ОСОБА_4 Георгієвною, єдиним правонаступником якої відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 7-346, виданого Шостою Одеською державної нотаріальною конторою 28.04.2017 р., є ОСОБА_2.

Проте укласти договір купівлі продажу майна особисто ОСОБА_1 не мала можливості через необхідність терміново покинути територію України, а тому й звернулася до ОСОБА_3 з якою мала тривалі довірливі відносини та яка мала намір орендувати в подальшому це майно для своєї діяльності розміщення перукарні, з проханням виступити її представником при укладанні договору купівлі продажу майна.

15 жовтня 2001 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за р.№ 7-2772, проте, через наявність помилки в довіреності, визначивши покупцем в ньому не ОСОБА_1, а себе.

В подальшому ОСОБА_3 за кошти ОСОБА_1 здійснила переобладнання квартири з житлової на нежитлові приміщення перукарні про що було отримано свідоцтво № 026592 про право власності на нежилі приміщення перукарні, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.08.2003 р.

Також між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди квартири, за яким ОСОБА_1 передавала у оренду квартиру у користування ОСОБА_3

За цим договором ОСОБА_3 регулярно до травня 2015 року сплачувала ОСОБА_1 орендні платежі.

Зясувавши те, що квартира весь час документально належала ОСОБА_3, позивачка звернулася до неї з вимогою щодо передачі права власності на спірне майно їй, як реальному та фактичному власнику цього майна, проте отримала відмову.

Станом на сьогодні, відповідач так й не вчинив жодних дій, спрямованих на передачу ОСОБА_1 права власності на квартиру.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Все вище перелічене свідчить про те, що Договір купівлі продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 15.10.2001 р. за р. № 7-2772 є удаваним в частині визначення покупцем ОСОБА_3, а тому його в цій частині має бути визнано недійсним із визначенням покупцем за договором ОСОБА_1.

Також визнанню недійсним підлягає свідоцтво № 026592 про право власності на нежилі приміщення перукарні, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.08.2003 р. на імя ОСОБА_3, як таке, що видане на підставі частково недійсного договору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання покупцем, визнання недійсним свідоцтва, визнання права власності - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 15.10.2001 року за р. № 7-2772 в частині визначення покупцем ОСОБА_3.

Визнати покупцем за договором купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 15.10.2001 року за р. № 7-2772 ОСОБА_1.

Визнати недійсним свідоцтво № 026592 про право власності на нежилі приміщення перукарні, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15.08.2003 року на імя ОСОБА_3.

Визнати право власності на нежилі приміщення перукарні, загальною площею 67,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.. Катерининська, 34/36 за ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 01.11.2017