АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4474/17 Справа № 207/2600/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу комунального закладу «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської обласної ради, комунального закладу «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про скасування розпорядження та наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим позовом до Дніпропетровської обласної ради, комунального закладу «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (далі КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради) про скасування розпорядження та наказу про звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 27 травня 2015 року №652-31/VI та наказу КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» №118 від 15 липня 2015 року його було призначено головним лікарем строком на три роки з укладенням строкового трудового договору.

Зазначав, що 15 липня 2015 року Дніпропетровською обласною радою в особі голови Дніпропетровської обласної ради та ним було укладено контракт №55-1 про призначення його на посаду головного лікаря КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради на строк дії цього контракту згідно з рішенням обласної ради від 27 травня 2015 року №652-31/VI «Про трудові відносини з керівниками комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», строком дії з 15 липня 2015 року до 15 липня 2018 року.

Вказував на те, що на підставі розпорядження виконуючого обовязки голови Дніпропетровської обласної ради від 11 серпня 2016 року №52-КП та наказу виконуючого обовязки головного лікаря КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» від 12 серпня 2016 року №147К його було звільнено з посади головного лікаря з 11 серпня 2016 року відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що рішення про його звільнення є незаконними, оскільки вони вчинені з грубим порушенням норм діючого законодавства, а тому просив суд ухвалити рішення, яким скасувати розпорядження виконуючого обовязки голови Дніпропетровської обласної ради від 11 серпня 2016 року №52-КП та наказ виконуючого обов'язки головного лікаря КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» від 12 серпня 2016 року №147К про звільнення його з посади головного лікаря як незаконні; поновити його на посаді головного лікаря та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 серпня 2016 року по день ухвалення рішення.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради ставить питання про скасування рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до вимог ч.ч.1,6 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 27 травня 2015 року №652-31/VI та наказу КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» №118 від 15 липня 2015 року був призначений головним лікарем КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» строком на три роки з укладенням строкового трудового договору (т.1 а.с.5,12).

15 липня 2015 року між Дніпропетровською обласною радою в особі голови Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_3, який діяв на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та ОСОБА_2 було укладено контракт №55-1 про призначення останнього на посаду головного лікаря КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради на строк згідно з рішенням обласної ради від 27 травня 2015 року №652-31/VI «Про трудові відносини з керівниками комунальних підприємств, закладів та установ, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області з 15 липня 2015 року до 15 липня 2018 року (т.1 а.с.6-9).

На підставі розпорядження виконуючого обовязки голови Дніпропетровської обласної ради від 11 серпня 2016 року №52-КП та наказу виконуючого обовязки головного лікаря КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» від 12 серпня 2016 року за №147-К позивача ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади з 11 серпня 2016 року на підставі п.8 ст.36 КЗпП України.

Підставою для прийняття розпорядження про звільнення ОСОБА_2 заступником голови обласної ради стала пропозиція Дніпропетровської обласної адміністрації від 09 серпня 2016 року про дострокове розірвання трудового контракту у звязку з виявленими порушеннями в його діяльності на займаній посаді (т.1 а.с.47-49).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що його звільнення з займаної посади відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства, що як наслідок потягнуло за собою порушення його трудових прав які підлягають захисту у судовому порядку.

Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення.

Згідно вимог ст.139 КЗпПУ, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.21 КЗпП України трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі, дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Поширення сфери укладення контрактів на керівників державних, комунальних закладів охорони здоровя здійснено законодавцем відповідно до частин 3 статті 21 КЗпП України, тобто законом, і узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року №12-рп/98.

Згідно з п.8 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави передбачені контрактом.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 визначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Закон України «Про місцеві державні адміністрації» та Закон України «Основи законодавства України про охорону здоровя» визначають контрактну форму трудового договору як обовязкову для призначення керівника державного або комунального закладу охорони здоровя.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» встановлено, що призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до Статуту КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради», затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради від 15 березня 2013 року №426-18/VI та зареєстрованого 17 жовтня 2013 року, нова редакція якого затверджена рішенням Дніпропетровської обласної ради від 21 жовтня 2015 року №698-34/VI, - КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» є комунальним закладом, заснованим на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області та перебуває в управлінні Дніпропетровської області ради.

Керівники державних, комунальних закладів охорони здоровя призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту.

В той же час, відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування», питання щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, призначення і звільнення їх керівників вирішуються виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради.

Відповідно до п.1.3 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, затвердженого рішенням сьомої сесії пятого скликання Дніпропетровської обласної ради від 23 березня 2007 року №123-7/У, питання про призначення на посаду і звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, вирішуються виключно на сесіях обласної ради відповідно до ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україна, з урахуванням вимог Кодексу законів про працю України, інших законодавчих та нормативно-правових актів України та цього Положення.

З метою забезпечення постійного управління підприємствами, установами та закладами, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, голова обласної ради у міжсесійний період на підставі заяви керівника підприємства, установи, закладу про звільнення вирішує це питання шляхом видання відповідного розпорядження.

Таким чином звільнення керівника КЗ «КЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради», без його заяви про звільнення, це виключна компетенція обласної ради.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В ст.58 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Матеріалам справи підтверджується факт того, що звільнення позивача з займаної посади відбулося з прямим порушенням норм чинного законодавства, що не спростовується доводами апеляційної скарги.

За змістом ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Ухвалюючи рішення суд першої, відповідно до вимог статей 10,11,60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов вірного висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, а тому його необхідно поновити на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не свідчать про незаконність та неправильність рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального й процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального закладу «Криничанська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_4