Справа № 405/2770/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» в особі представника «Авто Так» про визнання договорів недійсними та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати договори № 7125578 від 12.01.2015 року та № 714460 від 22.06.2015 року укладені між ним та ТОВ «Авто Просто» в особі представника «Авто Так» недійсними; стягнути з відповідача на його користь кошти за вищевказаними договорами в сумі 50 343,13 грн. і судові витрати по справі в сумі 1 280,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 12.01.2015 року він та відповідач ТОВ «Авто Просто» в особі представника ОСОБА_2 уклали письмовий договір «фінансування нових автомобілів» № 712578 і відповідно до додатку № 1 йому було запропоновано для придбання автомобіль марки Chevrolet Captiva, поточною ціною на день укладення договору 615 600 грн. відповідно до умов договору він сплатив винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи ОСОБА_2 та формування групи у %+ПДВ в сумі 22 161,60 грн. і періодичний платіж в сумі 10 394,26 грн. в рахунок вартості придбаного автомобіля.

Посилаючись умови договору вказує, що свої забов»язання за договором він виконав, відповідач свої зобов»язання не виконав і між тими ж сторонами було укладено додатковий договір № 714460 від 22.06.2015 року, яким йому було запропоновано інший автомобіль за меншу ціну, а саме: KIA Sportage вартістю 476 700 грн. По вказаному договору він також сплатив винагороду за послуги, пов»язані з включенням договору до системи ОСОБА_2 та формування групи у %+ПДВ в сумі 11 440,80 грн. та періодичний платіж в сумі 6 346,47 грн. в рахунок вартості автомобіля. Даними договорами його було введено в оману так як йому відповідач не надав права на отримання автомобіля Chevrolet Captiva спираючись на те що нібито на той час даного автомобіля не було в поставщика. Також йому було запропоновано укласти новий договір та внести платежі за інший автомобіль, а саме КІА Sportage, який на той час був в постачанні та коштував значно менше, а тому враховуючи внесені кошти він мав першочергове право на отримання автомобіля, але право на отримання вищевказаного автомобіля йому так і не було надано.

На вимогу щодо розірвання вищевказаних договорів, йому було направлено відповідь, в якій вказано що ним по кожному договору було сплачено лише по одному періодичному платежу, також що на даний час автомобілі є в наявності у поставщика, хоча він бажав отримати лише один автомобіль і просив перевести кошти по першому договору на другий у зв»язку з відсутністю першого у поставщика.

На даний час відповідачем не виконано свої зобов»язання і за вказаним договором, що порушує його права на отримання автомобіля та попередньо оплачених коштів.

Посилаючись на вказані обставини, норми статей 203, 230 ЦК України, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просить визнати договори № 7125578 від 12.01.2015 року та № 714460 від 22.06.2015 року укладені між ним та ТОВ «Авто Просто» в особі представника «Авто Так» недійсними стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за невиконаними відповідачем договорами фінансування нових автомобілів № 712578 від 12.01.2015 року в сумі 32 555,86 грн. та № 714460 від 22.06.2015 року в сумі 17 787,27 грн., загальна сума 50 343,13 грн. та судовий збір. Зазначає, що наміри ОСОБА_1 були спрямовані на отримання лише одного автомобіля, укладення другого договору порушує його права, так як він був введений в оману відповідачем щодо умов даного договору.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

19 січня 2012 року ТОВ «Авто Просто» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи.

02.06.2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-ІУ від 02.06.2011 року, яким до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч. 1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: «Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються товариством позивачу унормовані в Законом України «Про фінансові послуги та державне регулюванняринків фінансових послуг».

Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у группах».

На виконання ліцензійних умов 15.01.2013 року ТОВ «Авто Просто» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013 року, тобто Державою в особі спеціального уповноваженого органу надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг.

Судом встановлено, що 12 січня 2015 року між сторонами у справі було укладено Договір № 7125728 та 22.06.2015 року було укладено Договір № 714460 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі, який укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Вказані договори не є додатковими, а вони є самостійними договорами, що укладені з метою придбання різних автомобілів, що вбачається з їх змісту.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.203, ст.204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов»язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які знижують її цінність або можливість ви користування за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З даного приводу судом приймається до уваги пояснення позивача щодо введення його в оману про те, що договір № 714460 від 22.06.2015 року він вважав додатковим до договору № 7125578 від 12.01.2015 року, а не окремим і бажав зарахування коштів за дешевший автомобіль, який був у наявності. Представниками відповідача не було роз»яснено, що мають місце дві окремі угоди і його волевиявлення не відповідало внутрішній волі та посилання на положення, закріплені у ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якими забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до гі. 7 ч. З ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обовязкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Судом встановлено, що предметом угоди сторін по справі, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «Авто Так», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

В даному випадку при укладанні договорів з позивачем представниками відповідача позивач введений в оману, так як йому не надали права на отримання автомобіля Chevrolet Captiva спираючись на те, що на той час даного автомобіля не було в поставщика, а тому йому було запропоновано укласти новий договір та внести платежі за інший автомобіль, а саме КІА Sportage, який на той час був в постачанні та коштував значно менше.

Враховуючи вищевикладене, норми статей 203, 229, 230 ЦК України, вимоги Закону України «Про захист прав споживача», суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по даній справі щодо заявлених позовних вимог в сумі 1 280 грн., підтверджені наданою суду квитанцією.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договори № 7125578 від 12.01.2015 року та № 714460 від 22.06.2015 року укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» в особі представника «Авто Так» недійсними.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) кошти за договорами № 7125578 від 12.01.2015 року та № 714460 від 22.06.2015 року в сумі 50 343,13 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати по справі в сумі 1 280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко