Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 415/775/17
Провадження № 22ц/782/531/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Побрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 07 липня 2017 року

за заявою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк»

до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и л а:

08 лютого 2017 року Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки HYUNDAI модель ACCENT, тип легковий седан В, номер шассі (кузова, рами) Z94СТ41САDR247471, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості кучерявенька ОСОБА_4 за кредитним договором №3223.04.00.2329 від 20.03.2014 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Одночасно позивачем було подано заву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний предмет застави транспортний засіб, заборони ОСОБА_3 укладати угоди стосовно вищезазначеного автомобіля, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження та здійснення вилучення у ОСОБА_3 автомобіля і передання його на зберігання позивачу на стоянку останнього, що знаходиться у м. Львові.

Ухвалою Лисичанського міського суду від 31 травня 2017 року у задоволенні заяви ПАТ «Кредобанк» про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду позивач ПАТ «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апелянт вказує, що судом не зясовано обставини та не враховано можливості невиконання рішення суду в майбутньому, оскільки незабезпечення позову може мати наслідком приховання заставного автомобіля або подальшого його переоформлення (перепродажу) на іншу особу, що в свою чергу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Судом не взято до уваги, що забезпечене заставою зобовязання ОСОБА_2 не виконане, заставлене майно, незважаючи на обтяження (заставу) від 21.03.2014 року, яке дійсне до 21.03.2014 року, ним відчужене.

В судовому засіданні апелянт підтримав з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Вислухавши представника апелянта, суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції. Посилаючись на застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 151-153 ЦПК України, вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі, оскільки спірний транспортний засіб знаходиться під заставою до 21.03.2019 року і вона не скасована та не знята.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є передчасним, і суд неповного з'ясував обставини справи.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами виник спір з приводу неналежного виконання грошових зобов'язань відповідачем ОСОБА_2

Позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2014 року, яким з нього стягнуто на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 144597,96 грн. (копія рішення - а.с. 8-10, копія кредитного договору а.с. 20-23, копія договору застави транспортного засобу а.с. 24-27).

Вказане рішення суду станом на час звернення позивач із теперішньою заявою про забезпечення позову не виконане, і під час виконавчого провадження було зясовано, що спірний автомобіль знятий з обліку для реалізації в межах України в Центрі ДАІ 1406 по Дорученню ВТТ №224292 від 05.04.2014 року, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_5 (копії виконавчих листів - а.с. 11-12, 13-14, постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №46983569 від 20.03.2015 року а.с. 15, витяг з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень а.с. 16, 17-18. 19).

З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна вбачається наявність застави спірного транспортного засобу (заборона відчужувати) на підставі Договору застави від 21.03.2014 року, реєстрацію проведено 21.03.2014 року о 13.02.09 год. (а.с. 28-29).

Оскільки своєї згоди на відчуження заставного автомобіля Банк ОСОБА_2 не надавав, тобто останній без згоди та відома банку відчужив заставний автомобіль, було розпочато кримінальне провадження, в межах якого зясовано, що новим власником заставного майна ПАТ «Кредобанк» є відповідач по справі ОСОБА_3 (а.с. 30-33).

Відповідно до ст.ст. 151, 152 та 153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому позов майнового характеру забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд у порушення зазначених норм процесуального права не перевірив та не пересвідчився в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову за наявності наведених обставин відчуження заставного автомобіля при наявності заборони в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не навів обґрунтованих мотивів незастосування кожного із видів забезпечення позову окремо із належним обгрунтуванням свого рішення, не з'ясував можливості застосування іншого виду забезпечення позову, наслідком чого стало вирішення ним питання з порушенням норм процесуального права.

Помилковим є висновок суду про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову з огляду на наявність нескасованої та незнятої застави, яка дійсна до 21.03.2019 року, оскільки саме під час дії вказаної заборони і було здійснено відчуження спірного автомобіля, що викликає у позивача побоювання щодо подальшої долі предмету застави і можливості в майбутньому захистити свої порушені права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви, не з'ясувавши ряд наведених обставин, що мають значення для правильного вирішення заяви.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо осатаній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, передавши питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду від 07 липня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: