12 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У червні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 21 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та надав платіжну картку з встановленням ліміту кредитування в розмірі 6 600 грн зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.
ПАТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що відповідно до умов договору ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконав, у звʼязку із чим станом на 30 квітня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 43 785 грн 67 коп.
Ураховуючи наведе ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 43 785 грн 67 коп.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії б/н від 21 вересня 2011 року станом на 30 квітня 2016 року на загальну суму 41 224 грн 45 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 6 893 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 31 481 грн 45 коп., пеня та комісія в розмірі 2 850 грн та судовий збір в розмірі 1 378 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 березня

2017 року заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В. просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року та залишити в силі заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від

29 вересня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт отримання ОСОБА_4 кредиту, порушення останнім своїх зобовʼязань за ним та наявності заборгованості за кредитом, а тому прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 41 224 грн 45 коп. При цьому суд зазначив, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_4 неустойки за прострочення виконання зобовʼязання у вигляді штрафу, слід відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 вересня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено договір б/н на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Даних, які б вказували на: прохання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, даний договір не містить.

На підтвердження суми заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» надано розрахунок за договором № б/н від 21 вересня 2011 року, який містить дані починаючи з жовтня 2013 року.

Інших доказів, які б вказували на вид платіжної картки, яку отримав ОСОБА_4 21 вересня 2011 року, та умови, на яких останньому надано кредит, та підтверджували факт надання кредиту відповідачу, матеріали справи не містять.

Разом з цим, «Умови та Правил надання банківських послуг» затверджені наказом від 06 березня 2010 року, надані позивачем як доказ, підпису відповідача про ознайомлення з ними не містять.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

(ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства(ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звʼязку з їх недоведеністю, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що анкета-заява від

21 вересня 2011 року підписана ОСОБА_4 не містить чіткого зазначення банківських послуг, які він оформив на своє імʼя, та номер платіжної карти.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня 2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 березня

2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова