АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про розірвання кредитного договору, розірвання договору поруки,

зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Родовід банк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (надалі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В обґрунтування позивач зазначав, що 04 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (надалі - ВАТ «Родовід Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 33.1/АА-00006.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 26182, 70 дол. США, з процентною ставкою в розмірі 12,5 % річних, терміном по 04 березня 2015 року включно.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором, 04 березня 2008 року укладені договори поруки між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 й позивачем та ОСОБА_4

Посилаючись на порушення умов кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, з урахуванням уточнень, просив:

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, в сумі 23733, 08 дол. США та 8756471 грн. 26 коп., яка складається з : 21308, 84 дол. США сума простроченої заборгованості за кредитом, 2424, 24 дол. США сума простроченої заборгованості за процентами, 8720651 грн. 47 коп. загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 44819 грн. 79 коп. загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості;

стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, в сумі 23733, 08 дол. США та 8756471 грн. 26 коп., яка складається з : 21308, 84 дол. США сума простроченої заборгованості за кредитом, 2424, 24 дол. США сума простроченої заборгованості за процентами, 8720651 грн. 47 коп. загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 44819 грн. 79 коп. загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Родовід Банк» про розірвання кредитного договору, розірвання договору поруки.

Зазначала, що відповідач в порушення умов договору та чинного законодавства не надав до їх укладення інформації про реальну процентну ставку за кредитом у розмірі 29 % річних та оновленого графіку погашення заборгованості в редакції від 10 листопада 2009 року та необхідну, повну достовірну інформацію про продукцію, що є прямим законодавчим обов'язком банку і спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «Родовід банк» про визнання поруки припиненою.

Зазначав, що ніяких вимог про дострокове погашення кредитного боргу до позивача (поручителя) після виникнення порушень з боку позичальника в період 6 місяців до дня отримання повістки із суду йому не надходило, а тому кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами зазначеного строку, оскільки із закінчення строку припинилось матеріальне право.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Родовід банк» (надалі - ПАТ «Родовід банк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23733,08 дол. США та 495 573 грн. 21 коп., що складає із суми простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 21 308,84 дол. США; суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 2424,24 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 461336 грн. 39 коп.; трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості у розмірі 34 236 грн. 82 коп., а також судові витрати, в сумі 401 грн. 94 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання поруки припиненою.

Визнано поруку за договором поруки від 10 листопада 2009 року на забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 04 березня 2008 року між ВАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк», та ОСОБА_3 припиненою.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Родовід банк» про розірвання кредитного договору, розірвання договору поруки.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду дм. Києва від 06 травня 2016 року стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір, в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила частково скасувати рішення районного суду та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Родовід банк» відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише в частині зустрічних вимог ОСОБА_2, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідачів, яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, 04 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк»», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 33.1/АА-00006.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику кредитну лінію на загальну суму 26182, 70 дол. США, з процентною ставкою в розмірі 12,5 % річних, терміном по 04 березня 2015 року включно. Факт надання зазначених кредитних коштів позивачем підтверджується заявою на видачу готівки № 1281_39 від 04 березня 2008 року (а.с.10-22, 38-42 т.1).

Згідно п. 3.1 кредитного договору, починаючи з місяця наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 311,70 дол. США на рахунок вказаний в пункті 1.3 кредитного договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено, сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами до 10-го числа кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 04 березня 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості по кредитам. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок вказаний у договорі.

Згідно п. 3.9 кредитного договору позичальник зобов'язаний за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день просрочки пеню в розмірі 1.6 процента від суми простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 7.9 кредитного договору, ОСОБА_2 підтвердила, що отримала в письмовій формі та ознайомилася з інформацією, наданою банком про умови кредитування, вартість супутніх послуг, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в додатку 1 до цього договору.

14 жовтня 2008 року укладено додаткову угоду до кредитного договору про встановлення процентної ставки у розмірі 16 % (а.с.23-24, том 1).

10 листопада 2009 року укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким пункт 3.1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції : Починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами згідно з графіком платежів (додаток № 2 «Графік погашення заборгованості» від 10 листопада 2009 року до календарного договору № 33.1/АА-00006.08.2 від 04 березня 2008 року, який є невід'ємною частиною цього Договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку (а.с.25 т.1).

Зазначеною додатковою угодою встановлено, що у випадку порушення позичальником строків виконання будь-яких зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору, понад 20 днів, здійснюється перерахунок графіку погашення заборгованості, а позичальник зобов'язується щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, сплачувати заборгованість за кредитом, процентами та платежами, передбаченими умовами кредитного договору, згідно з новим графіком погашення заборгованості.

Окрім цього, 10 листопада 2009 року укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору про встановлення процентної ставки у розмірі 12,5 %, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту або процентів або плати за обслуговування кредиту, у разі її наявності понад 20 днів, договору про встановлення процентної ставки у розмірі 16 % (а.с.26 т.1).

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконано зобов'язань, визначених договором, останній платіж по тілу кредиту внесено 30 грудня 2010 року, а по відсотках - 29 вересня 2014 року (а.с.198-199 т.2).

Згідно складеного банком розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 33.1/АА-00006.08.2 від 04 березня 2008 року станом на 18 червня 2015 року становить 23733,08 дол. США та 495 573 грн. 21 коп., що складається із суми простроченої заборгованості за кредитом 21 308,84 дол. США; суми простроченої заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 2 424,24 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та процентам за період з 01 липня 2014 року по 18 червня 2015 року, у сумі 2663756 грн. 69 коп.; трьох відсотків річних від суми простроченої кредитної заборгованості за період з 01 липня 2012 року по 18 червня 2015 року у розмірі 34 236 грн. 82 коп. Курс НБУ станом на 18 червня 2015 року становить 21,650235 (а.с.11-14 т. 3).

Згідно висновку проведеної по справі Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз судово-економічної експертизи № 20981/16-45 від 19 квітня 2017 року, прострочена заборгованість по тілу кредиту позивачем визначена правильно, проте розмір процентів за користування кредитом є завищеним й фактично становить 2416,79 дол. США, а не 2 424,24 дол. США., як встановлено в розрахунку (а.с.12,13 т.4).

Під час розгляду справи в районному суді, ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_5 звернулися із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с.57-58 т.3).

Ухвалюючи рішення в частині вимог ОСОБА_2,районний суд виходив з обізнаності ОСОБА_2 перед укладанням кредитного договору з інформацією щодо умов кредитування та сукупну вартість кредиту, що виключило підстави до розірвання кредитного договору та договору поруки й одночасно визнанодоведеним порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору та утворення, у зв'язку з чим, заборгованості.

Колегія суддів визнає вказані висновки суду першої інстанції законними й обґрунтованими та такими, що узгоджуються з сукупністю наявних в справі доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що районним судом не враховано той факт, що кредитний договір не містить правдивої інформації про продукцію постачальника кредитних послуг, а саме про реальну процентну ставку 29 %, дійсні розміри щомісячних платежів, орієнтовану сукупну вартість кредиту, колегія суддів визнає безпідставними.

Згідно умов кредитного договору, сторонами встановлено кінцевий строк повного погашення кредиту - по 04 березня 2015 року включно (п.п.1.1):

1) строк дії договору - до моменту виконання позичальником в повному обсязі взятих на себе зобов'язань;

2) строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 04 березня 2015 року (включно).

Окрім цього, згідно початкових умов кредитного договору, погашення заборгованості за кредитом здійснюється щомісяця не пізніше 10 числа по 311,70 дол. США (п.3.1).

Згідно додаткового договору № 2 від 10 листопада 2009 року до кредитного договору та «графіку погашення заборгованості» від 10 листопада 2009 року (а.с.21-22,25 т.1), погашення основного боргу з 10 листопада 2009 року по 10 листопада 2010 року здійснюється щомісячно по 478 дол. США, а з 10 листопада 2010 року по 10 лютого 2015 року - щомісячно по 382,16 дол. США, та 04 березня 2015 року останній платіж в розмірі 382,38 дол. США.

З матеріалів справи убачається, що початкова процентна ставка за кредит становить 12,5 % річних, з 14 жовтня 2008 року - 16 % річних (додаткова угода №б/н від 14.10.2008 р.), з 10 листопада 2009 року - 12,5 % річних (додатковий договір №3 від 10.11.2009 р.).

Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом за методом факт/факт (п.п. 4.1 та 4.3).

Погашення заборгованості за процентами здійснюється щомісяця не пізніше 10 числа та 04 березня 2015 року (п. 3.3).

За порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі 1,6 % від суми прострочення (п. 3.9).

Відповідно до умов п. 3.8 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в такій послідовності:

1 перша черга - прострочена заборгованість за процентами;

2 друга черга - прострочена заборгованість за основним боргом;

3 третя черга - заборгованість за пенею та штрафами;

4 четверта черга - строкова заборгованість за процентами;

5 п'ята черга - строкова заборгованість за основним боргом.

Згідно пункту 7.6 кредитного договору, він діє до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами, а також пені та штрафів за прострочення основного боргу та процентів.

Як встановлено матеріалами проведеної по справі судово-економічної експертизи, реальна процентна ставка за кредитним договором від 04 березня 2008 року становить 31,93 % річних, розмір орієнтованої сукупної вартості кредиту 52541, 29 дол. США, абсолютне подорожчання кредиту 26358, 59 дол. США. Встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості за зазначеним кредитом не відповідає вимогам законодавства України в частині застосування строку позовної давності та порядку розрахунку пені. Визначено, що суми коштів, сплачені позичальником згідно наявними в справі розрахунковими документами зараховувалися ПАТ «Родовід Банк» відповідно до умов кредитного договору (а.с.3-13 т.4).

Загальна сума щомісячних платежів зі сплати основного боргу за кредитом, зазначених в пункті 3.2.1 кредитного договору, становить 25 990,70 дол. США, що на 192 дол. США менше суми наданого кредиту, зазначеної в п. 3.1 дослідження, хоча в умовах додаткового договору № 2 від 10 листопада 2009 року про це прямо не вказано, у зв'язку з чим зроблено висновок, що сума основного боргу за кредитом в розмірі 192 дол. США повинна бути сплачена позичальником до 10 листопада 2009 року, в тому числі 09 листопада 2009 року (а.с.3,5 т.4).

Відповідно до ст. ст. 6, 627, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищенаведене, умови договору з доповненнями до нього, наявність підпису у зазначених договорах про інформованість щодо їх змісту, колегія суддів не вбачає правових підстав до скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Між тим, з висновками районного суду щодо відсутності правових підстав до застосування строку позовної давності в частині платежів по тілу кредиту, а також розміру заборгованості по процентах за користування кредитом, погодитися неможливо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що згідно умов договору з доповненнями до нього, боржниця зобов'язалася вносити платежі по тілу кредиту та відсотках до 10 числа кожного місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), що залишилося поза увагою суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості підлягає зміні, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Визначаючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачки, а також пеню та 3 % річних, колегія суддів враховує наступне.

Матеріалами справи доведено внесення ОСОБА_2 останнього платежу по тілу кредиту в грудні 2010 року, а по відсотках - у вересні 2014 року, в той час як з позовом банк звернувся 03 липня 2015 року (а.с.67 т.1).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Отже, при наявності сплати відповідачкою останнього платежу на погашення тіла кредиту в грудні 2010 року та заяви сторони спору про застосування строку позовної давності, заборгованість по тілу кредиту підлягає до стягнення в межах трьохрічного строку давності й становить 12611,5 дол. США.

На зазначену суму боргу в межах строку давності вказав і представник ОСОБА_2 у поясненнях (а.с.67 т.3).

Правові підстави до застосування строку давності по відсотках за користування кредитом відсутні, остільки матеріалами справи доведено періодичне внесення відповідачкою платежів у рахунок сплати відсотків за користування кредитом й останній платіж по якому було здійснено 29 вересня 2014 року, тобто банком було заявлено позов в межах трирічного строку (03.07.15) (а.с.198-199 т.2).

З урахуванням положень ч. 2 ст. 258 ЦК України та зазначених обставин, неповернення кредитних коштів в межах строку дії договору, з відповідачки підлягає стягненню пеня в розмірі 1,6 % за кожен день прострочення в межах річного строку та в гривневому еквіваленті, як заявлено у позові.

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 29 червня 2016 року в справі № 6-1188цс16, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до врахування судами під час розгляду аналогічних справ, а тому не вбачає підстав до покладення в основу рішення висновків проведеної по справі судово-економічної експертизи в частині застосування строків давності.

Встановлено, що офіційний курс НБУ долара США до гривні, за яким здійснені позивачем розрахунки заборгованості по пені, станом на 18 червня 2015 року, становить 21,65, в той час як на 22 квітня 2016 року - дату ухвалення судом рішення, курс був значно вищим - 25,37.

За таких обставин, коли станом на дату винесення районним судом рішення курс долара США до національної валюти був значно вищим від курсу, який заявлено позивачем, колегія суддів вважає за необхідне під час проведення розрахунків застосувати курс, заявлений банком у позові.

Отже, з урахуванням заборгованості по тілу кредиту, в національній валюті - 273038 грн. 98 коп. (12611,5 *21,65= 2730380), сума пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту в межах річного строку, починаючи з 03 липня 2014 року і по дату проведених нарахувань - 18 червня 2015 року, становить 1 502 806 грн. 55 коп., а сума пені за несвоєчасне погашення відсотків (з урахуванням гривневого еквіваленту 52323,5) - 287 988 грн. 54 коп.

Зазначене свідчить про те, що сума неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ч. 3 ст. 551 ЦК України й зменшення суми пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту, до суми заборгованості по тілу кредиту - 273039 грн., а суму пені за простроченими процентами до розміру заборгованості по цим платежам - 52324 грн.

Окрім цього, в межах стягнутих сум заборгованості та вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, з відповідачки підлягають до стягнення три відсотки річних від простроченої кредитної заборгованості, сумі 24428 грн. 13 коп., та три відсотки річних за простроченими процентами, в сумі 11736 грн. 35 коп.

З урахуванням умов кредитного договору, норм чинного законодавства, даних аналітичного обліку операцій за кредитним договором, заяви про застосування строку позовної давності, результати проведеного дослідження щодо заборгованості та наявні в справі докази у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про зменшення суми заборгованості, встановленої судом першої інстанції, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 та зміні резолютивної частини рішення районного суду, з викладенням останньої в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту, в сумі 12611,5 дол. США, заборгованість по процентам, в розмірі 2416,79 дол. США

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2016 року в частині вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 кредитної заборгованості змінити та резолютивну частину в цій частині викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (, к/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712) заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту, в сумі 12611,5 дол. США, заборгованість по процентам, в розмірі 2416,79 дол. США, пеню за простроченим кредитом, в сумі 273039 грн., пеню за простроченими процентами, в сумі 52324 грн., три відсотки річних від простроченої кредитної заборгованості, в сумі 24428 грн. 13 коп., три відсотки річних за простроченими процентами, в сумі 11736 грн. 35 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскарженo в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №755/13180/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/40/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.