Справа № 495/6690/17
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 листопада 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

- від заявника ОСОБА_1,

- від субєкта оскарження не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу Публічного акціонерного товариства «КОБЛЕВО», субєкт оскарження старший державний виконавець Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

05.09.2017 року Публічне акціонерне товариство «КОБЛЕВО»(далі по тексту заявник) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору(а.с.1-4).

Так, заявник просив суд визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2 від 07.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54434121) в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 гривень (пункт 3 резолютивної частини Постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2017 року ВП № 54434121 Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області).

Представник заявника (ПАТ «КОБЛЕВО») ОСОБА_3, у судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник субєкта оскарження в судове засідання не з'явилася, але в.о. начальника відділу надіслала до суду клопотання, відповідно до якого просила розглянути справу без участі представника відділу (а.с.38-39).

Згідно із роз'ясненням пункту 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності субєкта оскарження, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «КОБЛЕВО», вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ в порядку передбаченому законом.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч.1 ст.28 та ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт боржника і оголошення заборони на його відчуження, можуть бути оскаржені в десятиденний строк.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15.08.2017 року Публічне акціонерне товариство «КОБЛЕВО» отримало Постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2017 року ВП № 54434121 Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області, винесену старшим державним виконавцем Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2, про зобовязання ПАТ «КОБЛЕВО» до прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили, припинити виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізацію продукції (товарів) 33 класу МКТП з маркуванням словесними позначеннями «AS MARENGO ТІ», «MARENGO AS» «MARENGO ТІ», «АС МАРЕНГО ТІ», «МАРЕНГО АС» та «МАРЕНГО ТІ», «PRO MARENGO SECCO», «PRO MARENGO», «MARENGO SECCO», «ПРО МАРЕНГО СЕККО», «ПРО МАРЕНГО» та .«МАРЕНГО СЕККО».

Згідно пункту 3 резолютивної частини Постанови ВДВС постановлено стягнути з Боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12 800 гривня (UAH) на рахунок Березанського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївської області, а саме: р/р 3261 в ЦА ДКСУ м. Київ МФО 820172, .

Заявник вважає рішення ВДВС, викладене в пункті 3 резолютивної частини Постанови, протиправним, незаконним та таким, що порушує його права з огляду на наступне.

Згідно п.1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» «виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України».

Підпунктом 1 пункту 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що «виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню».

Так, підставою для винесення Постанови слугувала Ухвала про забезпечення позову № 495/5155/17 видана 12.07.2017 року судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. Згідно резолютивній частини Ухвали «виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень».

Крім цього, згідно пункту 9 статті 153 Цивільного кодексу України Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Таким чином, зазначені приписи діючого законодавства не передбачають можливості стягнення виконавчого збору за виконавчим документом, що підлягає негайному виконанню, а отже дії і рішення ВДВС щодо стягнення з ПАТ «КОБЛЕВО» виконавчого збору є протиправними та незаконними.

За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як уже зазначалося, відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Отже, виходячи з приписів ст.ст. 1, 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення виконавчого збору може відбутися виключно у разі наявності саме примусового характеру виконання рішення.

Як вбачається з оскаржуваної Постанови, винесеної на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про забезпечення позову від 12.07.2017 року у судовій справі №495/5155/17, постановлено зобовязати ПАТ «КОБЛЕВО» припинити виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізацію продукції (товарів) 33 класу МКТП з маркуванням словесними позначеннями «AS MARENGO ТІ», «MARENGO AS» «MARENGO ТІ», «АС МАРЕНГО ТІ», «МАРЕНГО АС» та «МАРЕНГО ТІ», «PRO MARENGO SECCO», «PRO MARENGO», «MARENGO SECCO», «ПРО МАРЕНГО СЕККО», «ПРО МАРЕНГО» та «МАРЕНГО СЕККО», однак звертаємо увагу суду, що ПАТ «КОБЛЕВО» ніколи, за весь час свого існування та ведення господарської діяльності, взагалі не здійснювало та не здійснює виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізацію продукції (товарів) 33 класу МКТП з маркуванням словесними позначеннями «AS MARENGO ТІ», «MARENGO AS» «MARENGO ТІ», «АС МАРЕНГО ТІ», «МАРЕНГО АС» та «МАРЕНГО ТІ», «PRO MARENGO SECCO», «PRO MARENGO», «MARENGO SECCO», «ПРО МАРЕНГО СЕККО», «ПРО МАРЕНГО» та «МАРЕНГО СЕККО».

З огляду на що, відсутній не лише примусовий характер виконання рішення, що в свою чергу робить не можливим стягнення виконавчого збору з огляду на приписи ст. ст. 1, 27 Закону України «Про виконавче провадження», але й відсутнє безпосередньо саме виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізація продукції 33 кл.МКТП під вищезазначеними словесними позначеннями, а отже немає чого і припиняти.

Таким чином, виконавець не розпочинав примусове виконання і фактично не вчиняв виконавчі дії на примусове виконання рішення суду, оскільки Скаржник не здійснює виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізацію продукції (товарів) 33 класу МКТП з маркуванням словесними позначеннями «AS MARENGO ТІ», «MARENGO AS», «MARENGO ТІ», «АС МАРЕНГО ТІ», «МАРЕНГО АС» та «МАРЕНГО ТІ», «PRO MARENGO SECCO», «PRO MARENGO», «MARENGO SECCO», «ПРО МАРЕНГО СЕККО», «ПРО МАРЕНГО» та «МАРЕНГО СЕККО».

Вищий господарський суд України у своєму рішенні по справа № 20/49 від 12 січня 2016 року, судді Палій В.В., Прокопанич Г.К., Студенець В.І. прийшов до висновку, що для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову.

Однак, незважаючи на викладене, державним виконавцем Шляхтою М.В. винесена оскаржувана Постанова згідно п.3 якої прийнято незаконне рішення стягнути з ПАТ «КОБЛЕВО» виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 12 800 гривня.

Тому, оскільки фактично виконавчі дії державним виконавцем не проводились, а ПАТ «КОБЛЕВО» не здійснює виробництво, збут, розповсюдження, рекламування та реалізацію продукції (товарів) 33 класу МКТП з маркуванням словесними позначеннями «AS MARENGO ТІ», «MARENGO AS» «MARENGO ТІ», «АС МАРЕНГО ТІ», «МАРЕНГО АС» та «МАРЕНГО ТІ», «PRO MARENGO SECCO», «PRO MARENGO», «MARENGO SECCO», «ПРО МАРЕНГО СЕККО», «ПРО МАРЕНГО» та «МАРЕНГО СЕККО», оскаржувана Постанова про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з Боржника виконавчого збору (п.3 Постанови) підлягає визнанню протиправною та має бути скасована.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 383 Цивільного процесуального кодексу України «сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи».

Згідно пункту 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» «рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом».

Згідно пункту 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» «рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів».

ПАТ «КОБЛЕВО» отримав копію Постанови 15 серпня 2017 року. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року № 850-р Про перенесення робочих днів у 2017 року та Наказу ПАТ «КОБЛЕВО» від 16.08.2017 року без номеру, робочий день пятниці 25 серпня був перенесений на суботу 19 серпня. Таким чином, ПАТ «КОБЛЕВО» подана заява у строки, встановлені законодавством України.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно із ст.387 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи скаржника.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність викладених ПАТ «КОБЛЕВО»у скарзі вимог про визнання протиправною та скасування Постанови державного виконавця Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2 від 07.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54434121) в частині стягнення виконавчого збору, у зв'язку з чим така скарга ПАТ «КОБЛЕВО»підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 57-60, 197, 209-210, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «КОБЛЕВО», субєкт оскарження старший державний виконавець Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2, про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області ОСОБА_2 від 07.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 54434121) в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 12 800 гривень (пункт 3 резолютивної частини Постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.08.2017 року ВП № 54434121 Березанського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко