Справа № 128/1295/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04.07.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом 17.05.2017 року, який обґрунтовує тим, що вона з 11.10.2003 року перебуває з відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_2 - син ОСОБА_4.Зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки має добрий стан здоров'я, не має інших утриманців та аліментів нікому не виплачує. За вказаних обставин, після зміни позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно.

В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 в поданій заяві просила змінені позовні вимоги задовольнити, а відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначив, що змінені позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 11.10.2003 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3, виданого 11.10.2003 (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 14.03.2005 року (а.с. 3), а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 14.03.2014 року (а.с. 2).

З довідки № 850, виданої виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.05.2017 року вбачається, що діти сторін по справі проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 6).

Так, судом встановлено, що між сторонами по справі не досягнуто домовленості щодо утримання малолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати синів, судом не встановлено. Відтак, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання спільних дітей, тобто може надавати допомогу на їх утримання.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх синів сторін по справі, суд враховує їх стан здоров'я та матеріальне становище, які здорові, перебувають на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, працездатного віку, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання малолітніх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначений позивачем та визнаний відповідачем у твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача, а на користь позивача - судові витрати за надання правової допомоги адвокатом, яка згідно довідки, наданої адвокатом Гуменюк Н.В., становить 400 грн. (а.с. 7).

Керуючись ст.ст. 141, 158, 197, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 11, 60, 88, 212-215, 224, 225, 367 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання малолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 17 травня 2017 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття, з індексацією цієї суми відповідно до закону.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, в доход держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, випрати на правову допомогу в розмірі 400 (чотириста) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається на рішення суду до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: