АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/7761/2017 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Куркіна І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди шляхом накладення арешту на все майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, і яке співмірне з розміром позовних вимог 1 069 828,82 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права. Зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності ризику невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді арешту на все його майно не відповідають заявленим вимогам та порушують його права.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди.

13 березня 2017 року ОСОБА_2 подав заяву про його забезпечення позову - накладення арешту на майно відповідача та заборону вчинення будь-яких дій щодо реалізації (відчуження) квартири № АДРЕСА_1.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року забезпечено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди шляхом накладення арешту на все майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 і яке співмірне з розміром позовних вимог 1 069 828,82 грн.

Колегія суддів вважає ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В своїй заяві про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; забороною будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири до набрання чинності рішенням суду.

Відтак, у суду першої інстанції були відсутні підстави для забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 В матеріалах провадження відсутні докази того, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Відмовити з задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та відшкодування шкоди шляхом накладення арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; забороною будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді