АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4277/17 Головуючий 1 інст. Іванова І.В.
Справа № 639/1539/17 Доповідач Котелевець А.В.
Категорія: інші
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Кругової С.С., Швецової Л.А.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про встановлення факту неправильності актового запису про народження та шлюб за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про встановлення факту неправильності актового запису про народження та шлюб.

В обґрунтування вказав, що з 22 серпня 1980 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, зареєстрованому Палацом одруження «Дзержинський» м. Харкова 22 серпня 1980 року за актовим записом № 1917.

У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8, 9).

Зазначав, що в актовому записі про народження його доньки в частині запису по - батькові батька дитини було допущено помилку та помилково вказано «Рафаілович», замість вірного «Рафаєлович»; а в актовому записі про шлюб в частині запису по - батькові нареченого помилково вказано «Рафаілович», замість вірного «Рафаєлович».

Оскільки Жовтневий районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовив у внесенні змін до актових записів, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до того ж суду для продовження розгляду. Зокрема зазначає, що стаття 256 ЦПК України не містить вичерпного переліку фактів, які можна встановлювати в судовому порядку; за наявності відповідних умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення; висновок суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є помилковим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що справа про встановлення факту неправильності в актовому записі цивільного стану не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису чи відновити актовий запис здійснюється у порядку адміністративного судочинства.

Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За положеннями пункту 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно з статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів справи вбачається, що спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади та пов'язаний з вирішенням питання про внесення змін до актового запису про шлюб та народження доньки, що виникає із сімейних правовідносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції не з'ясував всіх обставин, що мають процесуальне значення, підстави звернення до суду з заявою та правовідносини, які виникли, дійшовши передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Пунктом 1 статті 21 ЦПК України встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

З огляду на це, ухвала суду першої інстанції від 29 травня 2017 рокупідлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду іншим суддею.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 травня 2017 року скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду іншим суддею.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_4