РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10.04.2017

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариство з обмеженою відповідальністю «Автоспецгруп», центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Хмельницького, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 з вказаним позовом в якому зазначив, що рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10.11.2011 року було стягнуто зі ОСОБА_3 на його користь 88218,82 гривень матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 892,19 гривень сплаченого судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З метою забезпечення виконання вказаного рішення суду 01 лютого 2012 року державним виконавцем виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції винесена постанова про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, згідно якої був накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 Вказане обтяження у виді арешту рухомого майна та заборона на його відчуження було зареєстровано у реєстрі обтяжень рухомого майна. 02 жовтня 2014 року ОСОБА_3 придбав автомобіль марки ГАЗ 3302 н.з. ВХ 2705 ВО. Згідно довідки-рахунку, виданої 09.10.2014 року ТОВ «Автоспецгруп» ОСОБА_2 набула право власності на вказаний автомобіль. Згідно реєстраційної картки транспортного засобу ГАЗ 3302 д.н.з. НОМЕР_1, дата реєстрації 09.10.2014 року, вказаний транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_2, відповідно до довідки-рахунку серія ВИА №846721, виданої 09.10.2014 року ТОВ «Автоспецгруп». У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду про зняття арешту з автомобіля НОМЕР_2. Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22.02.2016 року, у задоволенні вказаного позову відмовлено. На підставі викладеного просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В судове засідання позивач не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити а справу розгляд унти за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Автоспецгруп», центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Хмельницького не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2015 року, яке було залишено без змін апеляційного суду Хмельницької області від 22.02.2016 року було відмолено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третьої особи віллу ДВС Теофіпольського РУЮ Хмельницької області про зняття арешту з майна.

Вказані судові рішення були переглянуті у касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.05.2016 року були залишені без змін.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10.11.2011 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 88 218,82 гривень матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 892,19 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вказаного рішення 30.11.2011 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області був виданий виконавчий лист №2-187/11, який перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС Теофіпольського райуправлівння юстиції.

На виконання вищезазначеного виконавчого листа державним виконавцем ДВС Теофіпольського РУЮ 01.02.2012 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та заборонено його відчуження. Вказане обтяження було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна Хмельницькою філією ДП «Інформаційний центр» Мінюсту України 27.03.2012 року.

14 березня 2013 року державним виконавцем Теофіпольського райуправління юстиції винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження з підстав направлення за належністю виконавчого документа.

10 грудня 2014 року державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Хмельницького було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-187/11 від 30.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 88 218,82 гривень матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 892,19 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також встановлено, що 02 жовтня 2014 року ОСОБА_3 був придбаний автомобіль марки ГАЗ 3302 н.з. ВХ 2705 ВО, номер кузова НОМЕР_4, номер двигуна 40630А63094237.

09 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу за яким останній продав належний йому транспортний засіб автомобіль ГАЗ 3302 рама № 5434 за 10 000 гривень, про що комісійним магазином ТОВ «Автоспецгруп» було видано довідку-рахунок серія ВІА №846721.

На підставі вказаної довідки-рахунку вищевказаний автомобіль був перереєстрований на нового власника ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_3, на майно якого було накладено публічне обтяження у виді арешту із забороною відчуження, відомості про яке внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відчужив спірний автомобіль, придбаний після реєстрації обтяження, а тому арешт із забороною відчуження зберігає свою силу для ОСОБА_2, яка є новим власником цього автомобіля.

Вказані обставини були встановлені рішеннями Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 2912.2015 року, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22.02.2016 року та відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон) обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до положень ч.2, 3 ст.7 вказаного Закону якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками, опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження. Опис предмета обтяження за родовими ознаками може, зокрема, вказувати на усі існуючі та майбутні активи рухомого майна або окремого виду рухомого майна певної особи.

За приписами ст.9 зазначеного Закону предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Частиною1 ст.10 цього Закону визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Отже матеріалами справи встановлено, що під час примусового виконання рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 коштів, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все належне боржнику майно, в тому числі і на майбутні активи, та заборону його відчуження. ОСОБА_3, під час дії вказаного обтяження, яке було зареєстровано у встановленому законом порядку, здійснив відчуження належного йому на праві власності спірного автомобіля.

Таким чином, станом на 09.10.2014 рік ОСОБА_3 не мав права здійснювати відчуження належного йому на праві власності транспортного засобу автомобіля марки ГАЗ 3302, н.з. ВХ 2705ВО, оскільки на той час діяла заборона на вчинення таких дій останнім, що була накладена відповідно до постанови державного виконавця.

З огляду на викладене, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу від 09.10.2014 року, який посвідчений довідкою рахунком серія ВІА №846721 виданою ТОВ «Автоспецгруп» слід визнати недійсним.

Оскільки центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Хмельницького не був стороною оспорюваного правочину, останній не є належним відповідачем у даній справі, у звязку з чим підстав для задоволення позову в частині вимог до вказаного відповідача слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3, ОСОБА_2 ТОВ «Автоспецгруп» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору по 183,73 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 15, 16, 203, 215 ЦК України ст.ст. 10, 60, 151-154, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсними укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортного засобу від 09.10.2014 року, який посвідчений довідкою-рахунком серія ВІА № 846721 від 09.10.2014 року, виданою товариство з обмеженою відповідальністю «Автоспецгруп», про продаж автомобіля марки ГАЗ 3302, н.з. ВХ 2705 ВО.

У задоволенні позову в частині вимог до Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Хмельницького відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю Автоспецгруп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору по 183,73 гривень з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмової заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: