РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14632/16-ц

пр. № 2/759/1349/17

12 жовтня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення дії, яка порушкє право та відновлення становища, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд визнати вибори від 08.10.2016 до складу Дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва відповідача такими, що не відбулися; встановити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення діяльності відповідача у складі зазначеної комісії відповідно до результатів про вибори, затверджених конференцією адвокатів м. Києва 12.10.2012 та судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на ті підстави, що у липні 2016 р. відбулася конференція адвокатів м. Києва, яка після вирішення питань порядку денного завершила свою роботу. 10.10.2016 з мережі Інтернет позивачу стало відомо, що невідомими особами, без належних повноважень 08.10.2016 проведено захід, як "Конференція адвокатів м. Києва", на якому вирішено питвння про відкликання та переобрання діючого складу органів адвокатського самоврядування м. Києва в іншому складі та відповідач призначений до складу Дисциплінарної палати КДКА м. Києва. Вважає, що зазначений захід не відповідає вимогам ст. 47 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, шляхом розписки з минулого судового засідання. Заяви про слухання справи без його участі не надіслано.

Відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, позовні вимоги вважає безпідставними.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до інтернет сайту www.http://pravo.ua/news 08.10.2016 відбулася Конференція адвокатів м. Києва на якої вирішені питання порядку денного, а саме, о 14 год. 10 хв обрано новий склад дициплінарної палати КДКА м. Києва, в яку входить також і відповідач.

Всупереч правилам п.п. 5, 6 ч. 2 ст 119 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позивач у своєї позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається.

Суд, щодо визнання недійсним виборів керується також тим, що позивач звертається до суду за захистом свого права не шляхом визнання недійсним саме його включення або не включення як учасника у зазначених виборах, а шляхом визнання недійсним виборів на якому розглядалися і інші питання порядку денного.

Враховуючи викладене вище, позивач звернувся до суду про визнання недійсним рішення виборів не шляхом захисту його права у спосіб, визначений законодавством України, а шляхом порушення права відповідача, що не відповідає встановленим способам захисту прав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач в судовому засіданні не довів порушення будь-яких його прав, так, у своїй позовній заяві позивач взагалі не вказує, яке його право було порушено та що стало підставою до подачі позовної заяви до суду.

Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'активних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника».

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог та порушення його особистого права.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню Верховного Суду України.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справі та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами 15,15,13 ЦК; ст.ст. 10, 11, 30, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218, 223, 360-7 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення дії, яка порушкє право та відновлення становища, яке існувало до порушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: