АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2828/17 Головуючий 1 інстанції -Малихін О.О.
Справа № 630/669/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,

Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Люботинського міськрайонного суду Харківської області від 1 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Люботинської міської ради Харківської області, ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Люботинська міська рада Харківської області про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви від 22 грудня 2016 року, поданих представником позивача ОСОБА_4, просив визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 згідно з варіантом № 1 (додаток № 3) висновку судової будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 5673/10240, виділивши ОСОБА_2 в користування земельну ділянку площею 1599,0 кв.м, в тому числі: 143,5 кв.м - під будовами, 1455,5 кв.м - під двором та городом.

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 подав зустрічний позов, в якому, з урахуванням уточнень, поданих його представником ОСОБА_7 від 18 січня 2017 року, просив

Перерозподілити ідеальні частки у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 83/100 частки у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, замість раніше належних 81/100 частин;

Виділити ОСОБА_3 у натурі на його 83/100 частин житловий будинок літ. «Б-1», загальною площею 106,5 кв.м, житловою площею 58,1 кв.м, підсобною (допоміжною) площею 39,8 кв.м, холодні 8,6 кв.м, з прибудовою літ. «Б1-1», тамбурами літ. «б» і «б1», напівпідвалом літ. «ппд», та наступними надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «З», убиральня літ. «Е». зливна яма літ. «Я», погреб літ. «бп», 1/2 частина сараю літ. «Б», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

Залишити за ОСОБА_2, наступні приміщення, будівлі та споруди, а саме: житловий будинок літ. «А-1» з верандами літ. «а» і «а2», сіньми літ. «а1», душем літ. «Л», убиральнею літ. «Ж», сараєм літ. «Д», погребом літ. «Г», водопроводом літ. «К», 1/2 частиною сараю літ. «Б»;

У відповідності до ст. 364 ЦК України припинити право спільної часткової власності;

Визначити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно II варіанту експертизи, яким запропоновано виділити ОСОБА_3, та ОСОБА_2, по 983 кв.м земельної ділянки, що відповідає первісним ідеальним долям співвласників будинку;

Вирішити питання щодо судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Рішенням Люботинського міськрайонного суду Харківської області від 1 березня 2017 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. В задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити вказане рішення скасувавши його в частині визначення порядку користування земельною ділянкою та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 згідно з варіантом № І (додаток № 3) висновку судової будівельно-технічної та земельної-технічної експертизи № 5673/10240, виділивши:

ОСОБА_2 в користування земельну ділянку № 1, площею 1599 м2 - в тому числі: 143,5 м - під будовами, 1455,5 м2 - під двором та городом;

ОСОБА_3 в користування земельну ділянку № II, площею 2 367 м2 в тому числі: 185,8 м" - під будовами, 181,2м - під двором та городом;

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд першої інстанції не надав оцінки тому факту, що співвласниця ОСОБА_10 самовільно без виділення їй земельної ділянки під будівництво житлового будинку на частині земельної ділянки, яка перебувала в її користуванні, побудувала другий житловий будинок літ. «Б-1».

Помилковим є твердження суду, що виникнення у ОСОБА_11 і ОСОБА_10 права спільної часткової власності на спірне домоволодіння на підставі рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради № 276 від 08 квітня 2003 року, є переходом права власності на будівлю та споруду від одного до кількох осіб, і як наслідок право на земельну ділянку повинно визначатися пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

В даному випадку рішення виконавчого комітету Люботинської міської ради № 276 від 08 квітня 2003 року не було підставою для переводу права власності від однієї особи до кількох осіб, а було лише підставою для перерозподілу міжспіввласниками часток у праві спільної власності у зв'язку з будівництвом житлового будинку літ. «Б-1».

Також, суд неправильно дійшов висновку, що після реєстрації ОСОБА_11 і ОСОБА_10 права спільної часткової власності на спірне домоволодіння на підставі виданих виконавчим комітетом Люботинської міської ради свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16 квітня 2003 року, співвласники отримали право користування земельною ділянкою пропорційно їх новим часткам у домоволодіння, тобто 13/100 і 37/100 часток відповідно. Так, не зважаючи на перерозподіл часток у спільній власності на домоволодіння у користуванні співвласників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 земельна ділянка залишилась в рівних частках, по ? частині.

З огляду на те, що право власності на житловий будинок літ. «А-1» за яким закріплено земельну ділянку, перейшло в цілому до позивача, то і право на частину земельної ділянки також.

Оскільки відповідачу під будівництво житлового будинку літ. «Б-1» земельна ділянка не виділялась, то йому слід надати в користування лише ту частину земельної ділянки, яка знаходиться під будівлями відповідача і ту частину, що необхідна для обслуговування житлового будинку літ. «Б-1».

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення лише в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, тому в іншій частині рішення в апеляційному порядку перегляду не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив зі згоди відповідача, що другий варіант згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи відповідає інтересам відповідача, враховує фактичне користування житловими будинками та надвірними будівлями, яке склалося між співвласниками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та не призводить до реального зменшення чи збільшення обсягу прав власності сторін.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується частково.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції з'ясував усі обставини, що мають значення для справи, вирішив по суті справу правильно визначивши порядок користування земельною ділянкою між співвласниками по ? частини , але в мотивувальній частині рішення помилково зазначив про право позивача на земельну ділянку пропорційно його частки в домоволодінні 19/100 і обрання другого варіанту користування земельною ділянкою лише тому, що є згода відповідача ОСОБА_3

За таких обставин, з метою усунення протиріч, ухвалене судове рішення в силу ст. 309 ЦПК України підлягає зміні з виключенням із мотивувальної частини рішення висновків суду щодо права позивача на земельну ділянку пропорційно його частки в домоволодінні 19/100.

