АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чубрей І.І.

з участю представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 В»ячеславовича, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» до ОСОБА_2 В»ячеславовича з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про стягнення збитків за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2017 року,

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» у листопаді 2016 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Вказувало на право користування земельною ділянкою цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2883 га кадастровий номер 7 324 989 001:06001:0448, що знаходиться на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, на підставі договору між товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» та ОСОБА_5 оренди землі від 10 жовтня 2013.

Також за договором між товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» та ОСОБА_4 оренди землі від 10 жовтня 2013 набуло в строкове платне користування земельну ділянку цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7274 га кадастровий номер 7 324 089 001:060010:578, що знаходиться на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Зазначало, що ОСОБА_2 здійснено самовільне зайняття зазначених земельних ділянок та посів сої і висадження полуниці протягом 2015 та 2016 років.

Посилаючись на протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року №2, яким затверджено розрахунок визначення збитків, завданих тимчасовим зайняттям земельних ділянок, товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» просило стягнути з ОСОБА_2 збитки в сумі 27024 грн. 48 коп.

Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2017 року.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2017 року у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» в апеляційній скарзі просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» до ОСОБА_2 про стягнення збитків задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» до ОСОБА_2 про стягнення збитків, суд першої інстанції керувався положеннями ст.152,156 ЗК України, ст.22, ч.1,2 ст.1166 ЦК України, п.2,3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, та дійшов висновку про недоведеність чинення ОСОБА_2 перешкод товариству з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» у користуванні земельними ділянками та заподіяння збитків.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив про

недоведеність унеможливлення використання товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» земельних ділянок внаслідок здійснення ОСОБА_2 посіву сої та висадження полуниці.

Водночас суд першої інстанції послався на недопустимість таких доказів як акти спеціалістів товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» та протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року №2.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_2 використовувалася земельна ділянка, що належить ОСОБА_4, здійснювалося висадження полуниці на підставі довіреності, тому підстав для покладення відповідальності на ОСОБА_2 немає.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалено з порушенням наведених норм.

Предметом позову товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина», тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останнє просив ухвалити судове рішення, є стягнення збитків.

При цьому підставою позову товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина», тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначалося порушення права користування земельними ділянками внаслідок самовільного зайняття ОСОБА_2 земельних ділянок, здійснення посіву сої та висадження полуниці.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Земельний Кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

За змістом ч.1 та 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства.

Встановлено вчинення товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» та ОСОБА_4 договору оренди землі від 10 жовтня 2013 та набуття в строкове платне користування земельної ділянки цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7274 га кадастровий номер 7 324 089 001:060010:578, що знаходиться на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Також товариством з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» та ОСОБА_5 укладено договір оренди землі від 10 жовтня 2013 року, предметом якого є земельна ділянка цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2883 га кадастровий номер 7 324 989 001:06001:0448, що знаходиться на території Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області.

Судом першої інстанції встановлено здійснення ОСОБА_2 користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_4, висадження полуниці протягом 2015 та 2016 років.

Також судом першої інстанції встановлено здійснення ОСОБА_2 користування земельною ділянкою, що належить ОСОБА_5, посів сої протягом 2015 та 2016 років.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 щодо користування земельною ділянкою на підставі довіреності.

У матеріалах справи відсутні докази щодо надання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 довіреності ОСОБА_2 на вчинення дій, пов»язаних іх використанням земельних ділянок, посівом та висадженням рослин.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом абз.1 п.2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна ману юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової

відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про

відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За змістом ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За містом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 наведеної норми передбачено, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно із положеннями ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Обставини самовільного зайняття земельних ділянок, здійснення посіву сої, висадження полуниці протягом 2015 та 2016 років визнано ОСОБА_2

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 рроку N 284.

Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Не заслуговують на увагу посилання суду першої інстанції на недопустимість такого доказу як протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року №2.

На підставі ч.4 зазначеної норми суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розпорядженням голови Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 22 лютого 2013 року №60-р створено комісію з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам та затверджено Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам.

Відповідно до п.5.4 Положення результати роботи комісії оформлюються відповідними протоколами, що підписуються присутніми членами комісії.

До матеріалів справи приєднано протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року №2, затверджений голови Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області ОСОБА_6, яким визначено збитки тимчасовим зайняттям земельних ділянок в сумі 27024 грн. 48 коп.

Покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про те, що здійснення ОСОБА_2 посіву сої та висадження полуниці не перешкоджало товариству з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» обробляти земельні ділянки, не спростовують розрахунок визначення розміру фактичних збитків тимчасовим зайняттям земельних ділянок, затверджений протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області від 26 жовтня 2016 року №2.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновків про недоведеність спричинення збитків на порушення норм матеріального права.

На підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому судове рішення підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» задовольнити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 5 квітня 2017 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» до ОСОБА_2 В»ячеславовича з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 про стягнення збитків задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 В»ячеславовича на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог-Буковина» збитки в сумі 27024 грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

ОСОБА_11