АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Маличівській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 484грн. 50коп. та судових витрат у сумі 1378грн.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 22 березня 2012р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 6 березня 2010р., та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач посилався на те, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Справа №757/36521/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9377/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Підпалий В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Позивач стверджував, що свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору не надавав, зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим за даним кредитним договором станом на 31 травня 2016р. існує заборгованість 13 484грн. 50коп., яка складається з 992грн. 69коп. заборгованості за кредитом; 8 673грн. 50коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 700грн. заборгованості за комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських

- 2 -

послуг: 500грн. (фіксована частина) та 618грн. 31коп. (процентна складова).

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, не врахування тієї обставини, що з відповідачем був укладений кредитний договір і він отримав грошові кошти, які не повернув та не сплачував проценти за користування грошовими коштами.

Також позивач вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами при наявності між сторонами договірних кредитних правовідносин та передбаченого розміру відсотків за користування позикою.

Відповідач про день та час розгляду апеляційної скарги тричі повідомлявся за зареєстрованим місцем проживанням та за фактичним місцем проживання, зазначеним у анкеті-заяві, проте, судові повідомлення ним не отримані, повернуті суду з відміткою про закінчення терміну зберігання.

Частиною 3 статті 76 ЦПК України встановлено, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Оскільки відповідач судові повідомлення не отримує, 12 вересня 2017р. та 4 жовтня 2017р. апеляційним судом судовий виклик та копія апеляційної скарги були направлені на адресу житлово-експлуатаційної дільниці «Печерська брама» у м. Києві для вручення ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 ЦПК України, які були отримані 15 вересня 2017р. та 9 жовтня 2017р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (с.с.123, 134), тому вважається, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду апеляційної скарги, проте, у судове засідання не з'явився, і відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 22 березня 2012р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 1 000грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості.

Указаний кредитний договір складається із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позичальника, пам'ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку.

З надано позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 травня 2016р. у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 992грн. 69коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8673грн. 50коп., заборгованості за комісією у сумі 2700грн., а також зі штрафів у сумі 500грн. (фіксована ставка) та 618грн. 31коп.(процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а тому відсутні підстави вважати, що умови та правила, надані суду, є тими ж умовами та правилами, з якими був ознайомлений відповідач. Крім того, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано доказів користування відповідачем послугами позивача.

- 3 -

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та не ґрунтується на нормах матеріального права.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Подавши анкету-заяву від 22 березня 2012, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку (с.с.8).

Вказані дії не суперечать положенням вищезазначених норм матеріального права, суду не надано доказів, що відповідач не був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг та з тарифами, що надані суду першої інстанції Умови та Правила не є тими, з якими був ознайомлений відповідач під час укладення кредитного договору, відповідач таких заперечень не висловив, а відтак висновок суду першої інстанції про недоведеність укладення між сторонами кредитного договору не ґрунтується на нормах матеріального права та наявних матеріалах справи.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки відповідач не заперечував укладення з позивачем кредитного договору, отримання грошових коштів та не стверджував, що не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були додані позивачем до позовної заяви, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що до 18 листопада 2013р. відповідач вносив грошові кошти на погашення заборгованості, суд першої інстанції не мав правових підстав для висновку про не укладення договору між сторонами, не отримання відповідачем кредитних коштів та відсутності доказів користування відповідачем послугами банку.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору, у зв'язку з чим розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків

- 4 -

позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» вбачається, що позичальник повинен щомісячно до 25 числа сплачувати 7% від заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 30% річних та комісії за зняття готівки.

Хоча вказана довідка відповідачем не підписана, проте, відповідач не заперечував проти обізнаності з вказаними умовами, а відтак суд не має підстав вважати, що з вказаними умовами відповідач не був ознайомлений.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, останній платіж був ним внесений 18 листопада 2013р., у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 6 березня 2010р., банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредитного ліміту, зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення клієнта про не згоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Пунктом 1.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що банк повідомляє клієнтів про внесення змін шляхом розміщення інформації на офіційному сайті банка та у відділеннях банку.

Згідно пункту 1.1.6.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг зміни, внесені в Умови та правила діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта по користуванню послугами банку.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 вересня 2014р. банком була змінена процентна ставка за користування кредитом з 30% на 34,8%, а з 1 квітня 2015р. процентна ставка збільшена до 43.20% і остаточна заборгованість була розрахована, враховуючи змінені процентні ставки.

Представником позивача апеляційному суду надані повідомлення, направлені на телефонний номер зазначений відповідачем у анкеті-заяві, 15 серпня 2014р. та 15 березня 2015р. про збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Доказів, що відповідач заперечував проти підвищення тарифу за користування кредитом, суду не надано, а відтак суд вважає, що відповідачем не заперечуються дії банку з приводу підвищення процентної ставки.

Оскільки відповідачем вказана заборгованість оспорена у встановленому законом порядку не була, колегія суддів вважає її доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Пунктом 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язання сплатити банку штраф у розмірі 500грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Аналогічні умови зазначені у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем.

Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач допустив заборгованість по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісій більше, ніж на 30 днів, банк має правові підстави для вимог про стягнення з відповідача передбаченого умовами договору штрафу.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам

- 5 -

справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1378грн. та за подання апеляційної скарги у сумі 1515,80грн., а всього 2893,80грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у сумі 13 484грн. 50коп. та повернення судового збору у сумі 2 893грн. 80коп., а всього 16 378грн. 30коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: