У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 18 вересня 2005 року вона уклала з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») кредитний договір № DNH4KP20950231, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 2 429 грн для придбання відеокамери «Panasonic».

У березні 2013 року позивачка дізналася, що ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова із позовною заявою про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2005 року № DNH4KP20950231. Після з'ясування обставин стало відомо, що не ОСОБА_4, а інша особа від її імені уклала вказаний договір та отримала грошові кошти у розмірі 4 653 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі заяви банку.

31 серпня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та отримало виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з позивачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 205 187 грн 09 коп. Вказаний виконавчий напис знаходиться на виконанні Орджонікдзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований у реєстрі за № 4650, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 205 187 грн 09 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2017 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований 31 серпня 2015 року за реєстровим № 4650 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 205 187 грн 09 коп.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що відповідно до заяви від 18 вересня 2005 року № DNH4KP20950231 ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2832 грн 70 коп. для придбання відеокамери «Panasonic» (а.с. 6, 7).

Згідно з заявою позичальника від 19 вересня 2005 року № DNH4KP20950231 ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 8 283 грн 60 коп. для придбання відеокамери «Panasonic», телевізора «Sony»,DVD плеєра ВВК (а. с. 8, 9).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2013 року позовну заява ПАТ «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Фінансове Агентство «Верус», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2005 року № DNH4KP20950231 залишено без розгляду на підставі заяви позивача (а. с. 11).

Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.Р., виконаного 31 серпня 2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 4650, запропоновано стягнути з ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 205 187 грн 09 коп., які є боргом за кредитним договором від 19 вересня 2005 року № DNH4KP20950231, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вказана заборгованість складається з заборгованості за кредитом у розмірі 8 001 грн 30 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 53 091 гр. 23 коп., пені у розмірі 132 704 грн 70 коп., штрафу у розмірі 9 689 грн 89 коп., витрат пов'язані з вчинення виконавчого напису у розмірі 1 700 грн (а. с. 5).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення виконавчих написів регулюється главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з п. п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 3.2 глави 16 зазначеного Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ, оформлений відповідно до вимог ст. 9 зазначеного вище Закону.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що довідка про розмір заборгованості за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки нею не фіксується будь-яка господарська операція, а носить лише інформаційний характер, а відтак не є підтвердженням наявності безспірності суми заборгованості. За відсутності виписок по рахунку оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» безспірність вимог відповідача не могла бути доведена.

Крім того, судом правильно встановлено, що зазначена у виконавчому написі сума не є безспірною, оскільки виконавчий напис, вчинений нотаріусом 31 серпня 2015 року на суму 205 187 грн 09 коп., а з наданої позивачем заяви позичальника № DNH4KP20950231, на підставі якої був виданий вказаний виконавчий напис, позивачка отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти у розмірі 2 832 грн 70 коп.

Колегія суддів враховувала, що стягнення боргу з ОСОБА_7 відбулося у позасудовому порядку, тому вона була позбавлена можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису, неотримання нею письмової вимоги про усунення порушень є істотним порушенням, вплинуло на її права та обов'язки.

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов. Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. МаляренкоА.В.