Справа №345/2565/16-ц
Провадження № 2/345/41/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2017 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суду Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Сухарник І.І.

секретаря судового засідання Баран В.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, суд

встановив:

що позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 13 вересня 2003р. перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2015 р. у справі № 345/3608/15-ц. За час шлюбу з відповідачем, на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2006 р., ними придбано квартиру № 296 по проспекті ОСОБА_4, будинок 12, в м. Калуш Івано-Франківської області. Оскільки нею не досягнуто згоди з відповідачем щодо розподілу спірної квартири, тому вона змушена звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав зазначених у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав та пояснив, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 р. у справі № 345/2901/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю. Зокрема, предметом заявленого позову у цій справі було визнання квартири № 296 по проспекті ОСОБА_4, 12, в м. Калуш Івано-Франківської області, особистою приватною власністю ОСОБА_3 Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 р. зазначене судове рішення залишено без змін. Просит позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на 1/3 ч. спірної квартири, відповідно до її внеску у придбання цієї квартири.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13 вересня 2003р. сторони перебували у шлюбі. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2015 р. у справі № 345/3608/15-ц цей шлюб розірвано (а.с. 3).

15 березня 2006 р. між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с. 4).

Згідно пункту 1 цього договору продавець (ОСОБА_5В.) продав, а покупець (ОСОБА_3В.) купив належну продавцю квартиру № 296 в цілому, яка знаходиться в м. Калуш Івано-Франківської області, по проспекті ОСОБА_4, в будинку № 12.

20 квітня 2006 р. за ОСОБА_3 зареєстровано права власності на вказану квартиру (а.с. 7).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.04.2017 р. у справі № 345/2901/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю ОСОБА_3 квартири № 296, проспект Лесі Українки, будинок № 12, що в м. Калуш, Івано-Франківська область (а.с. 38-41).

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 р. зазначене рішення суду залишено без змін (а.с. 42).

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що в касаційному порядку вищевказані судові рішення не оскаржував.

Разом із тим цим судовим рішенням встановлено, що квартира № 296, проспект Лесі Українки, будинок № 12, що в м. Калуш, Івано-Франківська область, набута ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_1 і є їхньою спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно із частинами першою та другою ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яку викладено у постанові від 3 червня 2015 р. № 6-38цс15, критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної сумісної власності.

Пленум Верховного Суду України у п. 25 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що у разі, коли неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майна у їх спільній частковій власності.

Таким чином судом встановлено, що спірна квартира придбана сторонами за час шлюбу та за спільні кошти, є їхньою спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу з визначенням ідеальних часток.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 328, 1216, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задоволити.

Провести поділ квартири № 296, проспект Лесі Українки, будинок № 12, що в м. Калуш, Івано-Франківська область, визнавши за ОСОБА_1 і ОСОБА_3 право власності по ? частині цієї квартири за кожним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 849,14 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу проголошення.

Головуючий: