Справа № 226/1039/17
Справа № 226/1039/17
Провадження № 2/226/418/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі за текстом ТДВ «СТ «Домінанта», страховик) про стягнення страхового відшкодування, в обґрунтування якого вказав, що 12.12.2015 близько о 10.00 год. водій ОСОБА_5, керуючи вантажним фургоном «МАN L2000», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, рухаючись по автошляху сполученням Селидове-Цукурине, у напрямку с.Цукурине, зі швидкістю 30 км/год., на нерегульорованому рівнозначному перехресті, у порушення вимог п.10.1 та п.16.13 Правил дорожнього руху України, здійснюючи маневр лівого повороту відносно напрямку свого руху, на повороті у напрямку м.Українськ не зупинив керований ним транспортний засіб та не поступився зустрічному автомобілю «ВАЗ 217230», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить йому на праві власності, та який в цей час під керуванням водія ОСОБА_4 рухався з с.Цукурине у напрямку м.Селидове по головній дорозі. Останній застосував міри екстреного гальмування, однак заподіяти зіткненню не зміг. Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 217230 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а вказаний автомобіль зазнав чисельних механічних пошкоджень. За вироком Селидівського міського суду Донецької області від 01.08.2016, який набрав чинності 30.08.2016, ОСОБА_5, який у ході досудового розслідування та судового розгляду свою вину у вчиненні ДТП визнав у повному обсязі, був засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу у розмірі 3400 грн без позбавлення права керування транспортним засобом. Під час розгляду кримінального провадження суд не вирішував питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 застрахована у відповідача ТДВ «СТ «Домінанта», строк дії полісу з 07.04.2015 по 06.04.2016 включно. За висновком судового експерта від 22.03.2016 розмір матеріальної шкоди, який йому завданий, становить 37457,80 грн. Після його звернення 14.09.2016 до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування відповідач 31.03.2017 перерахував на його рахунок 4033,88 грн, а 02.06.2017 ще 14747,58 грн. Решту суми страховик відмовляється виплачувати, ніяк не мотивуючи свою відмову. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на його користь різницю між розміром завданої шкоди та фактично виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 17676,34 грн (18676,34 грн - 1000 грн франшиза); пеню у розмірі 4489,22 грн відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційні нарахування у розмірі 2086,77 грн та 3% річних у розмірі 491 грн відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 24743,33 грн; також стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 1000 грн франшизи та стягнути з відповідачів на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн.

Під час розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги, збільшивши їх розмір щодо відповідача ТДВ «СТ «Домінанта», в обґрунтування вказавши, що страховим товариством на банківський рахунок позивача фактично було перераховано 31.03.2017 - 4033,88 грн, а 31.05.2017 - 10713.70 грн, а всього 14747,58 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» на його користь різницю між розміром завданої шкоди та фактично виплаченим страховим відшкодуванням, яка становить 21710,22 грн (21710,22 грн - 1000 грн франшиза); пеню у розмірі 4485,70 грн відповідно до ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», інфляційні нарахування у розмірі 2535,99 грн та 3% річних у розмірі 491 грн відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 29219,183 грн. Решту позовних вимог залишити без змін.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, наполягаючи на позовних вимогах.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням їх змін у повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, повідомив суд про розгляд справи у його відсутність, надавши письмові заперечення, згідно за якими він позов не визнає в повному обсязі, вказавши, що на користь ОСОБА_2 у зв'язку з ДТП, що трапилася 12.12.2015, виплачена частина страхового відшкодування у розмірі 14767,58 грн на підставі договору, укладеного 06.04.2015 між товариством і ОСОБА_3, щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4078871, яким забезпечений транспортний засіб МАN L2000, реєстраційний номер НОМЕР_1. З метою визначення страхового відшкодування 11.01.2016 повноважним представником ТОВ «Промислова компанія «Селтим», запрошеним ТДВ «СТ «Домінанта», проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, на підставі якого здійснено оцінку вартості матеріального збитку, що завданий власнику ВАЗ 217230, номерний знак НОМЕР_2, та підтверджується Звітом № 55-D/17/3 від 11.01.2016, згідно з яким матеріальний збиток (з урахуванням зносу), завданий власнику пошкодженого автомобілю, становить 23651,32 грн з ПДВ та 19709,48 грн без ПДВ. Вказуючи на те, що між сторонами не виникло жодних договірних зобов'язань (відповідач не є страховиком позивача), що виключає застосування відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України, а також на те, що належним доказом у підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначенні збитків, що підлягають відшкодуванню, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду також не з'явився, будучи належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи, письмово повідомив суд про розгляд справи у його відсутність та про визнання ним у повному обсязі позовних вимог щодо стягнення з нього 1000 грн франшизи.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи присутніми в інших судових засіданнях, висловилися на підтримку вимог позивача, у наступному до суду не з'являлися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши представника позивача, роз'яснення експерта, допитавши третіх осіб у якості свідків, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 01.08.2016 ОСОБА_5 визнано винуватим за ч.1 ст.286 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортним засобом за фактом дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася на автодорозі сполученням Селидове-Цукурине Донецької області 12.12.2015 о 10.00 годині між ним та ОСОБА_4 під час керування останніми транспортними засобами: ОСОБА_5 - автомобілем МАN L2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4 - автомобілем ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_2. Внаслідок даного ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а автомобіль ВАЗ 217230 зазнав чисельних механічних пошкоджень. Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся, що підтверджується відповідним вироком суду (а.с.16-17).

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно з договором (полісом) № АЕ/4078871, укладеним 06.04.2015 між ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_3, власником автомобілю МАN L2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно до даного договору за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 грн, розмір франшизи, на суму якої зменшується заподіяна майнова шкода, - 1000 грн, строк дії договору з 07.04.2015 по 06.04.2016 включно (а.с.121).

12.12.2015 позивач ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із повідомленням про настання 12.12.2015 о 10.00 год. ДТП за участю вищевказаних транспортних засобів під керуванням третіх осіб (а.с.122-123). Даний факт сторонами не заперечується.

Відповідно до звіту № 55-D/17/3 від 11.01.2016, виготовленому ТОВ «Промислова компанія «Селтим» за замовленням ТДВ «СТ «Домінанта», проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, на підставі якого здійснено оцінку вартості матеріального збитку, що завданий власнику ВАЗ 217230, номерний знак НОМЕР_2, згідно з яким матеріальний збиток (з урахуванням зносу) становить 23651,32 грн з ПДВ та 19709,48 грн без ПДВ (а.с.124-149).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 22.03.2016 № 6 за фактом пошкодження автомобіля ВАЗ 217230, реєстраційний номер НОМЕР_2, виготовленого ФОП ОСОБА_9, який на час дослідження мав кваліфікацію судового експерту з правом проведення атотоварознавчих експертиз з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу, на підставі договору № 22 від 09.03.2016, укладеного з ОСОБА_2 на виготовлення даної експертизи для страхової компанії, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику вказаного транспортного засобу на момент проведення дослідження становить 37457,80 грн (а.с.18-32).

14.09.2016 представникомТДВ «СТ «Домінанта» від позивача ОСОБА_2 прийнятазаява про виплату страхового відшкодування разом з копією вироку суду від 01.08.2016 та висновком експертного дослідження від 22.03.2016 (а.с.34).

Відповідно до виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку позивача за період з 01.01.2017 по 24.07.2017 на рахунок ОСОБА_2 відповідачем ТДВ «СТ «Домінанта» 31.03.2017 перераховано страхове відшкодування у розмірі 4033,88 грн та 31.05.2013 - 10713,70 грн (а.с.73).

Дана обставина також підтверджується платіжними дорученнями відповідача ТДВ «ТС «Домінанта» № 4148 від 31.03.2017 та № 6375 від 31.05.2017 (а.с.150-151).

Статус юридичної особи ТДВ «СТ «Домінанта», код 35265086, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 03.07.2017 (а.с.44-48).

Згідно за ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренді тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки за вироком суду доведено провину третьої особи ОСОБА_5 у скоєнні ДТП, що сталася 12.12.2015, суд вважає, що між неправомірними діями останнього, який на правовій підставі користувався джерелом підвищеної небезпеки, та спричиненою позивачу, як власнику транспортного засобу, заподіяною майновою шкода, наведеною у позові, є причинний зв'язок, а тому відповідач ОСОБА_3, як власник джерела підвищеної небезпеки, є відповідальною особою перед позивачем за спричинену шкоду.

Судом встановлено, що між відповідачами ОСОБА_3 та ТДВ «СТ «Домінанта» укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-

транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.ст.9, 12 Закону страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика. При цьому страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка не застосовується при відшкодуванні шкоди, завданої життю або здоров'ю потерпілого.

Відповідно до ст.29 Закону страховиком відшкодовується шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу, яка полягає у витратах за відновлювальний ремонт транспортного засобу з урахуванням зносу.

Згідно за п.37.5 ст.37 Закону страхувальник має компенсувати франшизу потерпілому у повному обсязі.

Отже ТДВ «СТ «Домінанта» відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах обов'язкового ліміту несе цивільно-правову відповідальність у разі настання страхового випадку, до якого відноситься дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, належного страхувальнику ОСОБА_3, у період дії страхового полісу.

Судом встановлено, що у сторін відсутній спір щодо факту настання страхового випадку з приводу ДТП, що мало місце 12.12.2015.

Сторони не погоджуються з розміром страхового відшкодування, визначеного кожним з них окремо на підставі проведеної оцінки спричиненої матеріальної шкоди.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що він був присутнім 14.03.2016 при огляді експертом ОСОБА_9 транспортного засобу ВАЗ 217230 у м.Мирнограді (колишнє м.Димитров). За результатами огляду було складено протокол, в якому він поставив свій підпис. Всі пошкодження були сфотографовані та описані у протоколі, ніяких претензій з його боку не надходило, оскільки все було зафіксовано правильно. Під час огляду автомобіля позивача будь-яким іншим оцінювачем він не був присутній. Ознайомившись з таблицею 1.6 у висновку експерта ОСОБА_9, у якій зафіксовані виявлені під час візуального огляду пошкодження транспортного засобу, та які повністю відповідають характеру та об'єму пошкоджень, зафіксованих у протоколі огляду транспортного засобу позивача від 14.03.2016, свідок ОСОБА_5 підтвердив їх кількість та характер.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що внаслідок ДТП, в якому винуватим визнано ОСОБА_5, було пошкоджено автомобіль ВАЗ 2172, який належить його батькові - позивачу у справі. Під час ДТП даним автомобілем керував він. Автомобіль зазнав механічні пошкодження капоту, правого крила, яке повністю знищено, лівого крила, лобового скла, правих лівих фар, решітки радіатора, кондиціонеру, адсорберу, акумуляторної батареї, дифузору, лонжеронів, стелі тощо. Він ознайомлений з висновком експерта ОСОБА_9, таблиця 1.6 якого з об'ємом та характером пошкоджень автомобіля батька повністю відповідає дійсності. Він особисто був присутнім під час огляду експертом ОСОБА_9 автомобіля ВАЗ 2172. Також був присутній другий водій ОСОБА_5 Представника страхової компанії не було. Також він особисто відправляв через пошту повідомлення батька про огляд автомобілю як ОСОБА_5, так і страховій компанії. З боку учасників огляду ніяких зауважень з приводу повноти огляду автомобілю експертом ОСОБА_9 не надходило. Крім того, у січні 2016 року у його присутності представником СТ «Домінанта», який приїхав до м.Покровська, було проведено поверхневий огляд пошкодженого автомобіля, який знаходився у дворі у був вкритий снігом. Наявні пошкодження були описані не в повному обсязі, оскільки капот автомобілю не відкривався через зламаний трос. Були описані лише зовнішні пошкодження, без зазначення внутрішніх. Представник поспішав, сказав, щоб машину відправляли на СТО, де пізніше буде проведено детальний огляд автомобілю. Проте ніхто зі страхової компанії більше на огляд автомобілю не приїжджав. Тому, ознайомившись з висновком оцінювача ОСОБА_10, він з ним не згодний, оскільки в ньому відображені не всі пошкодження автомобілю, зокрема, щодо акумуляторної батареї, адсорберу, під снігом не було видно пошкоджень на стелі, задніх пройомах, лонжерону, ходової частини. Також у звіті не враховано пошкоджень кондиціонеру, компресору. Оскільки представники страховика більше не з'являлися, було прийнято рішення щодо проведення незалежної оцінки експертом ОСОБА_9, результати якого було спрямовано відповідачу.

Відповідно до акту огляду транспортного засобу ВАЗ 217230, складеному 11.01.2016 ОСОБА_8 (посада і особа, яку він представляє, не зазначена), покладеного в основу звіту № 55-D/17/3 від 11.01.2016, виготовленого оцінювачем ТОВ «Промислова компанія «Селтим» ОСОБА_10, під час огляду був присутній ОСОБА_4 та у графі акту «Інше» зазначено про необхідність проведення додаткового огляду в умовах СТО (а.с.144-145).

Експерт ОСОБА_9, коментуючи свій висновок, у судовому засіданні вказав, що 22.03.2016 він особисто оглянув автомобіль ВАЗ 2172 (номерний знак НОМЕР_2), після чого склав висновок щодо вартості матеріальної шкоди за фактом пошкоджень даного транспортного засобу. Замовником був ОСОБА_2, який за телеграмою викликав заінтересовану сторону і представника страхової компанії. З цих осіб під час огляду автомобілю був присутній тільки ОСОБА_5 - заінтересована особа. У даному випадку експерт зобов'язаний особисто оглянути предмет оцінки. Усі пошкодження автомобілю, виявлені ним під час огляду, зафіксовані у протоколі огляду від 14.03.2016 та відображені у висновку, безпосередньо у таблиці 1.6 з вказівкою на номер фото, долучених до протоколу. Під час огляду авто заперечень з боку учасників не надходило. Кінцева сума матеріального збитку не включає в себе ПДВ, оскільки він включений у вартість запчастин. При встановленні розміру матеріального збитку він користувався методикоютоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка внесена до Реєстру судових методик.

Відповідно до п. 34.1, п.34.2 ст.34 Закону страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки

страхового випадку, розпочати її розслідування; а протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

За приписами п.34.3 ст.34 Закону якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Судом встановлено, що повідомлення про ДТП страховиком отримано від позивача ОСОБА_2 12.12.2015.

Акт огляду пошкодженого транспортного засобу у вказаній ДТП було складено представником страховика 11.01.2016, тобто, поза межами строку, передбаченого п.34.2 ст.34 Закону.

Звіт про оцінку майна, виготовлений оцінювачем ОСОБА_10 ТОВ «Промислова компанія «Селтим», в основу якого було покладено вищевказаний акт огляду від 11.01.2016, також датований 11.01.2016.

Між тим, у доданому до цього звіту скріншоті «Лобовое стекло ВАЗ 2110-2112/2170-2172…», «вартість 889 грн» в частині «Описание» зазначено, що ціна актуальна на 26.03.2017 (а.с.138). Крім того, у розділі звіту «Правові засади для проведення оцінки» зазначена заявка на проведення оцінки від 12.01.2016 (а.с.126). Зазначене викликає сумніви у даті складання звіту оцінювачем ОСОБА_10

За змістом п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003 (далі Методика), технічний огляд колісних транспортних засобів оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу визначити показники, необхідні для оцінки майна, серед яких обсяг і характер пошкоджень. Визначення матеріального збитку чи вартості колісного транспортного засобу без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливо тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Абзац 12 п.56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, також встановлює, що огляд оцінювачем об'єкта оцінки є обов'язковим. У разі неможливості особистого огляду звіт має містити пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки.

Таким чином, за загальним правилом проведення технічного огляду транспортного засобу особисто експертом (оцінювачем), який складає звіт, є обов'язковим. Саме в ході такого огляду визначаються обсяг і характер пошкоджень.

Огляд належного позивачу транспортного засобу згідно акту від 11.01.2016 проведено не оцінювачем ОСОБА_10, а іншою особою.

