Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1418/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Адаменко І. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

05.07.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Виробниче Договірне Об'єднання Асоціація «Південна» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Виробниче Договірне Об'єднання Асоціація «Південна» про визнання додаткової угоди про зміну умов договору оренди землі недійсною.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства Виробниче Договірне Об'єднання Асоціація «Південна» (далі - ПрАТ)про визнання додаткової угоди про зміну умов договору оренди землі недійсною.

Зазначав, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 29 березня 2002 року є власником земельної ділянки площею 10,89 га, яка розташована на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області.

Згідно з договором оренди землі від 16 жовтня 2007 року, зареєстрованим у Бобринецькому районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 25 грудня 2008 року, земельна ділянка передана в оренду Закритому акціонерному товариству Асоціація «Південна» терміном на п'ять років до 16 жовтня 2012 року.

Після закінчення дії договору Закрите акціонерне товариство Асоціація «Південна» продовжувало користуватись його земельною ділянкою та сплачувало йому орендну плату.

В серпні 2016 року він отримав лист від відповідача з додатковою угодою від 02 серпня 2016 року до договору оренди від 16 жовтня 2007 року для підписання та заяву про виплату орендної плати, копію додаткової угоди від 06 червня 2012 року про зміну умов договору оренди землі від 25 грудня 2008 року, яка нібито була укладена між ним та відповідачем, згідно якої договір оренди землі укладено на десять років.

Додаткову угоду він не підписував, оскільки з травня 2012 року по березень 2016 року проживав у дочки в Запорізькій області та до с. Дібрівка не приїжджав.

Просив визнати додаткову угоду від 06 червня 2012 року про зміну умов договору оренди землі від 25 грудня 2008 року недійсною, стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року позов задоволено. Суд дійшов висновку, що додаткова угода від 06 червня 2012 року до договіру оренди від 25 грудня 2008 року є недійсною, оскільки позивачем не підписувалась, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи, та свідчить про відсутність волевиявлення власника земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що позивачу у період з 2012 по 2016 роки виплачена орендна плата за користування належною йому земельною ділянкою в повному обсязі. В журналі видачі договорів оренди землі та додаткових угод є його підпис про отримання спірної додаткової угоди. Даний факт суд також не взяв до уваги. В результаті цього можна дійти висновку, що позивач усвідомлював, що його земельна ділянка перебуває в обробітку у відповідача. Жодних листів про повернення земельної ділянки відповідачу не надходило.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач на підставі державного акту є власником земельної ділянки площею 10,89 га, розташованої на території Бобринецької міської ради Кіровоградської області .

16 жовтня 2007 року позивач та відповідач уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років, який зареєстровано у встановленому законом порядку 25 грудня 2008 року (а.с.6-7).

До закінчення строку дії цього договору 06 червня 2012 року укладено додаткову угоду про зміну умов договору оренди земельної ділянки із зазначенням, що договір оренди укладено на 10 років, державна реєстрація додаткової угоди здійснена 06 вересня 2012 року (а.с.13).

Висновком № 17-203 судово-почеркознавчої експертизи від 24 квітня 2017 року, яка проведена Кропивницьким відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в графі «орендодавець» в оригіналі додаткової угоди від 06 червня 2012 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.115-117).

Висновок експерта оцінено судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України. Підпис позивача в оригіналі додаткової угоди, наданої відповідачем, був предметом дослідження експертизи. Як порівняльний матеріал, експертом досліджено вільні (оригінали договорів оренди, заповіт), умовно-вільні (угода про надання правової допомоги) та експериментальні (на 10 аркушах) зразки його підпису та почерку.

При дослідженні підписів позивача експертом встановлені розбіжні ознаки, які є стійкі, суттєві, і створюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджуваний підпис в додатковій угоді виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності проведення експертизи, а також неправильності висновку судово-почеркознавчої експертизи.

Враховуючи те, що договір оренди власник земельної ділянки особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на її укладення, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Спірна додаткова угода за формою і змістом відповідає вимогам закону, є зареєстрованою у встановленому законом порядку, але експертизою підтверджено, що власник земельної ділянки її не підписував. Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Доводи відповідача, що з червня 2012 року по 31 грудня 2016 року позивач отримував орендну плату та усвідомлював перебування земельної ділянки в оренді у відповідача, що свідчить про наявність волі орендодавця на укладення договору оренди, не ґрунтуються на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, оскільки виключне право на підписання договору належить власнику землі або уповноваженій ним в установленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.

За таких обставин отримання орендної плати за оскаржуваню угодою, не витребовування земельної ділянки правового значення для вирішення цього спору не має.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі №6-2612 цс15.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Виробниче Договірне Об'єднання Асоціація «Південна» відхилити, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник