АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Окармус О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 11 квітня 2006 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір №137, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 33000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 08 квітня 2016 року.

12 листопада 2008 року сторони уклали Додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору №137 від 11 квітня 2006 року, відповідно до якої з 20 жовтня 2008 року було встановлено процентну ставку 16% річних.

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 серпня 2016 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 54787,81 доларів США та 554908,58 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 24474,65 доларів США, заборгованості по відсоткам в розмірі 30313,16 доларів США, заборгованості по пені в розмірі 554908,58 грн.

Банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

____________________________________________________________________________________________________Справа №724/1332/16р Провадження №22ц-794/547/17 Головуючий у І інстанції Руснак А.І.

Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено на підставі пропуску позивачем строку позовної давності.

На дане рішення суду ПАТ «Укрсоцбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. Посилалося на те, що суд прийшов до помилкового висновку про застосування строків позовної давності, оскільки кошти за кредитним договором не повернуто, проценти за користування кредитом та пеня підлягає стягненню в межах строків позовної давності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останній платіж на погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 вчинив 26 листопада 2008 року, банк пропустив строк позовної давності на звернення до суду, про застосування якого відповідачем була зроблена відповідна заява.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №137, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 33000 доларів США з кінцевим терміном погашення заборгованості до 08 квітня 2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,0% річних.

12 листопада 2008 року сторони уклали Додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору №137 від 11 квітня 2006 року, відповідно до якої з 20 жовтня 2008 року було встановлено процентну ставку 16% річних.

Унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обовязків за вказаним договором виникла заборгованість, яка станом на 30 серпня 2016 року становила 54787,81 доларів США та 554908,58 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 24474,65 доларів США, заборгованість за відсотками - 30313,16 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 554908,58 грн.

Пунктом 1.1.1 кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 275 доларів США до 20 числа кожного місяця, починаючи з 20 травня 2006 року.

Пунктом 2.4.1 кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 20 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані проценти.

За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів позичальник зобовязався сплачувати банку за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної процентної ставки, установленої пунктом 4.2 цього договору, від суми простроченого платежу (пункти 1.1 та 2.6 кредитного договору).

Крім того, відповідно до пунктів 3.3.8, 3.3.9 кредитного договору позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному пунктом 1.1.1 та 1.1.2 цього договору.

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі №6-1174цс16.

Судом встановлено, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснив 26 листопада 2008 року, а тому за визначенням пункту 4.5 кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 26 січня 2009 року. З позовом до суду банк звернувся в жовтні 2016 року.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Після зміни строку виконання зобовязання (26 січня 2009 року) усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит у повному обсязі до вказаної дати, й усі наступні щомісячні платежі за графіком після 26 січня 2009 року не підлягали виконанню.

З огляду на викладені обставини доводи апеляційної скарги про можливість стягнення відсотків та пені в межах строку позовної давності є безпідставними, оскільки банк змінив строк виконання кредитного зобов»язання.

Крім цього, банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 5 лютого 2009 року претензію (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов»язаних з ним платежів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_3

підпис ОСОБА_4