У своїй сукупності наведені докази та норми Закону дозволяють суду зробити висновок про неможливість прийняти у якості належного доказу на підтвердження розміру збитків звіт № 55-D/17/3 від 11.01.2016, виготовлений ТОВ «Промислова компанія «Селтим» за замовленням ТДВ «СТ «Домінанта».

Посилання відповідача на те, що оціночний звіт не був визнаний у судовому порядку недійсним, не ґрунтується на законі, оскільки у розумінні ЦК України він не є правочином, недійсність якого може бути встановлена судом, сам по собі він не є актом індивідуальної дії та не встановлює для особи обов'язкових приписів, а тому не потребує визнання його недійсним у судовому порядку.

Отже, наданий позивачем висновок судового експерта ОСОБА_9 виготовлений відповідно до Закону та Методики: потерпілий правомірно через неявку представника страховика у визначений Законом строк самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди, який безпосередньо приймав участь на всіх етапах дослідження, встановивши повний обсяг і характер ушкоджень, недостовірність яких сторонами не заперечно.

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування. Отже, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону), податок на додану вартість не нараховується.

З огляду на приведені докази, договір та Закон, суд вважає, що з відповідача ТДВ «ТС «Домінанта» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі визначеного матеріального збитку за висновком експертного дослідження від 22.03.2017 з урахуванням сплачених сум за пошкоджений транспортний засіб в межах ліміту відповідальності без франшизи, а саме: 21710,22 грн; та з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 1000 грн франшизи.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Встановлено, що 14.09.2016 позивач звернувся на адресу ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування з доданими до нього висновком судового експерта та вироку суду.

З огляду на приведену норму Закону відшкодування мало бути виплачено не пізніше 13.12.2016. Тоді як, страховик у рахунок страхового відшкодування 31.03.2017 та 31.05.2017 частково перерахував 4033,88 грн та 10713,70 грн.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Отже, страховик зобов'язаний сплатити позивачу пеню згідно наведеного ним розрахунку, з яким суд погоджується, за період з 14.12.2016 по 30.03.2017 на суму боргу 4033,88 грн у розмірі 327,94 грн; за період з 14.12.2016 по 30.05.2017 на суму боргу 10713,70 грн у розмірі 1344,36 грн; за період з 14.12.2016 по 05.06.2017 (дата подання позову) на суму боргу 21710,22 грн у розмірі 2813,40 грн, а всього 4485,70 грн (а.с.69-70).

Також підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних, які передбачені ст.625 ЦК України.

Дана стаття встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, згідно за ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

21.12.2016 Верховний Суд України постановою № 6-1003цс16 у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого суд визнав, що до грошових зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України.

Таким чином, страховик зобов'язаний сплатити позивачу згідно наведеного ним розрахунку, з яким суд погоджується: за період з 14.12.2016 по 30.03.2017 на суму боргу 4033,88 грн 3 % річних у розмірі 35,00 грн та інфляційні нарахування у розмірі 196,99 грн; за період з 14.12.2016 по 30.05.2017 на суму боргу 10713,70 грн 3 % річних у розмірі 147,00 грн та інфляційні нарахування у розмірі 771,84 грн; за період з 14.12.2016 по 05.06.2017 (дата подання позову) на суму боргу 21710,22 грн 3 % річний у розмірі 309,00 грн та інфляційні нарахування у розмірі 1564,06 грн, а всього 3% річних у розмірі 491,00 грн та інфляційні витрати у розмірі 1564,06 грн (а.с.71-72).

Згідно за ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно стягнутої з кожного відповідача суми, а саме: з ТДВ «СТ «Домінанта» - 619,00 грн, з ОСОБА_3 - 21,00 грн (а.с.1).

На підставі ст.ст.625, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму страхового відшкодування у розмірі 21710 грн 22 коп., пеню у розмірі 4485 грн 70 коп., 3% річних у розмірі 491 грн, інфляційні нарахування у розмірі 2532 грн 89 коп. та судовий збір у розмірі 619 грн, а всього 29838 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму франшизи у розмірі 1000 грн та судовий збір у розмірі 21 грн, а всього 1021 (одна тисяча двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його оголошення. Особи, які брали участь, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати судову скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2017, оскільки п'ятий день припадає на вихідний.

Суддя Ж.Є.Редько