Справа № 758/2828/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 вересня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника третьої особи Подільської РДА - Кальченко Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.Свої вимоги мотивує тим, що згідно ордеру від 27.05.1983 р. НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Шевченківської міської ради, вищевказана квартира була надана на сім»ю із трьох осіб: ОСОБА_6 - 3 особу у справі, її сина - позивача та чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, ОСОБА_4 - як колишня дружина позивача, ОСОБА_5 - як його донька та ОСОБА_7 - онука. Позивач вказує, що відповідачі добровільно залишили жиле приміщення та з 2004 року в квартирі не проживають, нею не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням як такі, що не користуються ним більш 6 місяців без поважних причин.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на наведені в позові обставини, вказавши, що в спірній квартирі відповідачі колишня дружина - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_5 не проживають з липня 2004 року. З того часу відповідачі в квартирі не з'являлись, спроб повернутись додому з їх боку не було, перешкод в користуванні їм житлом ніхто не чинив. Донька ОСОБА_5 є заміжньою, має свою дитину, мешкає з чоловіком.

Представник позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю) в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги, посилаючись, що всі наявні, передбачені законом підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, оскільки відповідачі не користуються квартирою, яка не приватизована, більше 6 місяців без поважних причин.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей, залучений до участі в справі за ініціативою суду, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважаючи на те, що дитина повинна мати право на користування житлом, з метою недопущення порушень житлових прав.

Представник залученої до участі в справі за ініціативою суду як третьої особи житлового органу - ДП «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з»явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, своє право на участь у судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі повторно неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що спірне жиле приміщення являє собою однокімнатну квартиру, жилою площею 18,52 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7). На час розгляду справи дана квартира є службовою та відноситься до відомчого житлового фонду.

Згідно наданих суду документів, вищевказана квартира відповідно до ордеру від 27.05.1983 року, виданого виконавчим комітетом Шевченківської районної Ради народних депутатів, була отримана матір»ю позивача ОСОБА_6 на сім»ю у складі трьох осіб (ОСОБА_6 - 3 особу у справі, її сина - позивача та чоловіка ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8) (а.с. 7 зворот, 8).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 є колишньою дружиною позивача, шлюб з якою розірвано 12.02.2004 року на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва (а.с. 11 зворот), відповідачка ОСОБА_5 є донькою позивача, а відповідачка ОСОБА_7 - онука позивача.

З довідки форми № 3, виданої ЦКС №44 КП «КК з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» від 22.02.2017 р. та наданих документів, вбачається, що в житловому приміщенні зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - власник особового рахунку, з 07.09.1995 р., відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - з 17.10.1997 р.; відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - з 27.02.1998 р., відповідач ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - з 14.11.2016 р.

Вищевказане житлове приміщення відноситься до комунальної власності, будинок перебуває на обслуговуванні житлового органу - КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва».

За змістом ст.64 ЖК України члени сім'ї та такі, що перестали бути членами сім'ї наймача житлового приміщення, користуються рівними правами по користуванню житлом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р.) наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як вбачається з листа Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із заявами про чинення їм перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 та з проханням їх вселення до вказаної квартири до Подільського УП в м. Києві не зверталися ( а.с. 77).

Згідно з актами, складеними житловим органом 17.10.2016 р., 20.12.2016 р., 21.02.2017 р. відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають за місцем своєї реєстрації.

У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_9, який є батьком малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також зареєстрована у вказаній квартирі, згідно якої останній підтверджує, що малолітня ОСОБА_7 ніколи не проживлал за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 67).

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, який є другом позивача, підтвердив суду той факт, що відповідачі не мешкають у спірній квартирі.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив, майно та речі відповідачів в квартирі відсутні.

На спростування доводів позивача відповідачі всупереч вимогам ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України не надали суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірній квартирі або поважність причин не проживання у цій квартирі.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі не мешкають в спірній квартирі з липня 2004 р. без поважних причин, а тому останні втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягають визнанню такими в судовому порядку.

Судом встановлено, що реєстрація 14.11.2016 р. малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до спірної квартири відбувалась в зв'язку з реєстрацією там матері дитини - відповідача ОСОБА_5

Відповідно до ст.29 ч.3 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Тим самим, право користування дитини вищевказаною квартирою є похідним від права відповідача ОСОБА_5, як її матері, на користування спірним житлом.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що малолітня дочка відповідача ОСОБА_5 не мешкає в спірній квартирі, а проживає разом зі своєю матір'ю.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 підлягає визнанню такою, що втратила право користування житлом, разом зі своєю малолітньою дитиною.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, ст.ст.64, 71, 72 ЖК України, ст.29 ч.4 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 208-209, 212, 213, 214-215, 224, 228, 233 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця», Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з малолітньою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо їх не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова