Справа №585/3610/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/811/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

в с т а н о в и л а :

02 вересня 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду, який мотивував тим, що 08 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_5 був укладений договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 27 березня 2014 року ОСОБА_5 помер. На час його смерті виникла заборгованість за кредитом на суму 7142,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4880,80 грн., заборгованості за відсотками 2261,81 грн. 15 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» була направлена претензія кредитора до Роменської міської державної нотаріальної контори. З отриманої відповіді нотаріуса вбачається, що на підставі поданої претензії заведена спадкова справа №32/2016 щодо майна померлого ОСОБА_5 17 липня 2016 року до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було направлено лист-претензію, як до спадкоємців після смерті ОСОБА_5, оскільки вони постійно проживали зі спадкодавцем на момент смерті, в яких банк предявив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було. Посилаючись на вказані обставини просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7142,61 грн. та судові витрати.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Вказане рішення суду ПАТ КБ «Приват Банк» оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідачі проживали за однією адресою з померлим боржником на час відкриття спадщини, із заявою про відмову у прийнятті спадщини до нотаріальної контори не зверталися, а відтак є таким, що прийняли спадщину. Також суд не зясував, який розмір заборгованості спадкодавця за кредитним договором був на час його смерті, яке майно отримали спадкоємці, яка його вартість та чи покриває вартість отриманого майна розмір заборгованості спадкодавця. Також вважає, що ним не пропущений річний строк, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, для предявлення вимоги до спадкоємця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, так як відсутні докази наявності спадкового майна, яке було прийнято відповідачами після смерті ОСОБА_5 Сам лише факт спільного проживання спадкоємців зі спадкодавцем на момент його смерті не свідчить про фактичне прийняття спадщини, оскільки відсутні докази прийняття такого майна відповідачами, то до них в порядку спадкування не перейшли обов'язки спадкодавців перед іншими особами (кредиторами), а тому відсутні підстави вважати їх такими, що фактично прийняли спадщину.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. В той же час в частині мотивів відмови у задоволенні позову, рішення суду підлягає зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в звязку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції 08 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_5 укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік (а.с.7-31).

27 березня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.35).

Позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 10.01.2016р. заборгованість за договором за розрахунками позивача становить 7142,61 грн., з яких 4880,80 грн. загальний залишок заборгованості за кредитом; 2261,81 грн. заборгованість за відсотками (а.с.5-6).

15 квітня 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» була направлена претензія кредитора до Роменської міської державної нотаріальної контори, в якій позивач просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.39).

Із копії листа Роменської міської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2016 року вбачається, що на підставі поданої претензії нотконторою заведена спадкова справа №32/2016 щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с.40).

07 липня 2017 року на адресу відповідачів було направлено листи-претензії щодо погашення заборгованості за кредитним договором боржника ОСОБА_5 (а.с.41).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

З копії паспорта вбачається, що померлий ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: м. Ромни, вул. 3-й пров. Радянської, 12 (а.с.32). За цією адресою значаться зареєстрованими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.33-34). Відповідно до листів Управління реєстраційних послуг Роменської міської ради від 06 вересня 2016 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: м. Ромни, вул. 3-й пров. Радянської ( на даний час Пригородської), 12 (а.с.53-54).

Разом з тим, відповідно до повідомлення в.о. завідуючої Роменської державної нотаріальної контори від 01 лютого 2017 року, спадкоємці після смерті 27 березня 2014 року ОСОБА_5 в нотаріальну контору із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.90).

Відповідно до п.п. 3.21, 3.22 ОСОБА_5 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про те, що відповідачі не є спадкоємцями померлого, оскільки з матеріалів справи з достовірністю вбачається, що останні на час відкриття спадщини постійно проживали зі спадкодавцем , що підтверджується довідками з місця проживання, протягом встановленого строку із заявами про відмову від спадщини не звертались, а отже є такими, що прийняли спадщину.

В той же час колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Вимога може бути предявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця.

Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобовязаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер 27 березня 2014 року, позивач, як кредитор, не позбавлений був можливості довідатись про його смерть та відкриття спадщини, в той же час, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса лише 27.04.2016 року, а отже з порушенням строків встановлених ст.1281 ЦК України, тому ця обставина позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців, а тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача у справі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності зміни мотивувальної частини рішення та залишення без зміни рішення суду першої інстанції в інших частинах.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 4, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2017 року у даній справі змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, залишивши без зміни рішення суду в інших частинах.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -