РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Коліщук З.М.,

при секретарі Яцканич А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Селидіввугілля» в інтересах ВП «шахта Росія», третя особа: виконавча дирекція Фонду соціального страхування він нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Селидове Донецької області про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 пред`явив позов до ДП «Селидіввугілля» в інтересах ВП «шахта Росія» про відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він з 04.12.1997 року працював на шахті «Росія» ДП «Селидіввугілля» на посаді гірничого майстра дільниці № 4 і 03.10.2005 року при виконанні трудових обов`язків отримав трудове каліцтво, про що було складено акт за формою Н-1 № 36. Крім того, тривала робота в умовах важкої фізичної праці привела до розвитку професійного захворювання і медико-соціальною експертною комісією йому встановлено первинно 50% втрати працездатності, за сукупністю: з 19.09.2006 року 40% - первинне професійне захворювання, 10 % трудове каліцтво, також встановлено 3 групу інвалідності. Вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях у звязку з ушкодженням здоровя, що порушило його нормальні життєві стосунки, які потребують додаткових зусиль для організації його життя необхідністю звернення до лікарів. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 100 000 грн. і просить стягнути з відповідача на його користь спричинену йому моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні позов не визнали, надали заперечення та посилалися на доводи, викладені в запереченнях. Просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч.4 ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Із трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що тривалий час він працював на підприємствах вугільної промисловості. З 04.12.1997 року був прийнятий підземним гірничим майстером на дільницю № 4 ДВАТ ш/у «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»(01.03.1998 створено ДВАТ шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля»; 01.09.2003 ДВАТ шахта «Росія» ДП ДХК «Селидіввугілля» реорганізовано в ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Росія»; 01.01.2005 СП «шахта Росія» реорганізовано ВП «шахта Росія» у складі ДП «ДУЭК»; 06.06.2005 ДП «ДУЭК» реорганізовано, виділено ВП «шахта Росія» та приєднано до створеного ДП «Селидіввугілля»; 20.09.2006 р. звільнений з ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію за віком( арк. справи 2025).

03.10.2005 року при виконанні трудових обовязків на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», ОСОБА_1 отримав травму у вигляді забою шийного відділу хребта та крижово-куприкового відділу, що підтверджується копією акту №36 форми Н-1(арк. справи 4-5).

На підприємстві вугільної промисловості позивач працював у особливо шкідливих і небезпечних умовах та під час виконання своїх трудових обовязків отримав професійне захворювання, про що свідчить акт розслідування хронічного професійного захворювання від 14.08.2006 року(арк. справи 6).

Згідно довідки МСЕК серії ДОН -04 № 017940 від 20.09.2008 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати працездатності, за сукупністю: з 19.09.2006 року 40% - первинне професійне захворювання, 10 % трудове каліцтво(арк.. справи 8-9).

Відповідно до ч. 2 ст. 153, ст. 237-1 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки травма позивача, у даному випадку, пов'язана з незабезпеченням безпечних і нешкідливих умов праці з боку роботодавця, то відповідальність по відшкодуванню такої шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

В п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Факт ушкодження здоров'я позивача підтверджений висновками МСЕК.

Відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 № 1105-XIV, не встановлено критерії визначення моральної шкоди в грошовому еквіваленті, не встановлено як мінімального, так і максимального розміру морального відшкодування.

Згідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання ОСОБА_1 трудового каліцтва на виробництві 10 % та професійного захворювання на виробництві 40 %, що у сукупності призвело до стійкої втрати професійної працездатності 50%, необхідність постійного лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих звязків позивача, негативно відбилося на його фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя, і таким чином, ОСОБА_1 завдана моральна шкода.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини захворювання, ступінь його тяжкості, характер та глибину повязаних з цим моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, встановлює суму відшкодування у розмірі 15 000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Позивачем при зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя унаслідок професійного захворювання та трудового каліцтва 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ДП «Селидіввугілля» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя