Провадження № 2/537/140/2017
Справа № 537/5544/16-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2017 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Головньовій Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестшляхбуд - 5», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, відповідно до якого, прохав суд стягнути солідарно з ТОВ «Інвестшляхбуд-5» та ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в сумі 128858,83 гривень у відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, кошти в сумі 5000 гривень на відшкодування завданої йому моральної шкоди,витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого його автомобілю у сумі 600 гривень, судові витрати в сумі 1344,58 гривень, а всього стягнути грошових коштів на суму 135 803, 41 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.07.2016 року, близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_2 в м. Кременчуці по вул. Артема, керуючи автомобілем марки «Geely CK», державний номер НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Інвестшляхбуд 5», при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Honda Accord», державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1 рухаючись по вул.. Шевченка та котрий належить йому на праві приватної власності. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, зазначеного ДТП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень. При зіткненні автомобіль позивача отримав значні технічні пошкодження. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № 97 від 03.08.2016 року, розмір матеріальних збитків завданих його автомобілю становить 178858,83 гривні, також йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням його автомобіля, та неможливістю протягом тривалого часу користуватися ним, що призвело до порушення його нормальних життєвих звязків, та значних матеріальних витрат на його відновлення. Відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу, виданого страховою компанією «АХА Страхування», йому частково відшкодовано витрати по відновленню належного йому автомобіля, грошовою сумою в межах ліміту відповідальності страховика в сумі 50000 гривень. В добровільному порядку йому матеріальні збитки по відновленню автомобіля відповідачами не відшкодовано, що змусило його звернути до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач та його представник за угодою адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання позов підтримали, прохали його задовольнити, з підстав вказаних у позові.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник за угодою адвокат ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечували, вказали, що ОСОБА_2 на момент ДТП дійсно працював на ТОВ «Інвестшляхбуд 5», автомобіль НОМЕР_3 належить ТОВ «Інвестшляхбуд 5», а тому вони повинні відшкодувати матеріальні збитки.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд-5» за угодою адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову, оскільки винуватцем ДТП є ОСОБА_2, якому було передано автомобіль НОМЕР_3, на підставі договору оренди № 0106/16 від 01.06.2016 року, відповідно до якого, ОСОБА_2 зобовязувався нести повну матеріальну відповідальність перед третіми особами, у разі завдання збитків повязаних з експлуатацією автомобіля який орендується. Також, ОСОБА_2 не є працівником ТОВ «Інвестшляхбуд 5», а працював на іншому підприємстві, а саме ТОВ «Інвестшляхбудмонтаж»

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, зясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлен, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «Honda Accord», державний номер НОМЕР_2, зеленого кольору, 1999 року випуску.

Відповідно до постанови Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016 року у справі № 537/3777/16-п встановлено наступне: «ОСОБА_2, 23.07.2016 року близько 22 год. 30 хв. в м. Кременчуці по вул. Артема керував автомобілем НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків. Крім того, 23.07.2016 року о 22 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись по вул. ОСОБА_3, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Шевченка не надав превагу в русі автомобілю «Honda Accord», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, який рухався по головній дорозі, та скоїв зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав.»

Згідно з постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.08.2016 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 3400 грн. Постанову ОСОБА_2 не оскаржував. Вищевказана постанова набрала законної сили 15.08.2016 року.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду та обставини встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, що до якої встановлено ці обставини, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України.

В судовому засіданні також встановлено, що автомобіль НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 належить ТОВ «Інвестшляхбуд 5», що сторонами не оспорювалося.

При цьому, суд критично оцінює, пояснення представника відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд-5» щодо перебування автомобіля НОМЕР_3 у користування відповідача ОСОБА_2 на підставі договору оренди легкового автомобіля від 01.06.2016 року № 0106/16.

Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, договір оренди легкового автомобіля від 01.06.2016 року № 0106/16 укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Інвестшляхбуд 5» є нікчемних, та таким, що не породжує ні яких прав та обовязків між даними сторонами.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди був працівником ТОВ «Інвестшляхбуд-5» на посаді машиніста бульдозера, що підтверджується пояснення відповідача ОСОБА_2, наданими в судовому засіданні та матеріалами справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, а саме в протоколі та поясненнях правопорушника, при цьому, представником відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд 5» в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на спростування даної обставини.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

У п. 5 цієї Постанови Пленуму встановлено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, повязану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 6 вказаної Постанови Пленуму особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

В силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану її працівником при виконанні ним своїх трудових обов'язків.

Отже, відшкодування матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП слід покласти на відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд - 5», оскільки, як встановлено суд, дане Товариство було і є володільцем автомобіля НОМЕР_4, та працівником товариства ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, при цьому в судовому засіданні не знайшли підтвердження факти володіння даним автомобілем ОСОБА_2 на достатній правовій підставі, який керував ним під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Що також підтверджується, правовими висновками Верховного суду України викладеними в постановах № 6-954цс16 від 26.10.2016 року та № №6-2808цс15 від 20.01.2016 року.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Відповідно до експертного висновку авто товарознавчого дослідження № 97 від 03.08.2016 року про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля «Honda Accord», державний номер НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу в результаті вказаної ДТП на дату оцінки складала 178858,83 грн.

В порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ТОВ «Інвестшляхбуд-5» на адресу суду не було надано будь-яких об'єктивних доказів, які б спростовували висновки, викладені у висновку автотоварознавчого дослідження від 03.08.2016 року.

Страхова компанія «АХА Страхування», що здійснювала обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд-5», за результатами розгляду страхової справи № 1.102.16.0004580 та полісу страхування № АІ 8721193 виплатила позивачу розмір страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень, що становить ліміт відповідальності страховика по одному пошкодженню, та підтверджується копією розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженню транспортного засобу або іншого майна.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином з відповідача ТОВ «Інвестшляхбуд-5» слід стягнути різницю між фактично завданими збитками та страховим відшкодуванням, а саме 178858,83 грн. 50000,00 грн., що складає 128858,83 грн.

Як власник майна, ОСОБА_1, крім матеріальної шкоди, зазнав моральної шкоди внаслідок пошкодження свого майна, яка полягає в душевних стражданнях, порушенні звичного ритму життя, позбавленні можливості користуватися автомобілем, який зазнав механічних пошкоджень та став непридатним до використання. Позивач змушений був докласти певних зусиль та витрачати свій час для відновлення попереднього стану автомобіля, вести переговори з страховиком з цього питання, а також докладати зусиль щодо відновлення пошкодженого автомобіля. Внаслідок неправомірних дій відповідача та негативних емоційних навантажень ОСОБА_1 зазнав на собі негативних наслідків немайнового характеру та оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди у звязку з пошкодженням належного на праві власності майна.

Вирішуючи питання розміру завданої моральної шкоди, суд вважає, що 5000 грн. будуть достатньою та розумною грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди з ТОВ «Інвестшляхбуд-5», в задоволенні інших позовних вимог відмовити, у звязку з безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, з ТОВ «Інвестшляхбуд-5» слід стягнути на користь позивача всі понесенні і документально підтвердженні судові витрати в сумі 1944,58 гривень, що складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1344, 58 грн. та витрат з визначення вартості матеріального збитку в сумі 600 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79,81,84, 88, 212-215,296, ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1168, 1187, 1192, 1195 ЦК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ «Інвестшляхбуд - 5», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Інвестшляхбуд 5» () на користь ОСОБА_1 128858,83 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, 600 гривень витрат з визначення вартості матеріального збитку, 1344,58 гривень судового збору, а всього 135 803,41 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. І. Хіневич

Повний текст рішення суду виготовлено 01.11.2017 року