Справа № 639/1562/17
04 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Іванової І.В.,
за участю секретаря Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням, -
15.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Харків, вул. Добролюбова, 1.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на підставі договору міни від 09.10.1998 року на праві приватної власності належить 33/100 частин житлового будинку № 1 по вул. Добролюбова у м. Харкові. Крім позивача в зазначеному домоволодінні з 11 червня 2002 року зареєстрований його син відповідач ОСОБА_3, який з травня 2014 року і по теперішній час в вищевказаному будинку не проживає. Позивач зазначив, що він звертався до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного позивачу будинку. Однак останній знаходиться на заробітках або в м. Києві, або десь в іншому місті України. Наявність реєстрації відповідача в належному позивачу житловому будинку порушує його права власника щодо користування та вільного розпорядження майном. Тому, оскільки відповідач самостійно не анулює свою реєстрацію за зазначеною адресою, він вимушений був звернутися з позовом до суду.
У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином, шляхом надання повідомлення до редакції газети Слобідський край». Від нього не надійшла письмова відповідь на повідомлення суду, або клопотання з проханням відкласти слухання справи. В матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення у повному обсязі, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору міни від 09.10.1998 року, посвідченого державним нотаріусом 12 ХДНК ОСОБА_4, є власником 33/100 частин житлового будинку № 1 по вул. Добролюбова у м. Харкові. Право власності було зареєстровано у КП «ХМБТІ» 16.10.1998 року під № 3443 в книзі (а.с.8).
Згідно даних домової книги у вищевказаному будинку зареєстровані позивач та відповідач ОСОБА_3 (а.с.9-10).
У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 більше трьох років в вищевказаному будинку не проживає.
Вищевикладені обставини підтверджуються довідкою та актом майстера приватного сектору ділянки № 11 Новобаварського району м. Харкова від 14.03.2017 року (а.с.11, 13).
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 у будинку № 1 по вул. Добролюбова у м. Харкові не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають по сусідству та тісно спілкується з позивачем.
Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача.
За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власний розсуд.
У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі наданих доказів у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 без будь-яких поважних причин не мешкає за місцем реєстрації, не використовує житло за його призначенням, не приймає ніякої участі у сплаті за квартиру і комунальні послуги. Він формально зберігає паспортну реєстрацію в спірній квартирі, тим самим порушує права власника щодо користування, володіння та розпорядження власністю.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному вище будинку, порушує права позивача, як власника, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним будинком.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Харків, вул. Добролюбова, 1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з моменту одержання його копії.

Суддя І.В. Іванова