Номер провадження: 22-ц/785/6327/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання договору іпотеки припиненим,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просила: визнати припиненим іпотечний договір від 03 серпня 2007 року, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Вініцьким Б.В. та зареєстрований за №563; визнати припиненим договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011року, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. та зареєстрований за №5207-5208 в частині, що стосується прав вимоги до ОСОБА_3, які випливають із договору іпотеки від 03 серпня 2007 року, укладеного між А'Г «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Вініцьким Б.В. та зареєстрованого за №563; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження №5423663, зареєстрований 03.08.2007 року приватним нотаріусом Вініцьким Б.В. на підставі іпотечного договору, р.№563, 03.08.2007 року, п/н Вініцький В.Б., об'єкт обтяження: земельна ділянка площею 0,0750 га, адреса: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження №5423770, зареєстрований 03.08.2007року приватним нотаріусом Вініцьким Б.В. на підставі іпотечного договору, р.№563, 03.08.2007 року, п/н Вініцький В.Б., об'єкт обтяження: земельна ділянка площею 0,0850 га, адреса: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_3; виключити з Державного реєстру Іпотек запис про державну реєстрацію іпотеки №5423850, зареєстрований 27.06.2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В. на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, 12.12.2011, Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В., об'єкти обтяження: земельна ділянка площею 0,0750 га, адреса: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_3, та земельна ділянка площею 0,0850 га, адреса: АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка належить ОСОБА_3

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що між нею та АТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 03.08.2007року на суму 214200,00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_3 надала АТ «УкрСиббинк» в іпотеку земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, за адресою: АДРЕСА_2, згідно іпотечного договору від 03.08.2007 року.

27.08.2010 року АТ «УкрСиббанк» направило ОСОБА_3 заяву №138/30-84/2882 про дострокове погашення заборгованості за кредитом. 14.02.2011року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до неї - ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.08.2007 року загальною сумою 1932937,17 грн.

15 травня 2015 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості було залишено без розгляду, у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

12.12.2011року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5208, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко Е.В.

При цьому, позивачка вважає, що станом на день звернення з даним позовом - 26.08.2016року, строк позовної давності за вимогами АТ «УкрСиббанк» та його правонаступника ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 03.08.2007року вже сплив.

Позивачка зазначає, що відповідно до п. 6.1. договору іпотеки від 03.08.2007 року, цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і діє з моменту такої реєстрації до повного виконання зобов'язань, що забезпечені іпотекою за цим договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, пропуск АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.08.2007року свідчить про припинення відповідного зобов'язання та інших похідних від нього зобов'язань, в тому числі і договору іпотеки від 03.08.2007 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 03 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 214200,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1081710,00 гривень за курсом на день укладання договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно до п. 1.2.1. кредитного договору №0 від 03 серпня 2007року надання кредиту здійснюється у термін з 03 серпня 2007року по 03 серпня 2022року.

Пунктом 7.7. кредитного договору встановлено, що строк дії даного договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №0 від 03 серпня 2007року, 03 серпня 2007року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, зазначене в п. 1.4 цього договору, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,0750 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1; земельну ділянку, загальною площею 0,0850 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 6.1. договору іпотеки, цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і діє з моменту такої реєстрації до повного виконання зобов'язань, що забезпечені іпотекою за цим договором.

Договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом Овідіопольского районного нотаріального округу Одеської області Вініцьким Б.В. 03 серпня 2007року, зареєстровано в реєстрі за №61.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 14.02.2011року ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03 серпня 2007року у розмірі 1932937,17грн., що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 07.02.2011року складало 243 268,33доларів США.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2015року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

12 грудня 2011року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно якого, у зв'язку з укладенням між Цедентом та Цесіонарієм договору факторингу №1 від 12 грудня 2011року, ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги ТОВ «Кей-Колект» за договором іпотеки від 03 серпня 2007 року, який є забезпеченням договору про надання споживчого кредиту №0 від 03 серпня 2007року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно п. 6.1. договору іпотеки, цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації і діє з моменту такої реєстрації до повного виконання зобов'язань, що забезпечені іпотекою за цим договором.

Відповідно до п. 1.2.1. кредитного договору №0 від 03 серпня 2007року надання кредиту здійснюється у термін з 03 серпня 2007року по 03 серпня 2022року, а п. 7.7. кредитного договору встановлено, що строк дії даного договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Таким чином, направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором не припиняє дію іпотечного договору. Навіть розірвання договору не є підставою для припинення іпотеки, якою може забезпечуватись виконання зобов'язання, що виникло до набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору.

Зазначена правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року №6-125цс13, від 23 вересня 2015 року №6-213цс15, які є обов'язковими для судів загальної юрисдикції.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_3 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

О.С.Комлева

Ю.І.Кравець