Справа № 308/2915/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 липня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Дубрівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Дубрівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що 24.01.1971 року помер її батько ОСОБА_4 Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Ужгородський р-н., с. Дубрівка, вул. Центральна, 80. Заповіту ОСОБА_4 складено не було, тому, спадкоємцями за законом першої черги були: син ОСОБА_5, донька ОСОБА_2, дружина ОСОБА_6 16.08.2009 року померла її мати ОСОБА_6, яка на момент смерті прийняла спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку №80 (на даний момент №87), але не оформила своїх спадкових прав. Заяву про прийняття спадщини на частину спадкового майна, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_6 вона не подавала, оскільки їй було відомо про те, що за життя її мати ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила заповіт, яким заповіла все належне їй майно брату позивача - ОСОБА_5, який повідомив їй , що спадщину , яка відкрилась після смерті матері він прийняв. ОСОБА_5, який помер 15.04.2015 року, прийняв спадщину у вигляді 1/3 частки житлового будинку №87 , яка відкрилась після смерті матері, але не за заповітом, а на підставі закону, при цьому спадкових прав також не оформив, про що ОСОБА_2 дізналася 02.02.2017 року. Дізнавшись про даний факт, вона подала заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, за померлою матірю ОСОБА_6, яка померла 16.08.2009 року, однак нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 їй у цьому відмовлено з тих підстав, що нею пропущено шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини вважає те, що вона не знала і не могла знати що така спадщина існує, так як обґрунтовано вважала, що це майно успадковане її братом ОСОБА_5 за заповітом ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач та представник позивача вимоги позову підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позові. Зокрема позивач вказала, що спадкоємців після смерті її брата ОСОБА_5 не має.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі наведеного суд керуючись ч.1 ст.224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 16.08.2009 року в с. Дубрівка Ужгородського р-ну, Закарпатської області померла ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №216100 від 30.08.2016 року, виданим повторно відділом ДРАЦС по Ужгородському району Ужгородського МРУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою померлої ОСОБА_6

За життя ОСОБА_6 залишила на імя сина ОСОБА_5 заповіт посвідчений у виконавчому комітеті Дубрівської сільської ради , що стверджується даними довідки Дубрівської сільської ради від 29.08.2016 року № 396.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за заповітом на житловий будинок, що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Дубрівка, вул. Центральна, 87.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріуса ОСОБА_2 не звернулася.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за закономна майно ОСОБА_6, яка померла 16.08.2009 року, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.03.2017 року їй було відмовлено узвязку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкоємців та успадковане майно, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Саме , до викладеного вище , зводяться правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та у справі 6-1486 цс 15 від 04.11.2015 року.

Варто також зазначити, що згідно п. 24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Посилання позивача на те, що вона не знала про те, що існує така спадщина так як вважала, що це майно успадковане її братом ОСОБА_5 не є такими поважними причинами, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України, оскільки саме по собі незнання про неприйняття спадщини іншими спадкоємцями без установлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, оскільки позивач не довела перед судом ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що жодних доказів про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1269, 1270,1272 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Дубрівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1