Судовим розглядом встановлено наступне.

Згідно з протоколом № 21 засідання виконавчого комітету Люботинської міської ради депутатів трудящих від 14 липня 1953 року, земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, було передано в користуванні співвласникам ОСОБА_13 і ОСОБА_14, які на той час володіли спірним домоволодінням в рівних частках.

Судовим розглядом встановлено, що право спільної часткової власності на спірне домоволодіння до 2004 року було зареєстровано за ОСОБА_11 в 13/100 частинах і за ОСОБА_10 в 87/100 частинах на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих 16 квітня 2003 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради на виконання рішення цього ж виконавчого комітету № 276 від 08 квітня 2003 року. Як зазначено в рішенні, ОСОБА_11 і ОСОБА_10 звернулися зі спільною заявою про проведення перерозподілу часток в домоволодінні в зв'язку з тим, що ОСОБА_10 збудувала другий житловий будинок літ. «Б-1».

Виконавчий комітет вирішив оформити право приватної власності на домоволодіння в цілому, яке складається з двох житлових будинків літ. «А-1» літ. «Б-1», та розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_10 - 87/100 частки домоволодіння, на ім'я ОСОБА_11 - 13/100 частки домоволодіння.

На момент звернення до виконавчого комітету Люботинської міської ради ОСОБА_11 і ОСОБА_10 користувались земельною ділянкою в рівних частках по 1/2 кожний.

Право користування земельною ділянкою в рівних частках, у відповідності до часток у праві власності на домоволодіння, перейшло поступово від перших співвласників ОСОБА_13 і ОСОБА_14 до співвласників ОСОБА_11 і ОСОБА_10, частки яких у праві власності на домоволодіння станом на початок квітня 2003 року були рівними і змінились лише після реєстрації ОСОБА_11 і ОСОБА_10 права спільної часткової власності на спірне домоволодіння на підставі виданих виконавчим комітетом Люботинської міської ради свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16 квітня 2003 року, а саме житлового будинку літ. «Б-1».

На час розгляду справи співвласниками спірного домоволодіння, в 19/100 частинах, є позивач ОСОБА_2, який на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Колісник В.О. 22 жовтня 2004 року за реєстр. № 1163, придбав у ОСОБА_11 13/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, та на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницькою Н.В. 11 березня 2005 року за реєстр. № 3-344, придбав у ОСОБА_10 6/100 частин домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, а співвласником в 81/100 частинах, відповідач ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29 вересня 2014 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Радіоновою Т.І. за реєстр. № 2-572, як спадкоємець після смерті попереднього власника, ОСОБА_10

Домоволодіння розташовано на земельній ділянці площею 1966,00 кв.м.

Суд першої інстанції правильно визначився з варіантом користування земельною ділянкою, обравши саме другий варіант, оскільки саме він відповідає вимогам діючого законодавства.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо застосування першого варіанту користування земельною ділянкою, то вони є помилковими і такими, що не спростовують висновків суду, оскільки відповідач ОСОБА_3 залишився співвласником домоволодіння після відчуження частини житлового будинку літ. «А-1» іншому співвласнику і він не втратив право власності на частку в домоволодінні.

За ним залишився статус співвласника, тому що не має правового значення житловий будинок літ. «А-1» чи літ. «Б-1» входить до частки права власності на домоволодіння відповідача, важливим є сам факт наявності права власності на частку в домоволодінні що і дає право відповідачу ОСОБА_3 на користування разом з позивачем ОСОБА_2 земельною ділянкою за первісними частками співвласників, тобто по ?.

Згідно з ст. 119 ЦК УРСР 1963 року, у випадку, коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Тобто , зміні підлягають частки в домоволодінні, але розмір часток в праві користування земельною ділянкою при цьому залишається не змінним.

При переході права власності на будівлі та споруди за

цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно

з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до

набувача від відчужувача переходить належне йому право власності

або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані

будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі

відчуження.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого

будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на

якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не

визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними

не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при

визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою

має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у

вартості будинку, господарських будівель та споруд на час

перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на

час виникнення останньої.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що на час виникнення спільної часткової власності у перших співласників частки у праві власності на домоволодіння були рівними, тому суд правильно виходив з рівності часток у праві користування земельною ділянкою між співвласниками - сторонами у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Люботинського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2017 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення наступні висновки суду:

"Отже, після реєстрації ОСОБА_11 і ОСОБА_10 права спільної часткової власності на спірне домоволодіння на підставі виданих виконавчим комітетом Люботинської міської ради свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 16 квітня 2003 року, співвласники отримали право користування земельною ділянкою пропорційно їх часткам у домоволодіння, тобто 13/100 і 87/100 часток відповідно.

Відповідно до ст. 377 ЦК України 2004 року, в редакції чинній на час виникнення у ОСОБА_2 права власності на 19/100 частин спірного домоволодіння, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок набуття у власність 19/100 частин спірного домоволодіння до ОСОБА_2 перейшло право користування земельною ділянкою лише в частині, необхідній для обслуговування житлового будинку, орієнтовно в розмірі 19/100 часток.

З огляду на позицію відповідача ОСОБА_3, викладену в зустрічному позові, останній згоден на виділення ОСОБА_2 в користування земельної ділянки в розмірі 1/2 частини від загальної площі, що відповідає первісним ідеальним долям співвласників. З урахуванням наведеного, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 за первісним позовом щодо визначення порядку користування земельною ділянкою. "

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук