Справа № 2-129/11
Провадження № 2/496/71/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Ткаченко В.М.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою і просить поділити житловий будинок та земельну ділянку площею 0,110 га, що розташовані по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області.

06.09.2012 року ОСОБА_4 помер, ухвалою суду від 26 вересня 2016 року ОСОБА_2 залучений як правонаступник ОСОБА_4, тобто ОСОБА_2 набув статусу позивача.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що підтримує позов ОСОБА_4 в первісній редакції від 06.09.2010 року, а подальші уточнення ОСОБА_4 і його, ОСОБА_2, просить не розглядати і від уточненої позовної заяви відмовляється.

Позовна заява від 06.09.2010 року мотивована тим, що ОСОБА_4 є власником ? частини житлового будинку, розташованого по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, а також земельної ділянки площею 0,110 га за цією ж адресою. Власником іншої ? частини вказаного житлового будинку є ОСОБА_3 Між ними постійно виникають спори про порядок користування та володіння житловим будинком і земельною ділянкою. Відповідач використовує частину будинку, що перевищує його частку. Оскільки досягнути згоди з приводу поділу майна вони не можуть, позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні на задоволенні первісного позову в редакції від 06.09.2010 року наполягав і пояснив, що спору у нього з ОСОБА_3 немає, свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 він не отримав, оскільки нотаріусом йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивач не набув право власності на ? частину житлового будинку у порядку спадкування. Крім того, на час смерті ОСОБА_4 земельна ділянка взагалі не належала йому на праві приватної власності, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку визнано недійсним.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов»язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов»язкові для нього так само, як вони були обов»язкові для особи, які він замінив.

Як встановлено у судовому засіданні, житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області належить ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

ОСОБА_4 належить ? частина вказаного житлового будинку відповідно до свідоцтва про право власності від 29 жовтня 2010 року, виданого Дачненською сільською радою Біляївського району (т.1 а.с. 23).

Відповідачці ОСОБА_3 інша ? частина вказаного житлового будинку належить на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2009 року по цивільній справі № 2-1304/09 (т.2 а.с. 121-123).

18 липня 2005 року на імя ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,110 га, що розташована по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 5).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2010 року рішення Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області від 03 червня 1997 року та 29 липня 2004 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області та державний акт на цю ж земельну ділянку, виданий 18 липня 2005 року на ім»я ОСОБА_4 визнано недійсним (т.1 а.с. 14-15). Рішення набрало законної сили, про що свідчить ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08 червня 2011 року (т.1 а.с. 34-35). З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 при житті не набув право власності на земельну ділянку.

06 вересня 2012 року ОСОБА_4 помер, згідно свідоцтва про смерть (т.2 а.с. 11).

Згідно заповіту від 08 серпня 2009 року ОСОБА_4 все своє майно заповів ОСОБА_2 (т.2 а.с. 18).

ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с. 2), що підтверджується матеріалами спадкової справи (т.2 а.с. 2-49).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу ОСОБА_5 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду у звязку з тим, що рішення виконкому Дачненської сільської ради від 28 жовтня 2010 року № 500, на підставі якого видане свідоцтво про право власності на ? частину спірного житлового будинку та рішення Дачненської сільської ради від 29 липня 2004 року, а також державний акт на право приватної власності на земельну ділянку від 18 липня 2005 року були визнані недійсними, згідно рішення суду (т. 2 а.с. 44).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не звернувся до суду з питання визнання права власності на спадкове майно, що він підтвердив у судовому засіданні.

З наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_2 не набув право власності на ? частину спірного житлового будинку і земельної ділянки, йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, але до суду за захистом своїх прав він не звернувся. Крім того, сам спадкодавець ОСОБА_4 не набув право власності на земельну ділянку по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку визнано недійсним.

Крім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що спору між ним та ОСОБА_3 з приводу користування земельною ділянкою та житловим будинком на теперішній час немає.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Натомість матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_2 є власником ? частини житлового будинку та земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, виходячи з чого підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 125, 158 ЗК України, ст. 316, 319, 321, 364 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку та земельної ділянки площею 0,110 га, що розташовані по вул. Новій, 7 в с. Дачне Біляївського району Одеської області залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: ОСОБА_6