УХВАЛА

про забезпечення позову

04 липня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Мороз В.О., за участю секретаря Козельської Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 686/14573/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Окрім того, 04 липня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2, які знаходяться на рахунку 0956, відкритому у Хмельницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 315405, в межах суми стягнення 221 765 грн. Вказує на те, що предметом розгляду спору є грошові кошти у значному розмірі, а саме гривневий еквівалент 8 500 доларів США за офіційним курсом НБУ, а оскільки відповідачу стало відомо, що нещодавно відповідач відчужив належний йому на праві власності автомобіль «Шкода Октавіа» та відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань по розписці від 11.04.2016 року та не реагує на вимоги з повернення коштів, що дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з заявником, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Проте, в своїй заяві про забезпечення позову заявник вказав лише про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Окрім того, заявник вказує, що відповідач відчужив автомобіль «Шкода Октавіа», який належав йому на праві власності, проте доказів того, що такий автомобіль належав ОСОБА_2 на праві власності та що він здійснив таке відчуження до заяви долучено не було.

Відомостей про те, що відповідачем ОСОБА_2 відкритий рахунок 0956 у Хмельницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 315405, позивачем до заяви не долучено, клопотання про витребування доказів не заявлялось.

Також, при вирішенні питанні про накладення арешту на грошові кошти потрібно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець, оскільки, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, ст. 153, ст. 210 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу - протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя