Провадження №2/748/522/17
Єдиний унікальний № 748/1185/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2017 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності та в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», 10 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 31.08.2013 року в сумі 18934,64 грн.

З позову виходить, що 31.08.2013 р. між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала, у звязку з чим у неї, станом на 31.03.2017 року, виникла заборгованість у розмірі 18934,64 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 230,03 грн, заборгованості по процентах в сумі 13626,77 грн, заборгованості по пені та комісії в сумі 3700 грн, штрафу (фіксований) в сумі 500 грн, штрафу (процентна складова) в сумі 877,84 грн. /а.с.4, 5/

У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи.

Крім того у листі ПАТ КБ «ПриватБанк» від 02.11.2017 року №12310 були надані додаткові пояснення в обґрунтування позовних вимог, які зводяться до того, що відповідно до п.2.1.2.11 Правил користування платіжною картою граничний строк дії картки визначено на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії карти. Оскільки строк дії карти №198287 до 07.2017 р., то перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31.07.2017, а отже ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в межах строку позовної давності, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України. Що стосується процентної ставки, то вона може бути фіксованою або змінною і тип процентної ставки визначається договором. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 30 % на рік, а далі вона була змінена, що підтверджується наказом банку. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, пунктом 1.1.3.2.3 яких передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин договору і відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами у відповідності з вимогами п.1.1.3.1.9, п.2.1.1.5.3, п.2.1.1.5.4 Умовами та правилами надання банківських послуг. /а.с.104, 105/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та його представник, адвокат ОСОБА_3, у судове засідання не зявились, згідно пояснень наданих представником відповідача у минулому судовому засіданні та письмової заяви про застосування строків позовної давності, позовні вимоги сторона відповідача вважає безпідставними, не обґрунтованими і заперечує в повному обсязі проти їх задоволення. Так, 31.08.2013 року позивачем була підписана заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк, яка сама по собі не є кредитним договором, однак створює відповідні правовідносини. Кредитний ліміт у розмірі 300 грн був використаний ОСОБА_1 і пільговий період користування коштами складав 30 днів, оскільки нарахування відсотків згідно наданого банком розрахунку розпочалось з 26.09.2013 року. Згідно цього ж таки розрахунку має місце лише одноразове, 07.02.2014 року, погашення ОСОБА_1 заборгованості, на суму 300 гривень. У відповідності до п.2.1.1.4.6 Умовами та правилами надання банківських послуг, сторони домовились, що у разі порушення клієнтом зобовязань по погашенню заборгованості перед банком на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, змінити умови кредиту встановивши строк повернення кредиту 90-й день з моменту виникнення такої заборгованості, при цьому відповідач не сплативши 26.10.2013 року грошові кошти за користування кредитом порушила умови договору і з 26.01.2014 року у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про повернення коштів. Таким чином, саме з 26.01.2014 починається перебіг річного терміну позовної давності щодо повернення відсотків, пені та штрафів, і трирічних термін щодо повернення основної суми заборгованості, а звернувшись до суду лише 26.04.2017 року позивач пропустив строк позовної давності. Крім того, в розрахунку заборгованості пеня зазначена в прогресуючому зростанні за 37 календарних місяці, хоча Законом чітко передбачає строк позовної давності для нарахування пені один рік, а відсоткова ставка з 01.09.2014 до 34,8 % та з 01.04.2015 до 43,2 % змінена банком в односторонньому порядку без інформування відповідача. До того ж вимоги щодо стягнення відсотків в розмірі 13626,77 грн та пені в розмірі 3700 грн є непропорційно великими в порівнянні з розміром заборгованості за кредитом. Також, статті 61 Конституції України містить заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. На підставі цього просив застосувати наслідки порушення строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову. /а.с.128, 129/

Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 31.08.2013 р. між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір кредиту, згідно якого відповідач отримала кредитні кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно п.2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг карта діє до останнього числа місяця вказаного лицьовій стороні карти. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості по кредиту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. (п.2.1.1.7.6 Правил). Згідно п.1.1.7.12 договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього строку ні одна з сторін не проінформувала другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такій же строк. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов строк позовної давності, що стосується вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та витрат банку складає 50 років. /а.с.7-32/

Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений в памятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг. А отже, підписання вказаного договору підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_4 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена і погодилась.

25 листопада 2016 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5, що підтверджується наданою у судове засідання копією свідоцтва про шлюб серії «І-ЕЛ» №108064 та паспортом громадянина України серії «НМ» №533681. /а.с.51, 59/.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» між Банком та ОСОБА_4 був підписаний кредитний договір б/н від 31.08.2013 р., за яким 31.08.2013 було надано кредитну картку №198287, терміном дії якої до липня 2017 р. /а.с.107/

Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору ОСОБА_1 вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 31.03.2017 р., складає всього 18934,64 грн, з яких: заборгованість за кредитом 230,03 грн; заборгованість по процентах 13626,77 грн; заборгованість по пені та комісії 3700 грн; штрафи 1377,84 грн.

При цьому видно, що єдиною датою погашення заборгованості по договору є 07 лютого 2014 року в сумі 300 грн./а.с.6, 124-125/

Відповідно до витребуваної судом виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 (картка №5168….8287), за період з 01.01.99 р. по 31.03.17 р., обєктивно вбачається, що заборгованість в сумі 3700 грн складає нараховану пеню, а не комісію, як зазначено в розрахунку заборгованості. /а.с.126, 127/

Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, відповідно підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав та міркувань.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

ОСОБА_2 до цього зводяться правові висновки, висловлені Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Згідно правових позицій, висловлених ВСУ у справах №6-95цс14 від 17.09.2014, № 6-127цс14 від 22.10.2014, за договором про надання банківських послуг при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а і кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Як вже вказувалось судом вище, строк дії кредитної картки №198287 був встановлений до 31 липня 2017 року.

Виходячи з цього, суд вважає, що оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом 10 травня 2017 року, трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом позивачем не пропущений, а і отже заявлені позивачем вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Таким чином, позиція відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності, не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Разом з цим, стосовно визначення розміру штрафів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, то суд виходить з наступного. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 692,84 грн - штраф (процентна складова), виходячи з наступного розрахунку: (230,03 грн - заборгованість за кредитом + 13626,77 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом = 8565,38 грн. х 5 % = 692,84 грн.)

Вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача 3700 грн заборгованості за пенею та комісією на думку суду задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-2003 цс15, обовязковість якої регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України.

Як зазначає Верховний Суд України у вказаній правовій позиції, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

При цьому слід також зазначити, що згідно довідки про послуги кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» нарахування щомісячної комісії по даному типу карток не передбачено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, вимоги заявленого позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією, задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача у тій частині, що позивач неправомірно збільшив відсоткову ставку за користування кредитом, зважаючи на наступне.

У ході судового розгляду даної справи було встановлено, що під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 30 % на рік. У подальшому відсоткова ставка була змінена, а саме 01.09.2014 р. збільшено до 34,80 % на рік, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Про зазначені зміни ПАТ КБ «ПриватБанк» проінформував ОСОБА_4 шляхом направлення на телефон клієнта +25 СМС-повідомлення 15.08.2014 року та 15.03.2015 року відповідно. Крім того, зазначені зміни узгоджуються з умовами та правилами надання банківських послуг.

Зокрема, відповідно до пункту 1.1.3.2.3. умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у пункті 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.3., 2.1.1.5.4. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. При незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку клієнт зобовязаний звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі, і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам.

Положеннями п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК України або в порядку, визначеному частиною шостою статті 10561 ЦК України.

Приймаючи до уваги наведене, є обґрунтованими доводи позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» відносно того, що умовами кредитного договору було передбачено право банку змінювати процентну ставку за певних умов. Позивач, змінюючи розмір відсотків за кредитом, умови договору виконав та відповідача про це проінформував, що підтверджується випискою по картрахунку та роздруківкою смс-повідомлень.

При цьому матеріали справи не містять в собі відповідних даних про те, що відповідач звертався до сторони позивача із заявою щодо незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів.

Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.11, 16, 258, 260, 261, 267, 551, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставі ст.ст.10-11, 27, 31, 61, 74, 77, 88, 174, 209, 212-216, 294 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість, станом на 31.03.2017 року, за кредитним договором б/н від 31.08.2013 року в сумі 15049,64 грн (п'ятнадцять тисяч сорок девять гривень шістдесят чотири копійки), яка складається: 230,03 грн заборгованість за кредитом; 13626,77 грн заборгованість за процентами, штрафи 1192,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 1600 грн, у відшкодування сплаченого судового збору.

У іншій частині у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.