АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2607/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23036 грн. 56 коп.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного 12.11.2008 року договору б/н ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно умов договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов.

Взяті на себе зобовязання банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_3 кредитні ресурси. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що позивачем не доведено позовні вимоги, однак суд першої інстанції, усупереч вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не запропонував позивачу усунути наявну, на його думку, неповноту, не попередив про наслідки неподання вказаних доказів, відмовив у позові, не маючи обгрунтовавних заперечень відповідача на позов.

Звертає увагу на те, що відповідач, підписавши анкету заяву, клієнт приєднується і зобовязується виконувати умови, викладені в ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та ОСОБА_5 надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу).

Згідно до підписаної анкети-заяви відповідачу було видано кредитну картку «Універсальна», що підтверджується підписом позичальника в полі кредитну картку та пін отримав.

На вказану картку було встановлено початковий кредитний ліміт 500грн., який в подальшому неодноразово змінювався, що підтверджується довідкою банку.

Доказом користування карткою є виписка по рахунку.

Крім того, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачем кредитною карткою, що включало у себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Таким чином, Відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимогст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві також того, позивачем не доведено та небгрунтовано час та спосіб виконання умов ПАТ КБ «ПриватБанком» кредитного договору з надання кредиту у розмірі та спосіб визначений Умовами та ОСОБА_5 надання банківських послуг.

Однак з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, оскільки судом встановлено та підтверджується належними доказами, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 12.11.2008 року ОСОБА_3 стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідач власним підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та ОСОБА_5 надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Тобто, відповідач у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України, обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаним банком умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи у заяві.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

ОСОБА_3 прийняла викладені в анкеті-заяви умови договору, погодилась з ними, на протязі всього часу з дня його укладення не оспорювала його ні у цілому ні в частині окремих умов, користувався наданими банком грошовими коштами за допомогою платіжної картки, з заявою про небажання пролонгувати дію договору і картки до банку не зверталась.

Таким чином, надані позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надання банківських послуг можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Окрім того, ОСОБА_3 факт укладення кредитного договору між нею і банком не заперечувала. За час розгляду справи в суді заперечень проти позову банку не подавала, розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорювала.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань, станом на 27.10.2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 23036,56 грн. яка складається з: заборгованості за кредитом 8002,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 13699,13 грн., штрафів 250 грн. (фіксована частина), 1085, 07 грн. (процентна складова).

Нехтуючи неодноразово направленими судом за адресою зареєстрованого у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача копіями позовної заяви з додатками, ухвалою та судовими повістками, відповідач не скористалася наданою судом можливістю оспорюувати позов, доказів належного виконання нею взятих за умовами кредитного договору зобов'язань не надала. Сума заборгованості ОСОБА_3 підтверджується наданими позивачем до суду розрахунком заборгованості, який також не спростований, а відтак у суду першої інстанції не було достатніх підстав для відмови у позові.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1ст.88 ЦПК України)

Згідно наявних в матеріалах справи письмових доказів ПАТ «КБ «ПриватБанк» понесло судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору на загальну суму 2 893 грн. 80 коп.: за подання позовної заяви у розмірі 1378 грн. (а.с. 1) та за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 грн. 80 коп. (а.с. 48).

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.1,3,4 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове.

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 23036 (двадцять три тисячі тридцять шість) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) гривень 80 копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_2