Справа №470/381/17 17.10.2017 171017 17.10.2017
Провадження №22-ц/784/2111/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.,Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк»

на заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2017 року

за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ „ПриватБанк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28 травня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 28304 грн. 65 коп., яка складається з 3122 грн. 49 коп. - заборгованості за кредитом, 23358 грн. 13 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1324 грн. 03 коп. - штраф ( процентна складова).

Посилаючись на викладене, Банк просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати.

Заочним рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2017 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 06 лютого 2014 року станом на 28 травня 2017 року у розмірі 6033 грн.46 коп., яка складається з 3122 грн.49 коп. заборгованості за кредитом та 2910 грн. 97 коп. заборгованості за відсотками. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на те, що рішення в частині зменшення заборгованості по процентам та відмови у стягненні штрафу є незаконним, ухвалено з порушенням судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду в цій частині змінити та ухвалити нове, яким стягнути заборгованість по відсоткам та штрафу у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір без номера, шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанкі, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір обовязкового щомісячного платежу становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, а з 01 квітня 2014 року 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Але відповідач свої зобовязання за даним договором виконувала не належним чином.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитом станом на 28 травня 2017 року становить 28304 грн. 65 коп., яка складається з 3122 грн. 49 коп. - заборгованості за кредитом, 23358 грн. 13 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1324 грн. 03 коп. - штраф ( процентна складова).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції ( акцепту) другою стороною.

В даному випадку сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої укладений сторонами договір є договором приєднання, оскільки відповідач, підписуючи Заяву позичальника приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг, які є загальними для всіх і таке приєднання можливо лише до запропонованого договору в цілому.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641-642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2014 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформила заяву на надання їй кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту (а.с. 4).

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку (а.с. 14 зв.).

Зазначені умови договору є результатом домовленостей сторін ( ст.ст.3,627 ЦК України).

В той же час, заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку(а.с.4).

Відповідно до п. 3 наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № 906 СП - 2014-6915682 від 18 серпня 2014 року, яким встановлено введення нових тарифів по картах, передбачено, що нові тарифи із підвищеною ставкою стосується лише витрат, вчинених після введення їх в дію.

Згідно з матеріалами справи, останній платіж на часткове погашення боргу здійснено відповідачем 25 липня 2014 року, а остання операція з отримання коштів позичальником 01 серпня 2014 року. Після чого відповідач не здійснювала операцій по картрахунку, не виконувала кредитні зобов'язання (а.с. 3, 61-62).

Таким чином, для розрахунку заборгованості за договором підлягає застосуванню базова процентна ставка.

Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач не довів обґрунтованість свого розрахунку, який здійснював за період з 01 вересня 2014 року по 28 травня 2017 року за підвищеними процентними ставками.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що саме на відповідачеві як на позичальнику лежить обов'язок отримувати інформацію про зміну відсоткової ставки, суперечать ст.1056-1 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Банк збільшив процентну ставку в односторонньому порядку в порушення умов договору та чинного законодавства, а тому за період з вересня 2014 року по травень 2017 року розрахував її, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами договору.

З урахуванням викладеного, а також те, що суд першої інстанції вірно вирахував заборгованість позичальника по процентам за користування кредитними коштами, рішення в цій частині необхідно залишити без змін.

Разом з тим, правильно звернувши увагу на невідповідність дій відповідача при проведенні розрахунку заборгованості умовам договору та вимогам ст. 1056-1 ЦК України при нарахуванні процентів, суд першої інстанції помилково відмовив в задоволенні позову в частині нарахування штрафних санкцій позичальнику, рахуючи, що останній несе подвійну цивільно-правову відповідальність за договором у вигляді штрафу та пені. Проте Банком не було заявлено вимог стосовно стягнення з позичальника пені, а відтак і подвійної відповідальності в позичальника не виникало і як наслідок штрафні санкції повинні бути стягнуті, однак, з урахуванням перерахунку по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Правил при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яке із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Даним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 6033 грн46 коп., з яких: 3122 грн.49 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2910 грн.97 коп. заборгованість по відсоткам.

Таким чином, сума штрафу, яка відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов має бути стягнута з позичальника має складати: 500грн. (фіксована сума) та 301 грн. 67 коп. (процентна складова).

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки і відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині, то допущену ним помилку слід виправити рішенням апеляційної інстанції, задовольнивши частково апеляційну скаргу Банку в цій частині.

За таких обставин та в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення штрафу слід скасувати та в цій частині ухвалити нове рішенням про часткове задоволення цих вимог. Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, стягнутої судом першої інстанції, з ОСОБА_3 на користь позивача належить стягнути штраф у розмірі 801 грн. 67 коп., з яких: 500грн. штраф (фіксована частина), 301 грн. 67 коп. - штраф (процентна складова).

З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в розмірі 811 грн.39 коп. в рахунок компенсації судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у суді першої та апеляційної інстанції, змінивши в силу п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк » задовольнити частково.

Заочне рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2017 року в частині відмови у стягненні штрафу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 лютого 2014 року по штрафу станом на 28 травня 2017 року у розмірі 801 грн. 67 коп. ( вісімсот одна ) грн. 67 коп., яка складається з 500 ( пятисот) грн. - штрафу (фіксована частина), 301 (триста одна) грн. 67 коп. - штрафу (процентна складова).

Це ж рішення в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 811 грн.39 коп. ( вісімсот одинадцять) грн. 39 коп.

В іншій частині це рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_4