Справа № 183/7116/16
№ 2/183/963/17
06 липня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
20 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що виник станом на 15 листопада 2016 року у сумі 4649,15 грн. та судових витрат по справі.
В наступному, в зв`язку з оплатою позивачем заборгованості в розмірі 5627,69 грн., позивачем уточнено позовні вимоги та заявлено до стягнення суму в розмірі 1378,00 грн. судового збору.
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до змісту ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.
Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.
Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому кредитним договором. Однак у порушення умов договору, відповідач порушив взяті на себе зобовязання та перестав належним чином сплачувати борг за кредитом, внаслідок чого станом на 15 листопада 2016 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 4649,15 грн., з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом 750,00 грн., заборгованість за овердрафтом (простроченим кредитом) 3632,08 грн., заборгованість за процентами за користування дозволеним овердрафтом 35,16 грн., заборгованість за процентами за користування овердрафтом (простроченим кредитом) та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом 231,91 грн.
Таким чином, суд, враховуючи відсутність доказів на підтвердження належного виконання зобовязання відповідачем, за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступив від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочив виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Водночас, в наступному, після звернення позивача до суду 05 травня 2017 року відповідачем сплачено повну суму заборгованості за договором.
Так, нормами ст. 1049 ЦК України передбачено зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно наданого позивачем суду розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитом, відсотками станом на 20 червня 2017 року за договором № CES-0000246-Ф/15-KRD від 22 січня 2015 року становить 0,00 грн., тому слід вважати позику повернутою.
Водночас, з урахуванням положень ст.16 ЦК України, які визначають спосіб захисту порушених прав, ст.ст.3, 15 ЦПК України, Глави 8 ЦПК України, не можуть бути предметом окремого позову вимоги про стягнення заборгованості у вигляді судових витрат, понесених особою при зверненні з позовом до суду. Оскільки питання про стягнення судових витрат нерозривно пов`язане із основною вимогою, якою є стягнення заборгованості. При цьому судові витрати, з огляду на положення цивільного законодавства і умови договору, не входять до розміру існуючої заборгованості за договором, яка, як підтверджено позивачем належними доказами, станом на момент розгляду справи є погашеною, а тому в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.
У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.
Водночас, за правилами ст. 89 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.
За таких обставин, враховуючи те, що позивач на момент розгляду справи фактично не підтримує вимог до відповідача про стягнення основної суми заборгованості судові витрати належать до стягнення з відповідача.
Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,174, 212-215,224-226 ЦПК України суд,-
в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов