Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1640/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року, за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного, іпотечного та договору поруки недійсним,-

УСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) по процентах та кредиту у розмірі 20198,23 доларів США, по пені у розмірі 31275,45 грн. солідарно, та судових витрат по 4154,65 грн. з кожного.

В обґрунтування позову зазначало, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_4 21.04.2006 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 015-566/В-Н (в системі обліку банку договір № 0) з додатковою угодою № 1 від 30.10.2009 року. Відповідно до умов Договору банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) у сумі 30 845,00 дол. США, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, а він зобов'язався щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 20.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати проценти розмірі 11.8 % річних, (п. 1.3.1 кредитного договору). За умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору. Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту т сплати процентів за кредит відповідач ОСОБА_2 сплачує банку пеню в розмірі 0.2% від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника з ОСОБА_3 укладено договір поруки № 015-566/В-Н-І від 21.04.2006 року.

Відповідач ОСОБА_2 не виконував взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим банк направляв відповідачам вимоги від 24.11.2015 року про необхідність усунення порушень та виконання умов кредитного договору, які були проігноровані.

Станом на 09.02.2016 року заборгованість за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) складає: по процентах та кредиту у розмірі 20 198,23 дол. США та по пені у розмірі 31 275,45 грн., а саме: - 17 993,00 дол. США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1 468,80 дол. США за строк з 25.03.2015 року по 09.02.2016 року, - 2 205,23 дол. США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2008,48 дол. США за строк з 01.03.2015 року по 31.01.2016 року, - 13 886,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк 26.02.2015 року по 09.02.2016 року, - 17 389,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 26.02.2015 року по 09.02.2016 року.

Посилаючись на вказані обставини та умови договору, позивач просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про визнання кредитного та іпотечного договорів, договору поруки недійсними, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ним; визнати недійсним з моменту вчинення Іпотечний договір від 25.04.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ним, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 523; визнати недійсним з моменту вчинення договір поруки № 015-566/В-Н-П від 21.04.2006 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 (а.с.77-85 т.1).

В обгрунтування своїх вимог зазначав, що вищезазначений кредитний договір є недійсним, тому що при його укладенні банк не дотримався та грубо порушив встановлені Законами імперативні норми діючого Законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів, а саме: не виконав вимоги Закону про дотримання істотних умов договору щодо надання Позичальнику об'єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів, а також на те, що Банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгодженого між сторонами кредитного чину в його умовах.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 рокуу задоволенні первісного позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного, іпотечного та договору поруки недійсним задоволено. Визнано недійсним кредитний договір № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року, який укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 Визнано недійсним з моменту вчинення Іпотечний договір від 25.04.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 523. Визнано недійсним з моменту вчинення договір поруки № 015-566/В-Н-П від 21.04.2006 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення його позову, відмову у задоволенні зустрічного позову та стягнення судових витрат. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Судом порушено норми ст.ст. 179, 212-214 ЦПК України та ст.ст. 525, 526, 611, 1050 ЦК України. До даних правовідносин застосовано законодавство, яке не діяло на момент їх виникнення, так правочин між сторонами укладено 21 квітня 2006 року,і на той час законодавство не містило вимог про обов'язкову наявність розписки щодо сукупної вартості кредиту для споживача. Своїм підписом у кредитному договорі ОСОБА_2 підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, його особливості, методику, яку використовує Банк при визначенні валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами, а також іншу інформацію надання якої вимагає чинне законодавство України, також свої права та обов'язки і погоджується з ними, ніяких зауважень з його боку щодо умов кредитного договору не надходило, він мав право протягом 14 днів відкликати свою згоду на укладення договору, однак цього не зробив. Вибір умов кредитування ОСОБА_2 вчинив добровільно, що підтверджується зокрема частковим погашенням кредитної заборгованості. ПАТ «УкрСиббанк» дотримано вимоги чинного законодавства, зокрема ЗУ «Про захист прав споживачів». Банк виконав взяті на себе зобов'язання та видав кредит ОСОБА_2, проте останнім всупереч умовам кредитного Договору належним чином не виконуються взяті на себе фінансові зобов'язання, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку Банк просить стягнути з відповідача. Вважає, що висновок експерта №2140 для суду не є обов'язковим і має оцінюватися судом за правилами ст. 212 ЦПК України. Зазначено, що експертом при складані вказаного висновку не бралися до уваги п.1.3. кредитного Договору, та не надано повної оцінки Додатку 1, графіку погашення кредиту, які є невід'ємною частиною Договору, а також термін повернення та сплати щомісячних платежів. Експерт при вирішенні поставлених йому питань посилався на Постанову Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджену Міністерством юстиції України 25.05.2007 року, не взявши до уваги, що кредитний договір укладено 21.04.2006 року, тобто до початку дії даної постанови, а тому відповідно до ст. 58 Конституції України її застосування є безпідставною. За таких підстав вважає висновок експерта необґрунтованим. Відповідачами не доведено неправильність нарахування суми щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п.5.6 Постанови ПНБУ від 18.06.2003 року №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в Банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій, отже виписка по особовому рахунку ОСОБА_2 підтверджує отримання ним коштів. Особисте підписання кредитного Договору не оспорюється відповідачем. Кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки дотримані всі істотні умови, посилання ОСОБА_2 на несправедливі та дискримінаційні умови є необґрунтованими та недоведеними, якщо позичальник належним чином не ознайомився із кредитним Договором, то в його діях вбачається недбалість, а помилка в наслідок власного недбальства не є підставою для зміні умов Договору в односторонньому порядку чи визнання його недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України (а.с.89,91,93 т.2).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21.04.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 015-566/В-Н (в системі обліку банку договір № 0) з додатковою угодою № 1 від 30.10.2009 року (а.с.17-24, 29 т.1), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) у сумі 30 845,00 дол. США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача, із зобов'язанням щомісяця повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, встановлені графіком погашення кредиту (а.с.25-28 т.1) (додаток № 1 до договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 20.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 11.8 % річних, (п. 1.3.1 кредитного договору). За умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п.1.3. кредитного договору.

Згідно з п. 7.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач ОСОБА_2 сплачує банку пеню в розмірі 0.2% від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу.

19.04.2006 року ОСОБА_2 подав до АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», власноруч заповнену та підписану заявку про видачу йому кредиту в сумі 33050 дол. США, де особисто ним в графах «ставка» та «строк» проставлено «11,8 %» та «252», його дружиною ОСОБА_3 надано згоду на отримання кредиту, про що свідчить її особистий підпис на заявці (а.с.113-115 т.1).

21.04.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 015-566/В-Н-І (а.с.31 т.1), за умовами якого поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і позичальник, передбаченому кредитним Договором, відповідальність поручителя і позичальника є солідарною, порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору, у випадку невиконання (в тому числі часткового) поручителем своїх зобов'язань по цьому договору, останній поручає Банку направити належні йому кошти, які знаходяться у володінні або користуванні у кредитора на підставі будь-яких цивільно-правових договорів або угод, в рахунок виконання зобов'язань поручителя перед кредитором. Сама ОСОБА_3 не оспорює вказаний договір поруки.

25.04.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року, кредитному договору № 015-566/В-Н-СК від 21.04.2006 року, Додаткової угоди НК№015 від 21.04.2006 року, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за яким останній передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_3, м. Кіровоград, вартість якої оцінено в 149440 грн., квартиру АДРЕСА_1, вартість якої оцінено в 73099 грн., загальна вартість заставного майна складає 222539 грн. (а.с.87-92 т.1).

Відповідно до виписки з особового рахунку 21.04.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» було видано ОСОБА_2 кредит в сумі 30845 дол. США, що за курсом НБУ на дату видачі еквівалентно 155767,25 грн. (а.с.30 т.1).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе фінансових зобов'язань по кредитному договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) станом на 09.02.2016 року утворилася заборгованість, яка складає: по процентах та кредиту у розмірі 20198,23 дол. США та по пені у розмірі 31275,45 грн. (а.с.43-49 т.1), а саме:

- за строк з 25.03.2015 року по 09.02.2016 року заборгованість за кредитом в сумі 17993,00 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1468,80 дол. США,

- за строк з 01.03.2015 року по 31.01.2016 року заборгованість за процентами - 2205,23 дол. США, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 2008,48 дол. США,

- за строк 26.02.2015 року по 09.02.2016 року 13886,10 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,

- за строк з 26.02.2015 року по 09.02.2016 року 17389,35 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Відповідно до вимог від 24.11.2015 року за №30-11/30706 та № 30-11/30707, направлених ПАТ «УкрСиббанк» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останнім запропоновано погасити прострочену заборгованість протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення у розмірі 1101,60 дол. США - простроченої заборгованості та 1432,03 дол. США простроченої заборгованості по процентам (а.с.32-39).

