АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/138/17 Головуючий І інстанції: Гайдук Л.П.
Справа № 638/3900/15-ц Доповідач: Пономаренко Ю.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2, за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Калина», ОСОБА_5 про стягнення неустойки за звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОБК «ЖБК «Калина» про стягнення неустойки та звернення стягнення на предмет іпотеки, та 25 червня 2015року уточнив вимоги до ОСОБА_4, ОБК «ЖБК «Калина» та ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14 грудня 2009 року він позичив відповідачу ОСОБА_4 валютні цінності у розмірі 49450 доларів США терміном до 14 червня 2010 року, про що між ними укладено договір позики.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань за договором позики, між позивачем та ОСОБА_5, 14 грудня 2009 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 поручилася перед позивачем за повернення ОСОБА_4 позичених коштів і стала солідарним із ним боржником за зобовязанням повернути ці кошти, а також сплатити проценти за користування ними, штраф, компенсацію збитків і відшкодування моральної шкоди.

Того ж дня, тобто 14 грудня 2009 року, в забезпечення виконання зобовязань з повернення позичених коштів за вказаним договором позики між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 за реєстровим номером 5045, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_4 передав в іпотеку ОСОБА_3 належний йому на праві власності житловий будинок № 13, що розташований за адресою: місто Харків, вулиця Батумська. Одночасно у звязку з посвідченням цього договору іпотеки приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з прибудовами № 13, що розташований за адресою: місто Харків, вулиця Батумська, загальною площею 445,5 кв.м., житловою площею 84,2 кв.м., який на момент накладення заборони відчуження належав ОСОБА_4.

23 серпня 2012р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 була знята заборона відчуження житлового будинку з прибудовами № 13 по вул. Батумській в м. Харкові на підставі наданого ОСОБА_4 рішення Дзержинського райсуду м. Харкова та ухвали апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2012р.

30.08.2012р. між ОСОБА_4 та ОК «ЖБК «Калина» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 13 по вул. Батумській в м. Харкові, внаслідок чого змінився іпотекодержатель.

17 січня 2012р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, однак останнім 05 жовтня 2012р. представнику позивача - ОСОБА_8 були сплачені грошові кошти в розмірі 49450 доларів США., проте ОСОБА_4 не були сплачені відсотки за користування позикою, ні 3 відсотків річних за період прострочення виконання зобовязання з повернення боргу.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 вересня 2013р. з ОСОБА_4 було стягнуто 70064,68грн. в рахунок погашення боргу, 50000грн. неустойки та судові витрати в розмірі 4658,20грн.

Проте відповідачем ОСОБА_4 свої зобовязання не були виконані у звязку з чим рішенням суду від 18 листопада 2014р. з останнього було стягнуто неустойку за прострочення виконання зобовязання з повернення боргу за договором позики від 14 грудня 2009 року в період з 03 червня 2013 року по 03 червня 2014 року в сумі 2923654грн.

Отже, згідно зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили, всього за укладеним договором позики від 14 грудня 2009 року з відповідача ОСОБА_9 на користь позивача ОСОБА_3 вирішено стягнути суму заборгованості в розмірі 3048376,88 грн.

Відповідно до змісту п. 5 договору позики, сторони домовилися, що за прострочення будь-якого строку виконання зобовязання по поверненню позики відповідач (в договорі - «позичальник») повинен сплатити на користь позивача (в договорі - «позикодавця») неустойку в розмірі 8000 грн. за кожен день прострочення.

В звязку з вищевикладеним позивач просив задовольнити його вимоги за договором позики від 14 грудня 2009 року в сумі 3048376,88 грн., а також вимоги, які предявлені в цьому позові, щодо стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь неустойки за останній рік перед зверненням позивача в суд із цим уточненим позовом, тобто з 25 червня 2014 року по 25 червня 2015 року в сумі 2920000 грн., за рахунок предмета через процедуру звернення стягнення на нього шляхом продажу будь-якій третій особі-покупцю, а також просив суд вжити заходи щодо збереження предмета іпотеки шляхом передання його в його управління на період до його реалізації - будь-якій третій особі-покупцю. Також позивач просив одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки примусово виселити з предмета іпотеки за рішенням суду ОСОБА_4 та ОК «ЖБК «Калина» та передати предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації, надати позивачу право предявляти правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатися, подавати, одержувати і підписувати необхідні довідки та документи, заяви (в тому числі стосовно сімейного стану іпотекодавця ОСОБА_4), до Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», Державної міграційної служби України, Державної реєстраційної служби України та інших державних органів, установ, підприємств, організацій, з питань отримання Витягів та інших документів, довідок про склад сімї, а також вчиняти всі інші дії, повязані з виконанням цих питань.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за договором позики в розмірі 50000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Скасовано ухвалу від 01.07.2015 року, якою накладено заборону відчуження житлового будинку з прибудовами № 13, що розташований за адресою м. Харків, вул. Батумська, загальною площею 445,5кв.м., житловою площею 84,2кв.м., який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Калина».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 просив рішення в частині стягнення неустойки змінити, задовольнивши цю позовну заяву в повному обсязі, в іншій частині рішення суду І інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

13.06.2017 року через канцелярію апеляційного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_3, в якій він на підставі ч. 4 ст. 300 ЦПК України відмовляється від своєї апеляційної скарги та на підставі ч. 1 ст. 304 ЦПК України відмовляється від позову.

Обговоривши вказану заяву ОСОБА_3, судова колегія вважає, що ця заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, має право протягом усього часу апеляційного розгляду справи відмовитися від неї частково або повністю, що є підставою для закриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Колегія суддів, виходячи із змісту заяви ОСОБА_3, з якої вбачається, що він не зацікавлений в продовженні розгляду даної справи, звертаючи увагу на те, що позов задоволений частково та на користь позивача стягнута певна сума та беручи до уваги, що відповідачі по справі рішення суду 1 інстанції не оскаржували, а справа розглядається саме за апеляційною скаргою ОСОБА_3, колегія суддів вважає за можливе заяву задовольнити частково, прийняти відмову ОСОБА_3 від апеляційної скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, а також виходячи із основоположного принципу диспозитивності цивільного процесу, судова колегія вважає за можливе прийняти відмову ОСОБА_3 від поданої ним апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року, у звязку з чим закрити апеляційне провадження у зазначеній цивільній справі на підставі ч. 4 ст. 300 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 27, 208, 209, 210, 300, 303, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_3 про відмову від позову та апеляційної скарги задовольнити частково.

Прийняти відмову ОСОБА_3 від апеляційної скарги, поданої ним на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Калина», ОСОБА_5 про стягнення неустойки за звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий: Ю.А. Пономаренко

Судді: Л.В. Карімова

ОСОБА_1