05.07.2017 Єдиний унікальний № 371/585/17
Провадження №2/371/411/17
Миронівський районний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Миронівський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 серпня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

На день пред'явлення позову відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушив умови договору щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до утворення станом на 28 лютого 2017 року заборгованості у розмірі 34 444 грн. 00 коп.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 08 серпня 2012 року в розмірі 34 444 грн. 00 коп., а також судові витрати.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду не надсилав.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 08 серпня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Згідно Умов та правил надання банківських послуг убачається, що відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

Відповідач неналежно виконує взяті на себе за кредитним договором б/н від 08 серпня 2012 року зобов'язання, допустив заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року становить 34 444 грн. 00 коп., з яких:

- 1 343,59 грн. - заборгованість за кредитом;

- 27 034,03грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 3 950,00 грн заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500грн. (фіксована частина) та 1 616,38грн. (процентна складова).

Вказане підтверджується відповідним розрахунком заборгованості(а.с.4-5).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач у судове засідання не зявився, своїм правом подати заперечення проти позову та оскаржити розмір заборгованості не скористався.

Разом з тим, судом установлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Вказана правова позиція ВСУ міститься у справі № 6-2320цс16.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 950,00грн., а також штрафів у розмірі відповідно 500 грн. та 1 616,38 грн.позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Проте, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність не може застосовуватися за жодних обставин, оскільки можливість її застосування повязується лише з наявністю про це заяви сторони у спорі.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (6-738цс15).

На підставі ст.88 ЦПК України витрати, повязані зі сплатою судового збору, слід стягнути з відповідача.

На підставі ст.ст.526, 527, 530, 533, 610, 612, 629, 631, 1050, 1054, ЦК України, Закону України Про банки та банківську діяльність, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором б/н від 08 серпня 2012 року у розмірі 28 377 грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко