Справа № 0308/6162/12/ Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л.М.
Провадження № 22-ц/773/1325/17 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар Галицька І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 02 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТБ Банк», і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SME A00/116/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на споживчі цілі 300000 доларів США строком до 23 серпня 2018 року, зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки у розмірі 5,5% річних + FIDR. Також передбачено сплату штрафних санкцій.

У цей же день між банком і відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №SR-SME A00/116/2008, предметом якого є надання поруки поручителем ОСОБА_2 перед кредитором за виконання боржником своїх обовязків по зазначеному кредитному договору у повному обсязі таких зобовязань.

Згідно укладених між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року та договору про відступлення права вимоги від 20.07.2011 року до товариства від банку перейшло право вимоги за кредитним договором та договором поруки.

Відповідачі належним чином не виконують своїх зобовязань за кредитним договором, у результаті чого станом на 01.11.2011 року утворилася заборгованість у розмірі 2817605,78 грн., яку позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів, а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 червня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» 2817605 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором та по 1411 грн. 50 коп. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, у судове засідання не з'явилися.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтями 1048, 1050, 1054 цього Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтями 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку і відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТБ Банк», і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СМ-SME A00/116/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на споживчі цілі 300000 доларів США строком до 23 серпня 2018 року, зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки у розмірі 5,5% річних + FIDR. Також передбачено сплату штрафних санкцій (а.с.4-8).

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачем ОСОБА_2 02.09.2008 року було укладено договір поруки №SR-SME A00/116/2008, предметом якого є надання поруки поручителем ОСОБА_2 перед кредитором за виконання боржником своїх обовязків по зазначеному кредитному договору у повному обсязі таких зобовязань (а.с.13).

Згідно укладених між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 20.07.2011 року та договору про відступлення права вимоги від 20.07.2011 року до товариства від банку перейшло право вимоги за кредитним договором та договором поруки (а.с.34-47).

Судом першої інстанції встановлено порушення з боку відповідача ОСОБА_1 умов кредитного договору, що виразилося у неповерненні отриманих у банку грошових коштів.

Із розрахунку позивача вбачається, що станом на 01.11.2011 року у позичальника перед банком утворилася заборгованість у розмірі 2817605,78 грн., з яких: 291352,51 доларів США, що еквівалентно 2324118,97 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 41351,54 доларів США, що еквівалентно 329861,23 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом та 163625,58 грн. пеня (а.с.16, 17).

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобовязання як від боржника, так і від поручителя, а суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покликання апелянта на ту обставину, що суд порушив норми процесуального права, розглянувши спір у його відсутності, не впливають у даному випадку на правильність ухваленого рішення, оскільки жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог відповідач не приєднав і до апеляційної скарги.

Крім того, чинний на даний час Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає такої підстави для скасування судового рішення як розгляд справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь, не повідомлених належним чином про час і місце судового засідання.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв відповідача ОСОБА_2 про розгляд даної справи. Судова повістка на його імя про виклик у судове засідання на 11 год. 00 хв. 08.06.2012 року була повернута суду за відмовою адресата від її одержання (а.с.93), що згідно ч.8 ст.76 ЦПК України вважається повідомленням відповідача. А про розгляд справи 25.06.2012 року відповідач був належним чином повідомлений 18.06.2012 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.97) і клопотань про відкладення розгляду справи апелянт не подавав, що свідчить про небажання самого відповідача добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки (ч.3 ст.27 ЦПК України). Суд першої інстанції розглянув справу у відповідності до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.

Покликання апелянта на ту обставину, що він не отримував листи із суду, оскільки з липня 2014 року проживає за іншою адресою не беруться судом до уваги, оскільки зміна місця проживання має місце через два роки уже після ухвалення судового рішення, а на час розгляду справи відповідач про розгляд справи був повідомлений судом належним чином.

Покликання апелянта на те, що суд не перевірив правильність нарахувань заявленої до стягнення суми боргу відхиляються апеляційним судом, оскільки жодних належних та допустимих доказів щодо того, що цей розмір заборгованості має бути іншим, або що така заборгованість взагалі відсутня відповідач як суду першої інстанції, так і апеляційному суду не надав.

Покликання апелянта на те, що суд безпідставно стягнув із нього кошти на користь позивача, не пересвідчившись, чи має останній право вимоги відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Укладені між банком і товариством 20.07.2011 року договори купівлі-продажу кредитного портфелю та про відступлення права вимоги відносяться до оспорюваних договорів. Апелянт до апеляційної скарги не приєднав жодного доказу в підтвердження факту оспорення ним наявних у матеріалах справи договорів, укладених з позивачем.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 та ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Ні кредитним договором, ні договором поруки, ні договором про відступлення права вимоги за ними не передбачено, що заміна кредитора має здійснюватися за згодою боржника, як і не передбачено право боржника визначати спосіб заміни кредитора у зобовязанні.

Виходячи з наведеного, повно і обєктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженого рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства щодо обовязкового повідомлення судом усіх осіб, які беруть участь у справі про день та годину її розгляду, відповідно до вимог п.6 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в дохід держави підлягають стягненню понесені витрати у розмірі 180 грн., повязані з публікацією в пресі оголошення про їх виклик, оскільки за зазначеними в матеріалах справи та в апеляційній скарзі адресами їх знаходження останні судові повістки не отримували.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2012 в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в дохід держави по 90 грн. (девяносто грн.) з кожного витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді