У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 26 грудня 2007 року у розмірі 1 661 368 грн 13 коп.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_4 закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «ВіЕйБі Банк» на ухвалу районного суду у вищевказаній справі відмовлено.

У касаційній скарзіПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й направити справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого ч. 1 ст. 294 ЦПК України, проте заявником не порушено клопотання про поновлення цього строку із зазначенням поважних підстав для його поновлення, не надано необхідної кількості копій апеляційної скарги.

Такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

Заявник посилався на те, що 19 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк». 20 березня 2015 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 лютого 2016 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації банку.

Таким чином, з 21 листопада 2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено режим тимчасової адміністрації, що регулюється положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з пп. 16, 17 ч. 1 ст. 2 якого тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Ухвалою апеляційногосуду Харківської області від 12 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, а саме звернутися до суду з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, навівши поважні причини для поновлення цього строку та подавши відповідні докази, надати необхідну кількість копій апеляційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У зв'язку з вищезазначеними обставинами заявник вказував про те, що у 2015-2016 роках закривались відділення банку, які здійснювали підготовку та надання документів, інформації, необхідної для складання процесуальних документів, скорочувався штат працівників, а юридичний супровід кредитних справ здійснювався лише юрисконсультами, які територіально знаходяться у м. Києві, унаслідок чого банком належним чином не забезпечено виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року, щодо звернення з заявою про поновлення процесуального строку та надання копій апеляційної скарги.

Апеляційний суд не звернув уваги на таке.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, не врахував доводів ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо запровадження режиму тимчасової адміністрації та початку ліквідації банку, унаслідок чого ліквідованим банком належним чином не виконано своїх процесуальних обов'язків.

Отже, на думку заявника, який представляє банк, а саме Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з поважних причин було пропущено строк апеляційного оскарження судового рішення.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що апеляційний суд вірно послався на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідні рішення Європейського суду з прав людини («Круз проти Польщі», «Каракуця проти України»), проте з цих правових позицій зробив передчасний висновок.

Так п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави («Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Трух проти України» та інші).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (п. 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкриті апеляційного провадження, передчасно не дослідив доводи заявника щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

При цьому апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, так як вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 цього Кодексу.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик