Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/14699/16-ц

провадження № 2/521/1225/17

30 червня 2017 року

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Лефтеровій О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 12 липня 2013 року позичив відповідачу грошову суму в розмірі 8 000,00 доларів США з терміном повернення до 01 серпня 2014 року.

У звязку з тим, що відповідач покладені на себе зобовязання не виконав в повному обсязі, суму позики повернув частково, позивач вимушений звернутися з позовом до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просять суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 11 594,08 доларів США, яка складається з: 8000,00 доларів США сума позики; 2 914,19 доларів США проценти за користування позикою; 679,89 доларів США три процента річних з простроченої суми.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення посилаючись на їх необґрунтованість, пояснили суду, що відповідач не укладав договір позики з позивачем, в розписці про отримання позики від 12 липня 2013 року відсутні відомості про позикодавця, що на думку відповідача спростовує твердження позивача, що сума позики надана саме ним.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за яким позивач позичив відповідачу грошову суму в розмірі 8 000,00 доларів США з терміном повернення до 01 серпня 2014 року, що підтверджується розпискою складеною відповідачем.

В серпні 2016 року ОСОБА_2 склав на імя ОСОБА_3 розписку про отримання грошової суми в розмірі 2000,00 доларів США в рахунок часткового погашення боргу за договором позики від 12 липня 2013 року.

На примірнику вказаної розписки міститься відмітка та підпис, виконані ОСОБА_3, про повернення частини позики та отримання ним про це розписки, складеної ОСОБА_2.

З викладеного суд робить висновок, що ОСОБА_3 отримував грошову суму за договором позики саме від ОСОБА_2.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач, покладені на себе зобовязання в повному обсязі не виконав, частково повернув суму боргу в розмірі 2000 доларів США, іншу частину позики в добровільному порядку у встановлений термін не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК Украины за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 6000,00 доларів США, що на день винесення рішення за курсом НБУ складає 156 588 гривень 00 копійок.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики, а саме заборгованості по процентам за користування позикою та трьом процентам річних з простроченої суми, виконаний виходячи з суми позики в розмірі 8000,00 доларів США, без урахування частково сплаченої суми.

Таким чином, відповідно ст. ст. 58, 59 ЦПК України, наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентам за користування позикою та трьом процентам річних з простроченої суми, не є належним та допустимим доказом, з чого суд робить висновок, що позивач не довів цю частину позовних вимог, що є його обовязком відповідно до засад змагальності.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування позикою та трьом процентам річних з простроченої суми за договором позики від 12 липня 2013 року у сумі визначеній позивачем, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 6000,00 доларів США, що на день винесення рішення за курсом НБУ складає 156 588 гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

30.06.17