Справа № 524/1775/17
Провадження №2/524/1365/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., за участі представника третьої особи ТОВ « Алвіга » - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року до суду звернулося ПАТ «Укрсиббанк» з позовом до ОСОБА_2, ТОВ «Алвіга», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с.а.с. 2-7).

Зазначав, що 19 березня 2007 року між позивачем ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого позивач надав третій особі ОСОБА_4 кредит в розмірі 80000 дол. США. зі сплатою відсотків у розмірі 13,50 % річних строком до 17 березня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ПАТ «Укрсиббанк» за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено 19 березня 2007 року договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Станом на 14 березня 2017 року заборгованість становить 72267,21 дол. США, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 58093,47 дол. США, - сума заборгованості по сплаті відсотків 14173.74 дол. США, - заборгованість за пенею - 64684,12 грн.

11 травня 2017 року позивач уточнивши позовну заяву, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2 ( колишня вулиця Леніна ) у м. Кременчуці за договором іпотеки, який було укладено 19 березня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, укладеного між банком та третьою особою ОСОБА_4, на загальну суму 72267,21 дол. США та пені у розмірі 64684,12 грн., зі встановленням способу реалізації майна та визначенням початкової ціни майна в 1млн.305 тис.899грн. До відповідачів ТОВ « Алвіга », ОСОБА_3 позивачем будь-які вимоги не ставилися (т. 1 а.с.а.с. 183-192).

30 травня 2017 року до суду звернулося ТОВ «Алвіга» з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру (т. 1 а.с.а.с. 211-214).

ТОВ «Алвіга» просило визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3, з посиланням на те, що ПАТ «УкрСиббанк» не визнає право власності на квартиру з посиланням на те, що квартира перебувала в іпотеці, незважаючи на наявність договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2015 року, за яким товариство придбало у ОСОБА_2 спірну квартиру. При цьому, ТОВ «Алвіга» вказувало, що станом на день укладення договору купівлі-продажу квартири 21 листопада 2015 року спірна квартира не перебувала в іпотеці.

Ухвалою суду від 01 червня 2017 року вказані позови були обєднані в одне провадження та залучено і визначено процесуальний статус сторін і третіх осіб (т. 1 а.с. 240).

Ухвалою суду від 06 листопада 2017 року позовну заяву ТОВ « Алвіга » до ПАТ « Укрсиббанк », ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру залишено без розгляду у зв'язку з поданням представником відповідача-позивача ТОВ « Алвіга » - ОСОБА_1 заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ « Укрсиббанк » до ТОВ « Алвіга » про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в цій частині позову (т. 2 а.с. 64).

Представник третьої особи ТОВ « Алвіга » - ОСОБА_1 у судовому засіданні з позовом не погодилася, вважаючи його безпідставним.

У судове засідання представник позивач ПАТ «УкрСиббанк», відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, представник третьої особи Автозаводський ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції Полтавської області не прибули, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, про що подала письмову заяву (т. 2 а.с.а.с. 1-3, 15-17). Інші сторони про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.

У ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом .

Частиною 2 ст. ст.590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк ( термін ), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст. 12 Закону України « Про іпотеку » у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 33 Закону України « Про іпотеку » у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

У відповідно до ст. 38 Закону України « Про іпотеку » якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Статтею 41 Закону України « Про іпотеку » встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Судом достовірно встановлено, що 19 березня 2007 року між позивачем ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого позивач надав третій особі ОСОБА_4 кредит в розмірі 80000 дол. США. зі сплатою відсотків у розмірі 13,50 % річних строком до 17 березня 2017 року.

Відповідно до умов кредитного договору третя особа ОСОБА_4 взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом з визначенням їх розмірів у встановлені строки та графік погашення кредиту у порядку, визначеного договором.

19 березня 2007 року між банком та третьою особою було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, згідно якої були внесені зміни до графіка погашення кредиту щодо строків погашення та сум платежу (т. 1 а.с.а.с. 18-19).

У забезпечення виконання зобов'язань третьої особи ОСОБА_4 по вказаному кредитному договору, 19 березня 2007 року банк уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 червня 2016 року, яке набрало законної сили 30 червня 2016 року, по цивільній справі за № 524/1906/16-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, позов було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19 березня 2007 року в розмірі 64069,20 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в сумі 47495,62 грн. та судові витрати.

Крім того, з цього рішення суду постає, що третя особа ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору, не виконувала свої зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором на суму 64069,20 дол. США.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист на підставі якого в Автозаводському ВДВС міста Кременчука Головного територіального управління юстиції Полтавської області відкрито виконавче провадження.

Станом на 14 березня 2017 року заборгованість третьої особи ОСОБА_4 перед банком становить 72267,21 дол. США, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 58093,47 дол. США, - сума заборгованості по сплаті відсотків 14173.74 дол. США, - заборгованість за пенею - 64684,12 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором третьою особою ОСОБА_4 не була сплачена.

На день розгляду справи квартира АДРЕСА_4 (колишня вул. Леніна) в м. Кременчуці належить на праві власності третій особі ТОВ « Алвіга » на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 21 листопада 2015 року між ОСОБА_2 в інтересах якого діяв ОСОБА_5, та ТОВ « Алвіга », посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 3810 (т. 1 а.с.а.с. 215-218). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна постає, що державна реєстрація про право власності ТОВ «Алвіга» на спірну квартиру було вчинено 21 листопада 2015 року о 15 год. 00 хв. 24 с. приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, запис за № 12160402 за рішенням цього нотаріуса, індексний номер: 26356485 від 21 листопада 2015 року 15 год. 07 хв. 50 с., на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2015 року (т. 1 а.с.а.с. 225-228).

21 листопада 2015 року між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, який було посвідчено вказаним приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 3821, за яким товариство (іпотекодавець) передало ОСОБА_3, як іпотеко держателю, в іпотеку спірну квартиру (т. 1 а.с.а.с. 219-224).

Позивачем ПАТ «УкрСиббанк» не були оспорені договори купівлі-продажу та іпотеки, які були укладені 21 листопада 2015 року, та не визнавалися в судовому порядку недійсними.

Доводи позивача ПАТ «УкрСиббанк» на нікчемність договору купівлі-продажу квартири, укладеного 21 листопада 2015 року між ОСОБА_2, в інтересах якого діяв ОСОБА_5 та ТОВ « Алвіга » у звязку з наявністю рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року по справі за № 817/873/16, з посиланням на ст.ст. 215-216 ЦК України ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» не заслуговують уваги, оскільки станом на 21 листопада 2015 року при укладені договорів купівлі-продажу та іпотеки спірної квартири між ОСОБА_2 в інтересах якого діяв ОСОБА_5, та ТОВ « Алвіга », між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_3, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, будь-які записи про обтяження спірної квартири, її перебування в іпотеці були відсутні, а вказані договори, а також право власності, відповідні державні реєстрації права власності за ТОВ «Алвіга» та обтяження за договором іпотеки не були оспорені та оскаржені позивачем в судовому порядку шляхом звернення з відповідними позовами в порядку цивільного та/або господарського судочинства із зазначенням та застосуванням наслідків недійсності або нікчемності договорів, а також не оскаржувалися відповідні нотаріальні дії приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, які були вчинені ним 21 листопада 2015 року.

Крім того, суд враховує, що ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано про те, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотеко держателя є недійсним.

Суд приймає до уваги доводи третьої особи ТОВ «Алвіга». Зокрема, що при посвідченні договору приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 провів перевірку спірної квартири на предмет обтяження, і згідно інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна, відомості про заборону та арешт відсутні, відтак у нотаріуса на час укладення та нотаріального посвідчення договору відомостей про те, що квартира перебуває під забороною та/або арештом, жодних обмежень на розпорядження квартирою не було.

Дані обставини також постають з первісної позовної заяви ПАТ «УкрСиббанк», де вказано, що 20 листопада 2015 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7JI. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26345488 від 20 листопада 2015 року та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про припинення іпотеки (№ 11801160) на чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 140,3 кв.м., житловою площею 100 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна (Леніна)АДРЕСА_5, встановленої на підставі Договору іпотеки від 19 березня 2007 року.

Підставою припинення запису про обтяження майна іпотекою зазначено договір іпотеки та

заяву банку № 44 від 20 жовтня 2015 року.

Отже вбачається, що іпотечне обтяження за Договором іпотеки від 19 березня 2007 року

знято на підставі заяви самого банку від 20 жовтня 2015 року. Повторно обтяження на спірну

квартиру не накладалось банком. На день вчинення правочину в Державному реєстрі іпотек

жодного обтяження на квартиру не було.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення

виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні

іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником

забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета

іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим

Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

В свою чергу, згідно із ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому

законодавством порядку.

Твердження банку про те, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року, визнано незаконним та скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою квартири №10 за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Соборна (Леніна), 5/9, встановленої на підставі договору іпотеки від 19 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, не є доказом недійсності (нікчемності) Договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2015 року.

Дана постанова була ухвалена та набрала законної сили після укладення договору

купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2015 року і до цього часу в державному реєстрі обтяжень відсутні відомості щодо знаходження майна в іпотеці на підставі договору іпотеки від 19 березня 2007 року.

Натомість, 21 листопада 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського

нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3 зареєстровано договір іпотеки між ТОВ

«Алвіга» та ОСОБА_3 (предмет іпотеки - квартира № 10, що розташована за адресою: м. Кременчук, вул. Соборна, 5/9) та відповідні відомості внесено в реєстр іпотек.

Як вбачається, на момент укладення договору купівлі-продажу від 21 листопада 2015 року в Державному реєстрі речових прав, обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори зареєстроване не було, отже взаємних прав та обовязків іпотекодавця та іпотекодержателя за Договором іпотеки від 19 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» не існувало, оскільки 20 листопада 2015 року зареєстровано заяву ПАТ «УкрСиббанк» про вилучення запису з реєстру іпотек. Квартира № 10 не являлась іпотечним майном, а тому згоди Банку на її відчуження законом не вимагається.

Звідси, позивачем не доведено факт повернення спірної квартири у власність відповідача ОСОБА_2, а також перебування спірної квартири в іпотеці станом на 21 листопада 2015 року.

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження позову, спростування доводів третьої особи ТОВ «Алвіга» та встановлених судом обставин.

Отже, позов не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим та недоведеним.

Керуючись ст. ст. 1-3, 11-16, 321, 328, 353, 392, 525, 526, 536, 553-559, 625,626, 1046-1052 ЦК України, ст. ст. 3, 9, 12, 33, 38, 39, 41 Закону України « Про іпотеку », ст.ст. 3, 4, 10, 11, 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ПАТ « Укрсиббанк » у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти діб з дня проголошення та/або одержання копії рішення, якщо сторона чи третя особа не була присутня в судовому засіданні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 10 листопада 2017 року.

Суддя: