Справа № 303/689/17
У Х В А Л А

Іменем України

26 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

при секретарі -Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договору кредиту недійсним,-

встановила:

ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року, яким у задовленні його позову до ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договору кредиту недійсним - відмовлено.

В апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити новее рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 березня 2006 року між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі Банк) та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 305/49-Ж, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 23000,00 доларів США, зі сплатою 11,5 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.03.2021 року.

Пунктом 2.6 зазначеного договору встановлено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внасідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного в п. 1.1. цього договору. Також узгоджено порядок погодження зміни процентної ставки та наслідки відмови у погоджені такої.

Додатковою угодою № 1 від 29 жовтня 2009 року про внесення змін до договору кредиту № 305/49-Ж від 28 березня 2006 року, сторони погодили збільшення процентної ставки з 20.10.2008 року на рівні 14,00 % річних. Інші умови договору залишились незмінними та сторонни підтвердили за ними свої зобов'язання.

В подальшому додатковою угодою від 30 липня 2009 року про внесення змін до договору кредиту № 305/49-Ж від 28 березня 2006 року, п.1.2 Договору викладено в новій редакції : «1.2 Кредит надається позичальнику на наступні цілі та в наступному порядку :

частина кредиту в розмірі 23000 доларів США 28 березня 2006 року на придбання нерухомого майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою : Україна, м.Мукачеве, вул.Лесі Українки,25;

частина кредиту в розмірі 436,29 доларів США 30 липня 2009 року на поточні потреби.

Сторони погодили графік погашення кредиту, а також детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (додаток № 1).

Додатковою угодою від 26 листопада 2010 року про внесення змін до договору кредиту № 305/49-Ж від 28 березня 2006 року, сторони погодили збільшення процентної ставки в розмірі 14,89 % річних, встановили графік погашення залишку кредитної заборгованості, а також детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (додаток № 1).

Окрім цього, 19 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору кредиту № 305/49-Ж від 28 березня 2006 року, відповідно до якого встановлено графік погашення кредиту та відстрочених до сплати процентів (додаток № 1), погоджено процентну ставку в розмірі 1,00 % річних, яка діє протягом 24 місяців з дати підписання цього договору про внесення змін, а також встановлено порядок сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 просив визнати недійсним кредитний договір від 28 березня 2006 року, укладений між Банком та ним, з наступними змінами внесеними додатковими угодами до нього, посилаючись на те, що Банк перед укладенням кредитного договору не повідомив його про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними; тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; про можливість настання валютних ризиків для позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції правильно виходив із того, що при укладенні спірного договору кредиту між сторонами було досягнуто домовленість з усіх істотних умов договору даного виду, зокрема про тип відсоткової ставки, порядок зміни розміру процентів та наслідки, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів, а саме згідно п.2.6.3 договору кредиту він зобов'язаний протягом строку, зазначеного в п.2.6.1 цього договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції (штраф, пеню) в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою. Також у договорі кредиту у п.3.4.1 передбачено можливість дострокового погашення кредиту.

Позивач погодився з умовами договору кредиту, а також наступними змінами до нього, які були внесені додатковими угодами до договору кредиту, які ним виконувались до лютого 2014 року, що стверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 04.07.2016 року.

Отже, судом встановлено, що з моменту укладення договору кредиту від 28.03.2006 року сторони неодноразово погоджували зміну процентної ставки за кредитом, графік погашення кредиту, детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту шляхом укладення додаткових угод до договору кредиту, які позивачем виконувались.

Доказів про те, що позивачу були незрозумілі умови кредитування, сума кредиту, відсоткова ставка, або ж йому не була надана інформація про умови кредитування, матеріали справи не містять.

Встановивши, що спірний договір кредиту був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому виконував його умови протягом восьми років; у додатках до кредитного договору, які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування, тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову ОСОБА_3 у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.308 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга позивача відхиленню, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді