Справа № 310/7943/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі:

секретаря судового засідання Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Бердянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт народження дитини. В обґрунтування заяви зазначила, що 21.04.2015 року у м. Севастополь АР Крим, на тимчасово окупованій території, у неї народився хлопчик, що засвідчено медичним свідоцтвом про народження, виданим пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центр охорони здоровя матері та дитини» м.Севастополя. Заявник звернулася до відділу РАЦС м. Бердянська для реєстрації народження дитини і видачі їй свідоцтва про народження дитини українського зразка, але їй було відмовлено через те, що медичне свідоцтво про народження видано органом, який створений у порядку, не передбаченому законом і відповідно акт (рішення, документ) якого є недійсним і не створює правових наслідків. Просить встановити факт народження нею 21 квітня 2015 року в м. Севастополі, АР Крим дитини ОСОБА_2, вказати данні про батьків: мати - ОСОБА_1, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала. Суду додатково пояснила, що у 2015 році проживала без реєстрації в м. Севастополь. В пологовому будинку №2 народила хлопчика. Після виписки з лікарні дитина часто хворіла, тому у неї не було змоги приїхати до м. Бердянська. Народження дитини було зареєстровано в відділі РАЦС м. Севастополя.

Представник заінтересованої особи Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Згідно ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження дитини.

Законом України № 1207-VII від 15.04.2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано тимчасово окупованими територіями сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

З дублікату медичного свідоцтва про народження серія 67 №161759 від 20.04.2016 року, який виданий пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центру охорони здоровя матері та дитини» м.Севастополя, АР Крим вбачається, що 21 квітня 2015 року о 09 год. 59 хв. ОСОБА_1, народила хлопчика вагою 2950,00 гр.

На підтвердження факту народження дитини заявником також надано свідоцтво про народження від 19.05.2015р., видану відділом ЗАГС Ленінського району м.Севастополя Управління ЗАГС м.Севастополя; довідку державної бюджетної установи «Дитяча поліклініка №2» м.Севастополя №452 від 26.05.2015р., копію обмінної карти (відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого), в якій зазначено, що ОСОБА_1 народила 21.04.2015р. о 9год. 59 хвилин, хлопчика, вагою 2950,00 гр. ОСОБА_3 перші, термінові на 41 тижні вагітності.

З копії паспорта ОСОБА_1 видно, що місце її проживання зареєстровано в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_1 є його давньою знайомою. Раніше працювали разом на СТО «Азовавто Сервіс». Потім вона виїхала проживати до АР Крим. Навесні 2015 року вона приїжджала до м. Бердянська. Вони зустрічалися і він бачив, що вона на великому терміні вагітності.

При розгляді цієї справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових прав заявника та дитини, суд оцінюючи докази у їх сукупності, в тому числі з урахуванням наданих заявником медичних документів, які видані пологовим будинком №2 міської лікарні №5 «Центру охорони здоровя матері та дитини» м.Севастополя, АР Крим, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,59,60,208-209,213-215,256-259, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт того, що громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м.Рівне, Україна, місце проживання якої зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, 21 квітня 2015 року в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна, народила дитину чоловічої статі.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня його отримання.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя ОСОБА_5