_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3390/16-ц
Провадження № 2/520/2018/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-15» про визнання інформацію негативною, завідомо неправдивою та такою, що принижує честь, гідність та репутацію, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, яку надалі вточнила, про визнання інформації, що «квартира здається з 2000 року, постійно проживають без реєстрації по 4 людини», яка зазначена у пункті 3 заяви ЖБК «Приморський-15» до ДПІ Київського р-ну м. Одеси за № 14 від 31 серпня 2015 року про перевірку наявності договорів та сплати особами за здачу квартири податку, негативною, завідомо неправдивою та такою, що принижує честь, гідність та репутацію, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач поширив інформацію, яка принижує честь та гідність позивача.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовної заяви, посилаючись на її безпідставність, оскільки відповідач законно звернувся з заявою до відповідного органу з метою перевірки наявності договору у ОСОБА_1 та сплати податку за здачу квартири. Заява стосувалась, окрім позивача, ще декількох осіб.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ЖБК «Приморський-15» 31 серпня 2015 року звернувся до ДПІ Київського р-ну м. Одеси з заявою за № 14 про перевірку наявності договорів у ОСОБА_1 та сплати податку за здачу квартири за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила, что відповідач мав право звернутись до ДПІ Київського р-ну м. Одеси з такою заявою.

Згідно з положеннями ст. 277 ЦК та ст. 10 ЦПК, обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розяснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідності, честь чи ділову репутацію.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною законодавства України.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що відповідач ЖБК «Приморськй-15» не розповсюджував недостовірної інформації щодо ОСОБА_1, а лише звернувся з заявою до належного відповідного органу для проведення перевірки.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач діяв у межах своєї компетенції та звернувся з заявою про перевірку до належного органу, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10-11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, Законом України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року,-

ВИРІШИВ:

У позовній заяві ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Приморський-15» про визнання інформації, що «квартира здається з 2000 року, постійно проживають без реєстрації по 4 людини», яка зазначена у пункті 3 заяви ЖБК «Приморський-15» до ДПІ Київського р-ну м. Одеси за № 14 від 31 серпня 2015 року про перевірку наявності договорів та сплати особами за здачу квартири податку, негативною, завідомо неправдивою та такою, що принижує честь, гідність та репутацію, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн. 00 коп. відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Пучкова І. М.