АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/1032/16-ц Головуючий суддя І інстанції Мішуровська С. Т.
Провадження № 22-ц/790/5328/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із
житлових правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим приміщенням, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-652 від 22.10.2015 року їй та ОСОБА_1 належать по ? частці житлового будинку № 30 по вулиці Матросова смт. Панютине м. Лозова Харківської області. Посилаючись на те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні будинком та надвірними будівлями, ОСОБА_2 після уточнення позову просила визначити порядок користування вищевказаним житловим будинком, відповідно до якого виділити їй користування: кімнату № 4 площею 5,9 кв.м., кухню № 1 площею 9,6 кв.м.; ОСОБА_1 виділити у користування кімнату № 2 площею 12,5 кв.м., кімнату № 3 площею 5,6 кв.м.; підсобні приміщення - тамбур, сіни, кухню, санвузол, надвірні будівлі: сарай, погріб, літню кухню, гараж залишити у загальному користуванні; стягнути з ОСОБА_1 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2017 року позов задоволено частково. Встановлено порядок користування житловим будинком з надвірними спорудами та земельною ділянкою за адресою: смт. Панютине м. Лозова Харківської області вул. Матросова, 30: виділено в індивідуальне користування ОСОБА_2 кімнату 1-1 площею 9,6 кв.м., кімнату 1-4 площею 5,9 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1»; виділено в індивідуальне користування ОСОБА_1 кімнату 1-3 площею 5,6 кв.м., кімнату 1-2 площею 12,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1»; підсобні приміщення - тамбур, сіні, кухню, санвузол та надвірні будівлі -сарай, погріб, літня кухня, гараж, а також замощення та огорожі залишено у загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Зобовязано співвласників здійснити відповідно до вимог ДБН В.2.2-15-2005 переустаткування; улаштувати самостійні мережі електропостачання; зобовязано ОСОБА_1 в приміщенні 1-2 демонтувати віконний блок, розширити проріз та встановити дверний блок; до приміщення 1-2 добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м.; зобовязано ОСОБА_2 між приміщеннями 1-2 та 1-1 демонтувати дверний блок, закласти дверний проріз. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 921 грн. 60 коп. судового збору, 4 073 грн. 70 коп. вартості судової будівельно-технічної експертизи. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2015 року № НАР 370333 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на праві власності по ? частини житлового будинку з прилеглими надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: місто Лозова, смт. Панютине Харківської області, вул. Матросова, буд. 30.

При цьому житловому будинку є наступні надвірні будівлі: сіни, сарай, вбиральня, погріб, літня кухня, гараж, сарай, замощення, огорожа №1 та №2, хвіртка.

Також судом встановлено та не заперечується сторонами, що порядок користування квартирою відповідно до розміру часток співвласників не встановлений, що в свою чергу створює певні перешкоди сторонам у праві вільного користування спірним майном.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони по справі, які є співвласниками житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: місто Лозова, смт. Панютине, Харківської області, вул. Матросова, буд. 30, не дійшли згоди про порядок володіння та користування спільним майном, а тому такий порядок має бути визначений судом шляхом виділення у індивідуальне користування ОСОБА_2 кімнати 1-1 площею 9,6 кв.м., кімнати 1-4 площею 5,9 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1»; виділення в індивідуальне користування ОСОБА_1 кімнати 1-3 площею 5,6 кв.м., кімнати 1-2 площею 12,5 кв.м в житловому будинку літ. «А-1»; підсобні приміщення - тамбур, сіні, кухню, санвузол та надвірні будівлі -сарай, погріб, літня кухня, гараж, а також замощення та огорожі залишено у загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 356, ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок житлового будинку з володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду від 25 грудня 1995 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998) № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною часткою власності, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або ті, які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до висновку, призначеної ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2016 року судової будівельно-технічної експертизи№ 7153 від 18 січня 2017 року, запропоновано один варіант користування будинковолодінням, відповідно до якого приміщення № 1-4 площею 5,9 кв.м. та приміщення № 1-1 площею 9,6 кв.м. виділяються в індивідуальне користування І власнику; приміщення № 1-3 площею 5,6кв.м. та приміщення № 1-2 площею 12,5 кв.м. виділяються у користування ІІ власнику; у загальному користуванні сторін залишаються підсобні приміщення тамбур, сіни, кухню, санвузол, а також надвірні будівлі: сарай, погріб, літню кухню, гараж, замощення та огорожі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення заявленого ОСОБА_2 позову.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду в частині розподілу судових витрат.

Як зазначалось вище, спірне нерухоме майно належить сторонам по справі в рівних частинах по ?, рішенням суду виділяються у користування позивач у та відповідачу житлові приміщення, які відповідають їх частці у праві спільної власності.

Отже, керуючись положеннями ст. 88 ЦПК України та з урахуванням розміру часток співвласників спірного нерухомого майна, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню половина судових витрат, повязаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи, у розмірі 2036 грн. 85 коп., а також 551 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого за вимогу немайнового характеру.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2017 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2036 грн. 85 коп. судових витрат, повязаних з оплатою експертизи та 551 грн. 20 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді С.С. Кругова

ОСОБА_3