Справа № 199/1708/16-ц
30.05.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Борулько М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Григор?євої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 14.03.2013 року між нею та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала у борг, а відповідачка взяла грошові кошти в сумі 12 700 доларів США, строком до 14.06.2013 року та зі сплатою 3% у місяць за користування позикою, про що остання надала власноруч написану розписку.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, відповідно до ст. 77 ЦПК України, про зміну свого місця проживання суд не повідомляла, про день слухання повідомлялась за останнім відомим місцем перебування, у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивачки вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Разом з тим, в запереченнях від 25.04.2016 р. відповідачка наголошує на тому, що розписка від 14.03.2013 р. є фальшивим документом, вона ніколи не підписувала такої розписки та не мала наміру брати кошти у позивача в такій великій сумі, а існуючий підпис здійснено позивачкою чи іншою особою із наслідуванням справжнього підпису відповідачки.
За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.03.2013 року між Григор?євою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого позивачка передала у борг, а відповідачка взяла грошові кошти в сумі 12 700 доларів США, строком до 14.06.2013 року та зі сплатою 3% у місяць за користування позикою, про що остання надала власноруч написану розписку (а.с. 45).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; на виконання ч. 1 ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
За умовами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); за ч. 1 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-59 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За розгляду справи позивач, на переконання суду, довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України, та, розглядаючи цивільну справу, судом відповідно до закону були встановлені факти та відповідні правовідносини.
Як було встановлено судом, факт отримання відповідачкою ОСОБА_2 грошових коштів підтверджується відповідною розпискою від 14.03.2013 року (а.с. 45). Щодо її заперечень в частині фальшивості наданого позивачкою доказу (розписки), то ухвалою суду від 18.10.2016 р. судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання: чи виконаний підпис на розписці від 14.03.2013 року ОСОБА_2 або іншою особою із наслідуванням справжнього підпису, та чи виконаний повний текст розписки від 14.03.2013 року. ОСОБА_2 або іншою особою із наслідуванням справжнього підпису?
Не зважаючи на це, експертне дослідження проведене не було через несплату відповідачкою грошових коштів за проведення експертизи. Таким чином відповідачкою не надано доказів на підтвердження своїх заперечень.
Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору 6890,00 грн..
Керуючись ст. ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Григор?євої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь Григор?євої ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 14.03.2013 року в розмірі 689 852,78 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 890,00 гривень, а всього 696742 (шістсот дев'яносто шість тисяч сімсот сорок дві) гривні 78 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: