Справа № 289/1623/17
Номер провадження 2/289/908/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Потіївської обєднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є онуками померлої спадкодавці ОСОБА_3 та двоюрідними онуками померлої спадкодавиці ОСОБА_4, після смерті яких залишилось спадкове майно, а саме право на земельні частки паї, інші спадкоємців які мають право та претендують на спірне майно відсутні.

В судовому засіданні позивачі та їх представник не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явлися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду письмову заяву, просили розгляд справи проводити без їх участі,з позовними вимогами погодилися.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що 07 листопада 1998 року у віці 83 років померла двоюрідна баба позивачів і спадкодавиця - ОСОБА_4 про що в книзі реєстрації актів про смерть 09 листопада 1998 року було зроблено відповідний запис за № «17», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 102700, яке видане «09» листопада 1998 року Гуто-Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з :

- цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївска Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серії ЖТ № 0230181, виданого 26.03.1997 р. Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови РДА від 26.03.1997 р., зареєстрованого 15 квітня 1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 185, в якому власником помилково зазначена як - «Андріївська Антоніна Андріївна», замість - «Андріевської Антоніни Андріївни».

Вартість права на земельну частку (пай) розміром 5,66 га становить 5'733,00 грн.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням - є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавці), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Тобто, спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

ОСОБА_4 заповітів не залишила, тому спадкування має відбуватись за законом.

Позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є рідними онуками померлої спадкодавиці, ОСОБА_3, та двоюрідними онуками спадкодавиці - ОСОБА_4, шо підтверджується:

- Свідоцтвом про народження у 1914 році рідної баби позивачів - ОСОБА_6 серії І-ЯК № 1359586, виданим /запис відновлений/ 26.08.1969 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської області, в якому її батьком уписаний - «Андрієвський Андрій Васильович», а матірю уписана - «Андріевська Ганна Федорівна»;

- Витягом з ДРАЦСГ про реєстрацію шлюбу у 1981 році рідної баби позивачів - ОСОБА_6 № 2, виданим 23.08.2016 Радомишльським районним ВДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, в якому вона своє дівоче прізвище - «Андріевська» змінила на прізвище - «Кириченко».

У померлої спадкодавиці - ОСОБА_4, на час її смерті (07.11.1998) в живих була єдина спадкоємиця за законом другої черги згідно ст.ст. 530, 535 ЦК УРСР, її рідна сестра - ОСОБА_3, яка є рідною бабусею позивачів.

Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 10, виданій 24.05.2016 Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області:

«...ОСОБА_7 на день смерті 07.11.1998 року проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 ніхто не проживав і не був зареєстрований де проживав спадкодавець.

Спадщину в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 шляхом: проведення похорон бабусі, догляду за будинком, обробляла земельну ділянку.

Крім вище перерахованих більше ніхто фактично не прийняв спадщину.»

01 березня 2002 року у віці 88 років померла рідна баба позивачів і спадкодавиця ОСОБА_6 про що в книзі реєстрації актів про смерть 01 «березня 2002 року було зроблено відповідний запис за № «53», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 185390, яке видане «01» березня 2002 року ВРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з :

- цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївска Гуто-Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифіката на право на земельну частку /пай/ серії ЖТ № 0230187, виданого 26.03.1997 р. Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови РДА від 26.03.1997 р., зареєстрованого 15 квітня 1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 191.

Вартість права на земельну частку (пай) розміром 5,66 га становить 5733,00 грн.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу Украйни в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України, передбачено: спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Тобто, спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом.

ОСОБА_3 заповітів не залишила, тому спадкування має відбуватись за законом.

Позивачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними онуками померлої спадкодавці ОСОБА_3, а їх рідний батько - ОСОБА_8, є рідним сином спадкодавиці - ОСОБА_3 і є рідним племінником спадкодавиці - ОСОБА_4, що підтверджується:

- Свідоцтвом про народження батька позивачів - ОСОБА_3 Женіка (Евгенія) Даниловича серії А № 2026540, виданим 18.11.1940 Старо-Будським сіль/бюро ЗАГС Потіївського р-ну Житомирської обл., в якому його батьком уписаний - «Кириченко Данило Степанович», а матірю уписана - «Кириченко Марія Андріївна»;

- Свідоцтвом про народження позивачки - ОСОБА_9 серії ІІ-ТП № 325818, виданим /повторно/ 20.11.1981 с. Вихля сіль/бюро ЗАГС Радомишльського р-ну Житомирської обл., в якому її батьком уписаний - «Кириченко Євгеній Данилович», а матірю уписана - «Кириченко Любов Анатоліївна»;

- Свідоцтвом про народження позивачки - ОСОБА_10 серії І-АВ № 392544, виданим 18.03.1971 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської обл., в якому її батьком уписаний - «Кириченко Евгеній Данилович», а матірю уписана - «Кириченко Любов Анатоліївна»;

- Свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки - ОСОБА_9 серії І-ТП № 486783, виданим 28.08.1985 Радомишльським рай/бюро ЗАГС Житомирської обл., в якому вона своє попереднє дівоче прізвище «Кириченко» змінила на прізвище «Мороз»;

- Свідоцтвом про одруження позивачки - ОСОБА_2 серії І-ТП № 080257, виданим 09.03.2002 ВРАЦС Радомишльського РУЮ у Житомирській обл., в якому вона своє попереднє прізвище - «Батяшова» змінила на прізвище - «Томашевська».

Відповідно до Довідки ВРАЦС Радомишльського РУЮ Житомирської області № 187 від 27.03.2008 р. «... Зареєстровано розірвання шлюбу між громадянином ОСОБА_11 та громадянкою ОСОБА_12, 05 березня 1996 року, запис №27.

У померлої спадкодавиці - ОСОБА_3, на час її смерті (01.03.2002) в живих єдиний спадкоємець за законом першої черги згідно ст.ст. 529, 535 ЦК УРСР, її рідний син - ОСОБА_8, який є рідним батьком позивачів, які мають право та одночасно претендують зазначене спадкове майно.

Відповідно до відомостей, зазначених у Довідці № 9, виданій 24.05.2016 Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області:

«...ОСОБА_3 на день смерті 01.03.2002 року проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 ніхто не проживав і не був зареєстрований за місцем проживання спадкодавця.

Спадщину в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 шляхом догляду за будинком, обробки земельної ділянки, тощо.

Крім вище перерахованих більше ніхто фактично не прийняв спадщину.»

Окрім позивачів, у померлих спадкодавців відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 1280 ІІК України спадкоємці мають право на перерозподіл спадщини між собою: «Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.».

Відповідно до пункту 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного СУДУ України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження по справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і а законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного СУДУ України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного СУДУ України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай).

При житті спадкодавці своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформили, не розпаювали на земельні ділянки в натурі та не отримали правовстановлюючі документи - Державні акти, тобто належним чином це право не зареєстрували а оригінали правовстановлюючих документів - Сертифікатів на право на земельну частку (пай) - втрачені і відновити їх в адміністративному порядку неможливо.

Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстаповлювальних документів про належність цього мата спадкодавцеві.

Згідно до вимог «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/16445, з наступними змінами, а також листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

Крім того, до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавців, входить право на одержання земельного паю, із земель колективної власності реформованого «Правда» села Гуто-Потіївка, Гуто-Потіївської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області.

Неможливість позивачам отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, за наявністю перешкод - відсутності належних правовстановлюючих документів, є очевидним і не потребує додаткового предявлення позивачем суду Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нот. дії.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено - «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. З ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,60,209,213-215, 218 ЦПК України,ст.ст.1216, 1217, 1221-1223, 1225, 1258, 1261, 1268-1270 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Потіївської обєднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її двоюрідній бабі ОСОБА_4, що померла 07 листопада 1998 року у віці 83 роки в селі Клен і складається з:

- цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власж Сільськогосподарського підприємства «Правда» села Гуто-Потіївка Гуто-Потіївської сільської А Радомишльського району Житомирської області розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 43217,88 грн., і належить на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230181, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 185, в якому вона помилково зазначена як «Андрієвська» замість «Андріевська».

Визнати за позивачкою - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її рідній бабі ОСОБА_3, що померла 01 березня 2002 року у віці 88 роки в м.Радомишль і складається з:

- цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства «Правда», села Гуто-Потіївка, Гуто-Потіївської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, розміром 5,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 43 217,88 грн., і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230187, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 101 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 15 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 191.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький