Справа № 369/9750/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/3900/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 17.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
з участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів посилаючись на те, що 04 червня 2008 року ЗАТ Альфа-Банк і ОСОБА_5 уклали кредитний договір № 490075073, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 29471,46 доларів США. Відповідно до умов договору позичальник зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором і додатком № 1 до нього-графіком погашення кредиту.

Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у сумі 29 471,46 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника.

У порушення умов договору ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 28047,1 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 618146,61 грн., за відсотками 2 819,75 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 62 146,14 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

На 29.07.2015 року розмір неустойки становить - пеня 102 175,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2 251 911,96 грн., штраф - дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - грн.

У забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 04.06.2008 року Позивач та фізична особа - громадянин(ка) України ОСОБА_6, уклали Договір Поруки №490075073-П.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення Кредиту за Договором.

Тому, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість 2 932 204,71 грн., а саме: за кредитом 618 146,61 грн., по відсотках 62 146,14 грн.; пеня 2 251 911,96 грн. Стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року у позові публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилався на те, що виходячи із системного аналізу статтей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, вважають, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин строні кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2008 року між ЗАТ Альфа-Банк і ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 490075073, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 29471,46 доларів США. Відповідно до умов договору позичальник зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором і додатком № 1 до нього-графіком погашення кредиту.

Згідно умов п. п. 2.8. кредитного договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості супутніх послуг, який є додатком № 1 до договору та його невід»ємною частиною в порядку та на умовах, визначених цим договором; у разі сплати у валюті кредиту-4 числа кожного місяця рівними частинами в сумі 569 доларів США; у разі погашення кредиту у валюті відмінній від валюти кредиту таке погашення має здійснюватись не пізніше 3 числа кожного місяця у сумі, розрахованій у порядку та на умовах, визначених цим договором.

В забезпечення виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 04.06.2008 року Позивач та фізична особа - громадянин(ка) України ОСОБА_6, уклали Договір Поруки №490075073-П.

Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_6 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_5 обовязків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Згідно умов п. п. 3.1.-3.2. договору поруки боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов»язків, перелічених у статті 2 цього договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Передбачена ст. 3.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов»язків, зазначених у п. 2.1. цього договору.

Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши позичальнику кредит у сумі 29 471,46 доларів США, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника.

У порушення умов договору ОСОБА_5 свої зобовязання належним чином не виконував, в результаті чого у січні 2014 року ПАТ Альфа-Банк звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.03.2014 року, було стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490075073 від 04 червня 2008 року в сумі 324 807 грн. 70 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 047, 1 дол. США ( 224 180,47 грн.) та за відсотками в розмірі 12 589,42 дол. США(100 627,23 грн.)

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.03.2014 року суду позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені у повному обсязі. В тому числі стягнуто прострочену заборгованість за кредитом та процентами. Повторно звертаючись до суду в 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» з позовом до тих самих відповідачів, позивач знову просить стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованість за тілом кредитуу та відсотками. А відтак місцевий суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, посилаючись на положеннями ст.61 Конституції України - ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Однак з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобовязань за договором про надання споживчого кредиту станом на 29.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 28 047,1 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 618 146,61 грн., за відсотками 2 819,75 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 62 146,14 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Однак, як видно з матеріалів справи рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.03.2014 року, було стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490075073 від 04 червня 2008 року, яка складалася з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 047, 1 дол. США ( 224 180,47 грн.) та за відсотками в розмірі 12 589,42 дол. США(100 627,23 грн.).

З доданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами 01.09.2014 року було проведено погашення заборгованості в розмірі 9 769,67 дол. США, що було зараховано на погашення відсотків і різниця, що залишилася між стягнутою заборгованістю 12 589,42 дол. США та погашеною заборгованістю становить 2 819, 75 дол. США.

Тобто, звернувшись з даним позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 047,10 дол. США та за відсотками в розмірі 2 819,75 дол. США позивач фактично намагається повторно стягнути з відповідачів вже стягнуті за рішенням суду від 07.03.2014 року тіло кредиту в розмірі 28 047,10 дол. США та залишок стягнутої за рішенням суду від 07.03.2014 року заборгованості за відсотками (12 589,42 9 769,67 = 2 819,75).

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в цій частині є цілком законними та обгрунтованими, оскільки повторне стягнення однієї і тієї ж заборгованості у зв»язку з невиконанням рішення суду в повній мірі не передбачено діючим законодавством.

Однак, що стосується доводів апелянта в частині стягнення пені, то на думку колегії суддів вони є частково обгрунтованими , а рішення суду в цій частині не в повній мірі відповідає вимогам, як матеріального так і процесуального закону.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29.07.2015 року розмір неустойки пені становить 102 175,76 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2 251 911,96 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 526, 599 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, дострокове присудження до виконання основного зобовязання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку).

На підтвердження невиконання відповідачем своїх зобовязань по сплаті заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом, в якому відображено надходження коштів від відповідача на погашення заборгованості і кінцевий залишок, який свідчить про наявність непогашеної заборгованості станом на день звернення до суду із даним позовом.

В порушення вимог ст. 60, 212 ЦПК України судом першої інстанції не надано належної оцінки цим доказам, які не були спростовані відповідачем, і зроблено передчасний висновок про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного зясування обставин, що мають значення для справи, та із порушенням вимог процесуального права, не може залишатися без змін та підлягає скасуванню в цій частині.

Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення пені, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року (справа№ 6-1206цс15), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що за період з вересня 2014 року по вересень 2015 року (час звернення до суду з позовом) розмір пені становить 102 361,32 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2 251 911,96 грн.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100 цс 14), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, зобовязання по поверненню тіла кредиту та залишку заборгованості за процентами відповідачами не виконано, позивач має право на отримання штрафних санкцій пені, з урахуванням вимог ч.2 ст.258 ЦК України.

Що ж стосується розміру пені, то з урахуванням норм ч. 3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити її розмір до 3 000 грн., оскльки розмір заборгованості є значно меншим ніж розмір нарахованої неустойки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» пеню в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: В.І. Олійник

ОСОБА_3