Справа № 209/2322/17
Провадження № 2/209/1386/17
"20" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря - Шаповал А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської Ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_1, користь, на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі однієї треті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з дня подання даної заяви до суду до досягнення повноліття дітей; допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, згідно зі ст. 367 ЦПК України.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення антитерористичної операції. З 2014 року вони проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_2 є батьком її двох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою та також мають статус внутрішньопереміщених осіб. Вона познайомилась з відповідачем під час його перебування в місцях позбавлення волі в Донецькій області у 2007 році. Вони бажали створити сім'ю, мали близькі відносини і 15 червня 2008 року у неї народились близнюки, відносно яких ОСОБА_2 визнав батьківство встановленому законом порядку. Коли синам виповнилось по 2 роки, відповідач звільнився з місць позбавлення волі і менше року вона перебувала з ним у цивільному шлюбі. Після чого відповідач, залишив її із синами. З 2010 року вона з відповідачем не мешкають однією сім'єю, не підтримують ніяких відносин та не мають зв'язку. Жодного разу, з моменту залишення родини, відповідач не цікавився життям дітей, не опікувався синами, не цікавився їх життям та розвитком, не приймав жодної участі у вихованні та утриманні дітей, його зовсім не цікавили і не цікавлять потреби та інтереси синів, він повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків. По-суті, батько та сини один одного не знають. 09 жовтня 2014 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу вона прийняла прізвище чоловіка «ОСОБА_11». Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_10 року народився син ОСОБА_6, після чого їх родина отримала статус багатодітної. Її чоловік, ОСОБА_5, відноситься до синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як до рідних займається вихованням дітей. Діти мають задовільні побутові умови, відвідують школу, вона з чоловіком постійно контролюють їх навчальний процес, займаються оздоровленням та вихованням дітей. Відношення відповідача до дітей, до виконання ним своїх батьківських обов'язків, не залишає сподівань на те, що коли-небудь він проявить батьківські почуття до синів. Окрім того, відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, вона не бажає, щоб ці факти із життя відповідача негативно відобразилися в житті синів. Для оздоровлення дітей, для їх гармонійного розвитку та розширення кругозору, вважає, що доцільно було б виїздити за межі України. Також вважає, що з відповідача на утримання неповнолітніх дітей належить стягнути аліменти на її користь, оскільки у добровільному порядку батько дітей не надає матеріальної допомоги. повідомляє наступні дані про відповідача: ОСОБА_9, народився ІНФОРМАЦІЯ_11 року у м. Набережні-Човни, Татарстан. Офіційне місце роботи відповідача та його заробіток їй невідомі, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України»; про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_12 народились ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відповідно до якого матір'ю значиться ОСОБА_10, батьком - ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14, 15).
09 жовтня 2014 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «ОСОБА_11», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).
Згідно наданих суду матеріалів, позивач ОСОБА_1, її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11 квітня 2017 року (а.с.19, 21, 22).
Згідно матеріалів справи, малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2015 року відвідують КЗ Кам'янської міської ради «Середня загальноосвітня школа №44», вихованням дітей займаються виключно мати та вітчим, батько не бере участі у вихованні синів, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою хлопців, що підтверджується довідкою КЗ Кам'янської міської ради «Середня загальноосвітня школа №44» № 234 від 14.08.2017 року та характеристиками складеними класним керівником та директором ЗОШ № 44 (а.с.24, 25, 26).
Згідно змісту позову, відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, відношення відповідача до дітей, не залишає сподівань на те, що коли-небудь він проявить батьківські почуття до синів. Окрім того, відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, позивач не бажає, щоб ці факти із життя відповідача негативно відобразилися в житті синів.
Згідно висновку органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 14.10.2017 року № 6-11/667 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, 21.12.1975 р.н.», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки відповідач ОСОБА_2 з 2010 року дітьми не опікується, не цікавиться їх життям та розвитком, матеріальної допомоги не надає. У 2014 році ОСОБА_1 разом з малолітніми синами прибула до м. Кам'янське із Донецької області та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа. Батько дітей залишився в зоні проведення антитерористичної операції. 09.10.2014 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5, який замінив дітям батька. Відповідно до характеристики КЗ «СЗШ №44» Кам'янської міської ради вихованням дітей займається виключно мати та вітчим. Зі співбесіди з малолітніми дітьми встановлено, що окрім ОСОБА_5 іншого батька діти не знають (а.с. 42-43).
Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.
Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.
Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 14.10.2017 року № 6-11/667 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13.», згідно якого орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей.
Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виховання малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально її не утримує та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та мають бути задоволені.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст. 181 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, надалі по тексту - "СК України"), за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ст.182 СК України (в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, у зв'язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги від батька, який згідно закону повинен їх утримувати.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.11. 88 ЦПК України, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи відсутність вимог позивача, щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, судовий збір за позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав понесені позивачем, віднести за рахунок позивача, з відповідача на користь держави стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 232, 367 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи: Орган опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської Ради, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав та стягнення - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, що є підставою для внесення змін до актового запису про народження дітей.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, місце роботи якого невідоме, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_2, на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2017 року і до досягнення дітьми віку повноліття.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, місце роботи якого невідоме, на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник