Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/7215/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Провадження № 22-ц/778/2681/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення суми за порушення грошового зобовязання та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 (до укладення шлюбу - ОСОБА_7) Г.І. звернулися до суду з вищевказаним позовом, протягом часу розгляду справи розмір позовних вимог було зменшено.

В обґрунтування позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначали, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Мелітопольська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, було стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 суму 4 603,19 грн.

Однак, до теперішнього часу вказане рішення суду не виконано. Тому на підставі ст. 625 ЦПК України ОСОБА_6 має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

У звязку з тривалим невиконанням рішення суду позивачам завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що вони постійно знаходяться у стресовому стані, в родині погіршилися відносини, погіршився стан їх здоровя. Моральну шкоду позивачі оцінюють у 10 000 грн.

Зменшивши у березні 2017 року розмір позовних вимог, позивачі на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просили суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь інфляційні нарахування у розмірі 4 199,48 грн. та 3% річних в сумі 548,52 грн. за період з 01.07.2014р. по 28.02.2017р.; збитки (витрати на оформлення у нотаріуса довіреностей) у загальному розмірі 510 грн. (250 грн. + 260 грн.); моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в сумі 551 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд правильно виходив із того, що до правовідносини, які виникли між сторонами по справі, не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Так, грошові зобовязання охоплюють усі сфери суспільного життя і виникають насамперед у сфері приватноправових (цивільно-правових) відносин.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобовязана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобовязанням.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, відповідно до частини пятої якої у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобовязання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина пята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовязальних правовідносин. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, третя особа - Мелітопольська міська рада Запорізької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення, позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 було задоволено.

Встановлено порядок користування сторонами земельною ділянкою, розташованою за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, буд. 231, за другим варіантом згідно висновку № 1-14 судової земельно-технічної експертизи від 24 січня 2014 року, проведеної експертом ПП «Монтажник» ОСОБА_9, виділено в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 500,5 м2, позначену на плані жовтим кольором, виділено в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 37,7 м2, позначену на плані оранжевим кольором, виділено в користування ОСОБА_7 земельну ділянку площею 34,7 м2, позначену на плані фіолетовим кольором, виділено ОСОБА_8 в користування земельну ділянку площею 17,4 м2, позначену на плані синім кольором, виділено ОСОБА_6 в користування земельну ділянку площею 923,2 м2, позначену на плані зеленим кольором, земельну ділянку площею 1077,5 м2, позначену на плані червоним кольором, залишено в спільному користуванні сторін.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 витрати по справі в сумі 4 603,19 грн., з яких 1 458,49 грн. витрати на виконання копії кадастрового плану з привязками до існуючих споруд, 3 030,00 грн. витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи, 114,70 грн. - судовий збір.

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задоволено.

Вселено ОСОБА_8 в житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, буд. 231.

Зобовязано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_8 в користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Ломоносова, буд. 231.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_8 судовий збір в сумі 114,70 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 29.04.2015 року (а.с. 3, 4).

Виконавчий лист 320/3103/13-ц, виданий 13.07.2015р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 витрат по справі в сумі 4 603,19 грн., з яких 1 458,49 грн. витрати на виконання копії кадастрового плану з привязками до існуючих споруд, 3 030,00 грн. витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи, 114,70 грн. - судовий збір, перебуває на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 49).

ОСОБА_8 помер 17.07.2014 року (а.с. 20-21, 22).

Як зазначалося вище, звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 просили стягнути три проценти та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року, сума в розмірі 4 603,19 грн. є судовими витратами.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами по справі з приводу виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2014 року в частині стягнення судових витрат, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Посилання у скарзі на те, що суд дійшов помилкового висновку що між сторонами виникли деліктні зобовязання знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Проте, по суті рішення суду є правильним і справедливим, оскільки суд правильно виходив із того, що до правовідносини, які виникли між сторонами, не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України). Тому колегія суддів на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Посилання у скарзі на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-113цс14 від 01.10.2014р, висновків суду не спростовують, оскільки у справі, за якою було прийнято відповідну правову позицію, між сторонами виникли інші правовідносини, в них йшлося про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову у стягненні з ОСОБА_6 на користь позивачів моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на оформлення у нотаріуса довіреностей на представництво інтересів позивачів у загальному розмірі 510 грн. (250 грн. + 260 грн.) висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивачі обґрунтовували свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Інші докази та обставини, на які посилаються позивачі в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у задоволенні їх апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, вони не мають права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору, понесених при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: