Провадження № 2/127/4366/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 липня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобовязання позичальника спільною сумісною власністю, визнання обєктом особистої власності грошових коштів, стягнення коштів в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила:

- визнати зобовязання ОСОБА_1 за договором кредиту №050/25-1269/1 від 20.12.2007р. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- визнати обєктом спільної сумісної власності грошові кошти в сумі 35000 доларів США;

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти в порядку регресу в сумі 194957,03 грн.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як уже зазначено вище та вбачається з позовної заяви позивачем при звернені до суду заявлено три позовних вимоги, дві з яких вимоги немайнового характеру (визнати зобовязання спільною сумісною власністю та визнати грошові кошти обєктом спільної сумісної власності) та одну вимогу про майнового характеру про стягнення 194957,03 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснив судам, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Отже, при зверненні до суду з даною позовною заявою позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну з двох позовних вимог немайнового характеру, та за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час становить 640 грн.

Тобто з немайнових вимог позивачу необхідно сплатити 1280,00 грн. (2*640)

Разом з тим, згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду позивачем, згідно квитанції №10 від 21.06.2017р. сплачено судовий збір в розмірі 1949,57 грн., тобто з вимоги майнового характеру про стягнення коштів.

Однак, до позовної заяви позивачем не додано доказів сплати судового збору з немайнових вимог в загальній сумі 1280,00 грн., по 640,00 грн. за кожну з немайнових вимог.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобовязання позичальника спільною сумісною власністю, визнання обєктом особистої власності грошових коштів, стягнення коштів в порядку регресу, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобовязання позичальника спільною сумісною власністю, визнання обєктом особистої власності грошових коштів, стягнення коштів в порядку регресу, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: