АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1144/17
Провадження № 22-ц/792/1163/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар Кошельник В.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 27 липня 2015 року між нею і ПАТ «Ідея банк» був укладений кредитний договір №V01.188.37616, відповідно до умов якого банк зобовязувався надати позичальнику грошові кошти у сумі 53379 грн строком на 72 місяці, а позичальник зобовязувалась отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом у розмірі 25% річних від неповернутої суми кредиту та повернути кредит банку частинами у розмірах, в порядку та у строки, визначені кредитним договором. 19 грудня 2016 року державним виконавцем Хмельницького районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №1379 від 21 листопада 2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, яку вона отримала 30 грудня 2016 року. Виконавчим написом запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Ідея банк» за кредитним договором №V01.188.37616 від 27 липня 2015 року на загальну суму 76281,90 грн, з них: основний борг - 49656,83 грн, прострочений борг - 2996,87 грн, прострочені проценти - 11058,23 грн, строкові проценти - 935,14 грн, пеня - 10334,83 грн, плата за вчинення виконавчого напису 1300 грн. Вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам закону. Укладений кредитний договір нотаріально посвідчений не був, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності вимог, що підлягають стягненню.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року в позові відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що судове рішення не відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису порушено вимоги ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Судом не враховано, що виконавчий напис вчинено на підставі нотаріально не посвідченого договору. Нотаріус не переконався у безспірності суми, що підлягала стягненню за виконавчим написом.

У засіданні апеляційного суду апелянт і його представник підтримали апеляційну скаргу. Інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 27 липня 2015 року між ОСОБА_1 і ПАТ «Ідея банк» був укладений кредитний договір №V01.188.37616, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 53379 грн строком на 72 місяці, а позичальник зобовязалась отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом у розмірі 25% річних від неповернутої суми кредиту та повернути кредит банку частинами у розмірах, в порядку та у строки, визначені кредитним договором.

ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість.

23 вересня 2016 року ПАТ «Ідея банк» направило позичальнику вимогу про погашення заборгованості, факт отримання якої та наявність заборгованості не заперечується позивачем.

21 листопада 2016 року кредитор звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості за кредитом, простроченими відсотками, пенею за період з 25 січня 2015 року по 20 вересня 2016 року згідно з договором №V01.188.37616 від 27 липня 2015 року на загальну суму 76281,9 грн, із них: основний борг - 49656, 83 грн, прострочений борг - 2996,87 грн, прострочені проценти - 11058,23 грн, строкові проценти - 935,14 грн, пеня - 10334,83 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі п. 4.2.3 кредитного договору №V01.188.37616 від 27 липня 2015 року банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, зокрема якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць.

За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктами 1.1, 3.1-3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 у редакції, яка діяла на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (далі Порядок), визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця (п. 2.3 Порядку).

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 , визначено, що для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Отже, законодавством встановлений порядок звернення до нотаріуса та вчинення ним виконавчого напису за правомірної вимоги кредитора для стягнення грошових сум або витребування майна від боржника, обовязковою умовою якого, зокрема, є перевірка нотаріусом на підставі доданих до заяви стягувача документів, безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника.

При цьому безспірність заборгованості не ототожнюється із оспорюваністю правочину, на підставі якого виникла вимога кредитора чи можливою незгодою боржника із сумою заборгованості та (або) наслідками неналежного виконання ним зобовязання.

Безспірністю заборгованості у даному випадку є документально підтверджена правомірність вимоги кредитора до боржника, на підставі якої нотаріус за дотримання кредитором встановлених законодавством вимог, вчиняє виконавчий напис для стягнення грошових сум або витребування майна від боржника.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Із матеріалів справи вбачається, що для вчинення виконавчого напису ПАТ «Ідея банк» надав нотаріусу вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань від 20 вересня 2016 року, кредитний договір №V01.188.37616 від 27 липня 2015 року, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за цим договором станом на 20 вересня 2016 року, виписку з рахунку боржника, довідку про ненадходження платежів за договором станом на 24 жовтня 2016 року та реєстр поштових відправлень.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд правильно виходив з того, що банком надано нотаріусу усі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з дотриманням вимог закону і підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

З огляду на викладене, безпідставними є твердження апелянта, що нотаріус не переконався у безспірності вимог, що підлягають стягненню.

Не ґрунтуються на законі доводи апеляційної скарги про необхідність нотаріального посвідчення кредитного договору.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновок.

Помилковим є посилання у рішенні суду на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, яка втратила чинність, але це не призвело до неправильного вирішення справи.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування судового рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

У звязку з відхиленням апеляційної скарги з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 704 грн на користь держави, оскільки на спірні правовідносини не поширюється дія ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн (сімсот чотири грн).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_4

Суддя/підпис/ ОСОБА_5

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_7 Провадження: № 22-ц/792/1163/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 59