АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5944/17 Головуючий 1 інст. - ОСОБА_6
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Жовтневий районний відділ Головного Управління державної міграційної служби України в Харківській області, ОСОБА_5 про захист порушеного права користування житлом, вселення та виселення, припинення дії договору найму житлового приміщення у зв'язку з нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 про захист порушеного права користування житлом, вселення та виселення, припинення дії договору найму жилого приміщення - відмовлено.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року, по справі № 639/7094/14-ц відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Зазначила, що в мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року судом апеляційної інстанції встановлено обставини, які вона вважала істотними для справи та нововиявленими, оскільки вона отримала її копію лише 03 лютого 2017 року.

Просила переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року; скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року, прийняти нове судове рішення, яким захистити цивільне право ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постійне проживання за місцем реєстрації в жилому будинку № АДРЕСА_1, вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 за їх постійним місцем реєстрації в жилий будинок № АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3 не порушувати право ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постійне проживання за місцем реєстрації в жилому будинку № АДРЕСА_1 і не перешкоджати ОСОБА_1, ОСОБА_2 постійно проживати за місцем реєстрації в жилому будинку № АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 721,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції; постановити окрему ухвалу про порушення суддею ОСОБА_6 норм ЦПК України під час розгляду справи.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги заяви. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що її не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; що суд першої інстанції помилково на свій розсуд коментує норми чинного законодавства.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, ухвалу суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами заява відповідно до статті 361 ЦПК України не передбачає.

Статтею 361 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надане Конституційним Судом України офіційне тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України) . Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі . Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» передбачено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 про захист порушеного права користування житлом, вселення та виселення, припинення дії договору найму жилого приміщення - відмовлено.

Із змісту заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами вбачається, що ОСОБА_1 вважала, що встановлені обставини в рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року, мотивувальній частині ухвали Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року по справі № № 639/7094/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: Жовтневий РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації і є істотними для справи та нововиявленими.

Проте, як вбачається з матеріалів справи в обґрунтування своєї касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року ОСОБА_2 посилалася на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року, яким суд апеляційної інстанції, на її думку, не надав оцінку правовим нормам, тобто ці обставини вже були відомі.

Із змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2015 року, предметом перегляду якого було судове рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 червня 2015 року вбачається, що суд касаційної інстанції зазначив, що судові рішення, на які посилається ОСОБА_1 стосувалися визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених статтею 405 ЦК України та в цьому рішенні суду не встановлено обставини, які б свідчили про наявність у неї права користування спірним жилим приміщенням.

Виходячи з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 були відомі ОСОБА_2, на час розгляду справи були предметом розгляду у суді касаційної інстанції, суд надав їм відповідну правову оцінку, не можна вважати їх, виходячи з змісту статті 361 ЦПК України, нововиявленими обставинами.

Оскільки ухвалу постановлено з додержанням вимог закону, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України - це є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії