Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/941/17
Провадження № 2/433/567/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

при секретарі судового засідання Рєзніковій Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2007 року ним було підписано заяву позичальника № HAXRRX14640072, відповідно до якої відповідачем надано банку кредитні кошти в сумі 1243,02 грн. під 1% щомісячно за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 26.08.2008 року. У травні 2017 року він довідався, що 12.05.2017 року постановою державного виконавця Троїцького відділу ДВС Головного ТУЮ в Луганській області відкрито виконавче провадження № 53908041 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу № 5031 від 01.11.2016 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 38255,62 грн. з урахування відсотків, пені та штрафів. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Тому, просить визнати виконавчий напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Причина неявки суду не відома.

Треті особи - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та представник Троїцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини - ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 26.08.2007 року ОСОБА_1 було підписано заяву позичальника № HAXRRX14640072, відповідно до якої відповідачем надано банку кредитні кошти в сумі 1243,02 грн. під 1% щомісячно за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 26.08.2008 року (а.с. 17).

01 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис № 5031 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк грошових коштів в сумі 38255,62 грн. з урахування відсотків, пені та штрафів(а.с.16).

На підставі виконавчого напису № 5031 від 01.11.2016 державним виконавцем Троїцького районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 12.05.2017 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53908041 (а.с.12).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктами 1, 2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. 2) кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Пунктом 4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 22 02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із п. 3.5. глави 16 вищевказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Таким чином, аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Приймаючи рішення про звернення до нотаріуса для вчинення ним виконавчого напису, стягувачу необхідно надати документи, які б підтверджували наступні умови, зокрема, чи підпадає заявлена вимога під вид заборгованості, визначений Постановою Кабінету Міністрів України; чи є в наявності та оформлені належним чином документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України, чи підтверджують наявні документи безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та прострочення виконання зобов'язання; чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Як встановлено судовим розглядом, вчинення виконавчого напису здійснено без підтвердження безспірності заборгованості, що є порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.)

Відтак, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу по наявних у ній доказах.

Так, відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності звернення до нотаріусу та вчинення ним, на підставі поданих відповідачем документів , виконавчого напису.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача суми судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 16 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Троїцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5031 від 01 листопада 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», що є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору №HAXRRX14640072 від 26 серпня 2007 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 09 вересня 2016 року грошових коштів у сумі 38255 (тридцять вісім тисяч двісті пятдесят пять) грн. 62 коп. з урахуванням відсотків, пені та штрафів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2017 року.

Суддя О.С. Певна

4

Певна

05.07.17