Суд відмовляючи у задоволенні позову та задовольняючи зустрічний позов зазначав, що висновком судової-економічної експертизи встановлено: під час дослідження матеріалів справи не встановлено інформації щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту, а також детального розпису загальної вартості кредиту для споживача на момент укладення кредитного договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року. Наявний в матеріалах справи Додаток № 1 «Графік погашення кредиту» до кредитного договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року відображає зменшення розміру максимально припустимої заборгованості (залишку заборгованості) у визначенні дати (щомісячно). Зазначений, графік не містить розмірів щомісячних платежів у розрізі сум погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом, передбачених умовами договору.

Суд дійшов висновку, що згідно наявних документів, внаслідок відсутності інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданої позичальнику перед укладенням кредитного договору, а також відсутності детального розпису загальної вартості кредиту для споживача під час укладення кредитного договору (в т.ч. відсутній графік щомісячних платежів у розрізі сум погашення основного боргу та сплати процентів за користування кредитом), оформлення Банком надання кредиту по договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року виконано з недотриманням п.2 та п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з такх підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

ОСОБА_2погодився з умовами кредитного договору та додатковими угодами, скріпивши їх своїм підписом та вчинив дії на виконання їх умов, отримавши від банку суму кредиту в доларах США, еквівалент у гривнях, які й повинен повернути банку на умовах, визначених у кредитному договорі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що внаслідок невиконання зобов'язань по вказаному кредитному договору у ОСОБА_2 виникла заборгованість, сума якої складає: по процентах та кредиту у розмірі 20198,23 дол. США та по пені у розмірі 31275,45 грн. (а.с.43-49 т.1) і підлягає стягненню на користь позивача у розмірі, вказаному у розрахунку заборгованості.

Позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2заборгованості по кредитному договору № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) по процентах та кредиту у розмірі 20198,23 доларів США, що станом на 09.02.2016 року еквівалентно 522677,62 грн., та по пені у розмірі 31275,45 грн., в повному обсязі.

Вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо умовами договору кредиту передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

В разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред'явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Така правова позиції висловлена у Постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року по справі № 6-1455цс17.

Оскільки ПАТ «УкрСиббанк» звернулося з позовом до відповідачів в лютому 2016 року, тому порука, із врахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК України, за період з квітня 2006 року по липень 2015 року є припиненою.

За таких підстав, з ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року починаючи із серпня 2015 року по процентах та кредиту у розмірі 18530,29 доларів США, та по пені у розмірі 22765,15 грн., солідарно із ОСОБА_4

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, в силу яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до листа Національного банку України від 19.01.2006 року № 18-112/219-637 «Про застосування в банківській діяльності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» банкам звернуто увагу на те, що нормами статті 11 цього Закону врегульовано права споживачів на випадок укладення ними кредитних договорів (у тому числі при здійсненні операцій з кредитування банківських рахунків споживачів), відповідно до яких кредитодавець надає кошти на придбання продукції. Зокрема, встановлено вимоги щодо письмової форми таких договорів, визначено обсяг інформації, яку кредитодавець (у тому числі банк) має право вимагати від позичальника (споживача) з метою перевірки платоспроможності останнього, на кредитодавця покладено обов'язок доведення факту передання позичальнику (споживачу) оригіналу такого договору, а також врегульовано інші аспекти відносин між кредитодавцем та позичальником (споживачем), що можуть мати місце під час виконання ними взятих на себе зобов'язань відповідно до укладеного кредитного договору. У зв'язку із вищезазначеним НБУ звертав увагу на можливість виникнення в діяльності банків певних ризиків під час укладення та виконання договорів про споживчий кредит із фізичними особами, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, що обумовлені нормами статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Встановлено і підтверджується матеріалами справи, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди щодо усіх його істотних умов та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а ОСОБА_2 при укладенні спірних правочинів діяв свідомо, вільно, враховуючи власні інтереси, прийняв рішення про вибір банку та вступив з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочинів і умови, отримав необхідну інформацію стосовно умов кредитування, що підтверджується його підписом.

Частинами 2 та 3 статті 533 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент іноземної валюти, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Судом встановлено, що банк при укладенні спірних договорів мав банківську ліцензію та дозвіл на право здійснювати банківські операції, що відповідає вимогам Закону України "Про банки і банківську діяльність" а також Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Спірним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0), укладеним між сторонами, передбачена інформація про умови кредитування, де зазначені перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, вартості всіх сукупних послуг, а також фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом, реальна процентна ставка, вид і предмет супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги.

Крім того, укладаючи спірний договір в іноземній валюті, ОСОБА_2 брав на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору, не був позбавлений можливості передбачити зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют та можливість отримання кредиту в національній валюті.

Також, ОСОБА_4 не доведено факту порушення його прав та положень ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитодавець надав споживачу всю інформацію, пов'язану з одержанням кредиту, сукупну вартість кредиту, умови договору не є несправедливими і банк не здійснював відносно позичальника нечесну підприємницьку практику, не вводив його в оману. Цих обставин ОСОБА_2 не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Волевиявлення ОСОБА_2 на укладення кредитного договору та отримання згідно з умовами договору саме доларів США, його згода з визначеним договором розміром річної відсоткової ставки за кредитом та іншими умовами договору підтверджується наявними в матеріалах справи фінансовими документами, систематичною сплатою протягом тривалого часу періодичних платежів згідно умов договору. Виконанням протягом тривалого часу умов кредитного договору та підписанням додаткової угоди до договору позивач фактично вчиняв дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтверджував намір на подальше виконання умов договору та відсутність порушення його законних прав та інтересів при укладенні договору. Своїми підписами на кожній сторінці кредитного договору, додатків до нього, додаткової угоди позичальник фактично підтверджував своє ознайомлення з умовами кредитування, зокрема і з умовами взаєморозрахунків.

Отже, цей договір укладено за принципом свободи волевиявлення сторін, що відповідає ст. 627 ЦК України, а тому доводи відповідача та висновок суду про несправедливість умов договору, невідповідність спірного договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Зміст положень ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" указує на те, що цей Закон застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. У даному випадку вся інформація перед укладенням кредиту була надана, отже, порушень зазначеного закону допущено не було.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-1341цс15 від 2 грудня 2015 року, предметом позову у якій була вимога про визнання кредитного договору недійсним з підстав, аналогічних тим, що зазначені у зустрічному позові ОСОБА_2

Згідно до п. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел в діях однієї із сторін правочину. наявність умислу, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, що діяла під впливом обману.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

При вирішенні справи суд першої інстанції взяв до уваги лише на висновок судово-економічної експертизи, належно не оцінивши письмові докази (оспорювані договори, додаткову угоду) та не врахувавши, що висновок експерта не має наперед встановленого значення та йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється суддею за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Не підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_2 щодо визнання недійсними іпотечного договору та поруки поруки як похідних від кредитного договору.

Крім того, договір поруки не оспорюється самим поручителем - ОСОБА_3

Висновки суду першої інстанції щодо наявності обставин недодержання банком вимог, передбачених нормами статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів" при укладенні оспорюваних правочинів та підстав, передбачених ст.ст. 229, 230 ЦК України для визнання договорів недійсними, грунтуються на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного та іпотечного договорів, договору поруки недійсними слід відмовити в повному обсязі.

На підставі п.п. 1, 2 4 ч.1 ст. 309 України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог частина сплаченого позивачем судового збору в сумі 17280,76 грн., а саме: з ОСОБА_2 - 9027,93 грн., з ОСОБА_3 - 8252,83грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2017 року скасувати.

Позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) по процентах та кредиту у розмірі 20198,23 доларів США, що станом на 09.02.2016 року еквівалентно 522677,62 грн., та по пені у розмірі 31275,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_4) на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) заборгованість за кредитним договором № 015-566/В-Н від 21.04.2006 року (в системі обліку банку договір № 0) по процентах та кредиту у розмірі 18530,29 доларів США, та по пені у розмірі 22765,15 грн., солідарно із ОСОБА_4.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного та іпотечного договорів, договору поруки недійсними відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) понесені судові витрати в розмірі 9027,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_4) на користь ПАТ «УкрСиббанк» (рахунок №0113 в АТ «УкрСиббанк», МФО351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп. Московський, 60) понесені судові витрати в розмірі 8252,83грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя:

Судді: