Провадження № 22-ц/773/1374/17 Категорія: 59 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про відшкодування майнової та моральної шкоди та стягнення грошової компенсації за недоотримане речове майно, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказував на ті обставини, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України та наказом командира №285 від 19 грудня 2016 року був звільнений з військової служби у запас. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він мав право на повне забезпечення речовим майном за рахунок держави або отримання грошової компенсації замість недоотриманого майна. Однак відповідач, всупереч положенням вказаного Закону, відмовився виплатити йому грошову компенсацію за речове майно, що підлягало видачі під час проходження ним військової служби.

За таких обставин позивач просив суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України нарахувати і виплатити йому грошову компенсацію за недоотримане речове майно за час проходження військової служби та відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги, з якими ОСОБА_1 звернувся до суду, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду є правильний.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно ст. 3 цього Кодексу, публічна служба діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Встановлено, що позивачем пред`явлено позов про зобов`язання відповідача - військову частину нарахувати і виплатити йому грошову компенсацію за недоотримане речове майно за час проходження у цій частині військової служби та стягнення моральної шкоди заподіяної йому бездіяльністю відповідача.

Наведене свідчить про те, що спір фактично виник між особою, яка проходила військову службу та суб`єктом владних повноважень, а отже є публічно-правовим.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

За таких обставин, на думку колегії суддів, даний спір як публічно-правовий повинен вирішуватися не в порядку цивільного судочинства та за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у відкритті провадження у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді