АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чередніченко Н.П.
№22-ц/796/7676/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №752/4503/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

У мотивування вимог посилалася на те, що 20 червня 2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.06.2008 року.

У шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку з тим, що вона та відповідач мають різні погляди на життя, є різними за характерами та світоглядом, між ними стали виникати сварки, зникло взаєморозуміння.

З 17 січня 2017 року по теперішній час вона та відповідач перестали вести спільний сімейний бюджет та спільне господарство, проживають без підтримання подружніх стосунків,

Вона з дітьми проживають у її матері в АДРЕСА_1, а відповідач проживає окремо у квартирі АДРЕСА_2

Подальше подружнє спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе.

Вона не має доходу, достатнього для утримання дітей, купівлі для них якісного одягу, продуктів харчування, ліків та для оплати інших потреб дітей.

Відповідач має постійний заробіток, працює головним юрисконсультом у Державному підприємстві «Київський експертно-технічний центр Держпраці», проте достатніх коштів на утримання їхніх спільних дітей не надає.

З урахуванням наведеного просила суд:

- розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва 20 червня 2008 року, актовий запис №459;

- стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частки від його місячного заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення старшою дитиною повноліття;

- застосувати негайне виконання судового рішення щодо стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі місячної суми аліментів.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 подала заяву про зменшення позовних вимог у частині стягнення аліментів, у якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, аліменти у розмірі 1/3 частки від його місячного заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину певної вікової категорії щомісячно і до повноліття дітей, починаючи з 01.03.2017 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено.

Шлюб, зареєстрований 20 червня 2008 року, актовий запис №161, зроблений відділом РАЦС Шевченківського РУЮ м. Києва між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_3 року та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів ) щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року і до повноліття кожної дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 657,00 грн.

Рішення допущено негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один поточний місяць.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить:

- рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у частині стягнення аліментів до вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей;

- рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення щодо стягнення судового збору в розмірі 320 грн;

- рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині негайного виконання в частині стягнення аліментів за один поточний місяць.

Зазначає, що суд першої інстанції при визначенні суми аліментів не врахував вимоги ч. 2-3 ст. 182 СК України, а саме, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, наявність батька інваліда другої групи та дитини від попереднього шлюбу, участь відповідача в їх утриманні.

Вказує, що суд не дослідив обставин, які мали істотне значення при розгляді справи, як того вимагає ч. 4 ст. 182 СК України. Зокрема про те, що у позивача є додаткові джерела доходу у вигляді репетиторства та сума коштів, яка стягується з третьої особи на користь позивача у розмірі 196 570,13 грн згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року.

Посилається, що судом не було надано часу для надання необхідних документів на підтвердження деяких фактів, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж, він не міг належним чином підготуватись до судового розгляду, так як повістку про виклик на 19.05.2017 року не отримував, а про розгляд справи дізнався на передодні (18.05.2017 року) увечері від позивача, про що повідомляв суд під час судового розгляду 19.05.2017 року.

Звертає увагу й на те, що суд не перевірив достовірність вказаної в позові інформації (зокрема, що діти проживають із позивачем, що відповідач відмовляється забезпечувати дітей і не переймається їх проблемами), не дослідив обставини, що пов'язані із умовами проживання та матеріального забезпечення дітей, не встановив факт того, що діти постійно проживають разом із позивачем.

Зазначає, що судом не досліджено питання щодо місця проживання дітей. Крім того, суд знехтував обставину часткового проживання дітей із ним по вихідним та святковим дням, протягом яких позивач не брала участь в утримані дітей, а діти утримувались лише за його рахунок.

Вказує, що судом порушено загальний принцип розподілення судових витрат, зокрема, позивач сплатила 640 грн, натомість суд ухвалює рішення про стягнення судових витрат у розмірі 657 грн.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року в частині розірвання шлюбу не оскаржується.

ОСОБА_2 в судове засідання 27 червня 2017 року не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням на лікуванні.

12 липня 2017 року ОСОБА_2 повторно направив клопотання про відкладення розгляду справи з підстав перебування на лікуванні.

Колегія суддів ухвалила відмовити в задоволені клопотання про відкладення розгляду справи з урахуванням вимог ч.4 ст.169, ст.305 ЦПК України, оскільки суд зобов'язаний розглядати справу в разі повторної неявки відповідача в судове засідання незалежно від причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 20 червня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 20.06.2008 року. (а.с. 6)

У шлюбі мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, ОСОБА_3 зазначала, що вона не має доходу, достатнього для утримання дітей, купівлі для них якісного одягу, продуктів харчування, ліків та для оплати інших потреб дітей, а відповідач має постійний заробіток, проте достатніх коштів на утримання їхніх спільних дітей не надає.

За положеннями ст. 141 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду).

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року №16 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

У ч. 1 ст. 182 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду) передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи аліменти у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 (у розмірі 1/3 його заробітку), судом першої інстанції враховано положення ст. ст. 182, 183 СК України (в редакції Закону на час ухвалення оскаржуваного рішення суду).

Так, ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працює в Державному підприємстві «Київський експертно-технічний центр Держпраці», отримує заробітну плату.(а.с. 33)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається, що судом першої інстанції не було враховано стан здоров'я та матеріальний стан відповідача, наявність батька інваліда другої групи та дитини від попереднього шлюбу, участь відповідача у їх утриманні.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_6, що підтверджується довідкою №1182 від 17.09.2003 року, виданою Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 43)

Також ОСОБА_2 має батька ОСОБА_7, який є інвалідом ІІ групи загального захворювання. (а.с. 44-45)

Колегія суддів перевірила наведені доводи апелянта та дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано визначено аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку, оскільки такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання дітей та їх розвитку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не надав доказів того, що він бере участь в утриманні дочки ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7

Сам факт наявності іншої неповнолітньої дитини та непрацездатного батька не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що суд не дослідив обставин, які мали істотне значення при розгляді справи, зокрема, що у позивача є додаткові джерела доходу у вигляді репетиторства та сума коштів, яка стягується з третьої особи на користь позивача у розмірі 196 570,13 грн згідно рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 01.02.2016 року.

Так, апелянтом не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_3 отримує доходи від репетиторства, а також, що кошти, стягнуті рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року, були отримані позивачем.

Із наведеного вбачається, що відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності у позивача додаткових джерел доходу, а тому в колегії суддів відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції не були досліджені обставини, які мають істотне значення при розгляді справи.

Не є підставою для скасування рішення суду в частині стягнення аліментів доводи апелянта на ненадання судом часу для надання необхідних документів на підтвердження деяких фактів, оскільки ОСОБА_2 не був позбавлений можливості надати такі докази до суду апеляційної інстанції, вказавши причину неможливості їх подання до суду першої інстанції.

Також не є підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що судом не був встановлений факт постійного проживання дітей із позивачем, оскільки відповідачем не було надано доказів, що діти проживають з батьком.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надала копію Договору оренди жилого приміщення від 08.06.2017 року, у якому зазначено, що разом з ОСОБА_3 в орендованій квартирі будуть проживати ОСОБА_8, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (8 років та 5 років).

Щодо доводів ОСОБА_2 на часткове проживання дітей із ним по вихідних та святкових днях, протягом яких позивач не брала участь в утриманні дітей, колегія суддів зазначає, що таке утримання дітей є обов'язком обох батьків, не залежно від того, з яким діти проживають та в кого вони знаходяться.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи в частині стягнення аліментів і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині стягнутих аліментів на дітей.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За подання позовної заяви ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 640 грн, а 17 грн - комісія за прийняття платежу. (а.с. 2-3)

Таким чином, рішення суду в частині стягнення судового збору підлягає зміні шляхом зменшення його розміру з 657 грн до 640 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат, пов'язаних із сплатою судового збору, в розмірі 657,00 грн змінити, зменшивши суму з 657,00 грн до 640,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва