12 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КарпенкоС.О., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», подану представником Ліпкевичем ІваномВолодимировичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 січня
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 05 лютого 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 09.01/002/08-НВклн, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 400 000,00 грн з розрахунку 12, 54% річних на строк до 04 лютого 2033 року.
Згідно п. 2. 1 кредитного договору кошти надано на купівлю нерухомого майна земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,19 га та житлового будинку за адресою: Волинська область, с. Липини, вул. Першотравнева, 1.
В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, 05 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір № 09.01/002/I01/08-НВклн, відповідно до умов якого
в іпотеку банку передано нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 290,7 кв. м. за адресою: Волинська область, Луцький район,
с. Липини, вул. Першотравнева, 1 та земельну ділянку площею 0, 1900 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини.
26 березня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.
Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_5 умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся,
в тому числі і шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань відповідно до умов кредитного договору. Заборгованість станом на 13 жовтня 2014 року становить 2 604 468 грн 69 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ Дельта Банк» просило в рахунок виконання основного зобов'язання звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки від 05 лютого 2008 року.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 06 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 січня

2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 06 грудня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції,

з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з відсутності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі

1 400 000,00 грн з розрахунку 12,54% річних на строк до 04 лютого

2033 року.

Згідно п. 2. 1 кредитного договору кошти надано на купівлю нерухомого майна: земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,19 га, та житлового будинку, що розташований за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Липини, вул. Першотравнева, 1.

У забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, 05 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір.

Відповідно до умов вказаного договору в іпотеку банку передано нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 290,7 кв. м. за адресою: Волинська область, с. Липини, вул. Першотравнева, 1 та земельну ділянку площею 0,1900 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою Волинська область, с. Липини.

26 березня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року справа № 6-2967цс16.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що відповідно до п. п. 4.2, 4.3 іпотечного договору сторони домовилися, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки лише у позасудовому порядку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Волинської області від 26 січня 2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Ліпкевичем ІваномВолодимировичем, відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 06 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області

від 26 січня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Орган опіки та піклування Луцької районної державної адміністрації Волинської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова