Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Новатор» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час проходження строкової військової служби, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою державного підприємства «Новатор» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з березня 2014 року він працював на посаді учня токаря механоскладального цеху, згодом був переведений на посаду токаря третього розряду у державному підприємстві «Новатор» (далі - ДП «Новатор»).

Наказом від 7 квітня 2015 року № 523 був звільнений з роботи у зв'язку з призовом на строкову військову службу за п. 3 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення у запас звернувся до ДП «Новатор» із заявою про поновлення на роботі відповідно до норм законодавства щодо мобілізації, однак отримав відмову. Крім того, він подав заяву про виплату йому середнього заробітку за час проходження військової служби, у задоволенні якої йому також було відмовлено.

З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив визнати незаконною відмову директора ДП «Новатор» у поновленні його на роботі на посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 шляхом скасування наказу від 7 квітня 2015 року № 523 про звільнення з роботи у зв'язку з призовом на строкову військову службу за п. 3 ст. 36 КЗпП України, поновити його на роботі на раніше займаній посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 ДП «Новатор» та стягнути середній заробіток на підприємстві за час проходження строкової військової служби у Збройних силах України у період з 14 квітня 2015 року по 7 жовтня 2016 року у розмірі 130 805 грн 14 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту відмови у поновленні на роботі (28 жовтня 2016 року) по день поновлення на роботі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконною відмову у поновленні ОСОБА_4 на роботі на посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 ДП «Новатор» та поновлено останнього на зазначеній посаді. Стягнуто з ДП «Новатор» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час проходження строкової військової служби з 14 квітня 2015 року по 7 жовтня 2016 року у розмірі 130 805 грн 14 коп. та оплату за вимушений прогул з 28 жовтня 2016 року по 1 березня 2017 року у розмірі 31 851 грн 32 коп. У решті позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у скасуванні наказу про звільнення скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Наказ ДП «Новатор» від 7 квітня 2015 року № 523 про звільнення ОСОБА_4 з роботи скасовано. Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 ДП «Новатор» з 11 квітня 2015 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «Новатор» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та з урахуванням часткового скасування апеляційним судом рішення місцевого суду, дійшли обґрунтованого висновку про підставність й доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог в частині визнання незаконною відмови у поновленні його на роботі на посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 ДП «Новатор», скасування наказу ДП «Новатор» від 7 квітня 2015 року № 523, поновлення його на роботі на раніше займаній посаді токаря третього розряду механоскладального цеху № 003 ДП «Новатор», стягнення на його користь з відповідача середньої заробітної плати за час проходження строкової військової служби з 14 квітня 2015 року по 7 жовтня 2016 року у сумі 130 805 грн 14 коп. та оплати за вимушений прогул з 28 жовтня 2016 року по 1 березня 2017 року у сумі 31 851 грн 32 коп.

Такий висновок судів ґрунтується на правильно встановлених у справі обставинах та вимогах КЗпП України, Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

З урахуванням цього наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції в нескасованій частині та рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Новатор» відхилити, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 березня 2017 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: