У х в а л а

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року, клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Дудись В.Н., про скасування обтяжень,

в с т а н о в и л а :

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області заочним рішенням від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: скасував обтяження нерухомого майна (квартири), яка була предметом договору іпотеки.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 квітня 2017 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишила без змін.

27 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 572, 575, 593 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини п'ятої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 17 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» та частин першої, другої статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах цих норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права. На підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, він посилається на постанову Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року.

Водночас заявник порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень.

Відповідно до частин першої та третьої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_3339/ed_2017_08_03/pravo1/T041618.html?pravo=1>, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Установлено, що ухвала суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, постановлена 27 квітня 2017 року.

Судові рішення, на які заявник посилається на підтвердження неоднакового застосування норм матеріального права, ухвалено 21 вересня 2016 року та 19 липня 2017 року.

Отже, строк для подання заяви про перегляд судових рішень з урахуванням дати наданих заявником для порівняння судових рішень спливає 19 жовтня 2017 року.

Оскільки заявник звернувся із заявою до Верховного Суду України 27 вересня 2017 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті), то відсутні правові підстави щодо розгляду клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання указаної заяви.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 27 квітня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, залишивши без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, погодився з їх висновками про наявність правових підстав для скасування обтяження нерухомого майна з огляду на положення частини третьої статті 593 ЦК України, оскільки позивач виконав забезпечене заставою зобов'язання.

Разом з тим у наданій для порівняння ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року суд касаційної інстанції скасував рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав допущення ним порушень норм ЦПК України, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, порівняння наведених судових рішень не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року, наданій заявником для порівняння, міститься правовий висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Таким чином, висновки суду касаційної інстанції, зроблені в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, не суперечать викладеним у зазначеній постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міськрайонного нотаріального округу Дудись В.Н., про скасування обтяжень за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2017 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку подання заяви про перегляд указаних судових рішень залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко