Справа №295/6532/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Савіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_2, про визнання в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за позивачем ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок №16, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Радищева, що належав ОСОБА_4, який помер 30.04.2015 року. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 30.04.2015 року помер ОСОБА_4, після його залишилось спадкове майно житловий будинок, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Радищева, 16. На день смерті за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Правовстановлюючих документів на будинок спадкодавець за життя виготовити не зміг у звязку з чим, позивач не має змоги оформити право власності на вказаний будинок.

Від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5, який діє відповідно до договору про надання правової допомоги від 13.06.2017 року, надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, відповідно до копії свідоцтва про смерть, що у квітні 2015 року помер ОСОБА_4, про що 30.04.2015 року складено відповідний актовий запис №1150 (а.с. 4).

Згідно копії довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №14» Житомирської міської ради від 10.01.2017 року №54, на день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним, а вищевказаною адресою, за шість місяців до дня смерті та на день смерті та шість місяців після смерті був зареєстрований лише син померлого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки виконуючого обовязки начальника Бердичівської виправної колонії (№70) від 11.05.2017 року №46, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 відбуває покарання в Державній установі «Бердичівська виправна колонія (70)» з 31.07.2014 року. Засуджений Немирівським районним судом Вінницької області 24.12.2013 року до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 10).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса ОСОБА_2 від 09.01.2017 року, представнику позивача ОСОБА_3, який звертався від імені ОСОБА_1 до нотаріуса, відмовлено у видачі на імя ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок №16, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Радищева та земельну ділянку, що знаходиться там же, після померлого ОСОБА_4 у звязку з відсутністю заяви про прийняття спадщини у встановленій законом формі та встановлений законом строк, та відсутністю факту постійного проживання за однією адресою, а також у звязку з тим, що не подано правовстановлюючий документ на житловий будинок, а до правовстановлюючого документу на земельну ділянку не подано витяг з Державного земельного кадастру, які є обовязковими для видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 5-6).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №164/2016 щодо майна померлого ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем останнього є ОСОБА_1 (а.с. 26-42).

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будування індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з числом кімнат від однієї до пяти включно, відповідно до рішення Житомирської міської ради трудящих №742 від 20.09.1979 року, ОСОБА_4, надано земельну ділянку на праві безстрокового користування, яка знаходиться в м. Житомирі, вул. Радищева, 16, загальною площею 600 кв. м. (а.с. 47-48).

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на будинок, що за адресою: м. Житомир, вул. Радищева, 16, відповідно до якого, житловий будинок збудовано у 1984 році (а.с.7-9).

На момент відведення ОСОБА_4 земельної ділянки для індивідуального будівництва питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків (далі Указ від 26.08.1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року №8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26.08.1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків (далі Постанова від 26.08.1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

За Указом від 26.08.1948 року та підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва вперше був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року №449.

Отже, до 5 серпня 1992 року законодавством не була передбачена процедура введення в експлуатацію індивідуальних житлових будинків при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року).

З наведеного можна зробити висновок, що житловий будинок №16, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Радищева та збудований у 1984 році був власністю ОСОБА_4

Разом з тим, спадщина відкрилась у 2015 році у звязку зі смертю ОСОБА_4, а тому застосуванню до вказаних відносин підлягають норми, визначені у Цивільному кодексі України, який набрав законної сили 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Положення ст. 1216 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що відсутність правовстановлюючих документів на будинок не може позбавити позивача права на спадщину, позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4, який в свою чергу був власником житлового будинку №16, по вул. Радищева в м. Житомирі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 158, 174, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 16, 25, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1297 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" , суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок №16, що розташований за адресою: м. Житомир, вул. Радищева, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, 30.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Чішман