Справа№ 642/2812/17
Провадження №2/642/1209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Бондаренка В.В.

за участю секретаря Шаповал Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка посилається на те, що з початку 90-хроків, проживає в кімнаті № 61 комунальної квартири № 3, що розташована по вул. Коцарскькій, 39. згідно виписки №195/2/7.3 з протоколу засідання громадської комісії з питань житлових при виконкомі Ленінської районної Ради народних депутатів № 17, ОСОБА_1, надано в користування приміщенням першого поверху в будинку № 39 по вул. Коцарській, загальною площею 34,3 кв.м., під підсобні приміщення. Після реєстрації шлюбу з моїм чоловіком ОСОБА_2, я змінила місце реєстрації на АДРЕСА_2, але фактично продовжила проживати за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2017 року звернулась до Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства ХМР з проханням приватизувати дану квартиру. Але згідно листа №4364/17 від 24.05.2017 року отримала відмову , через те що з 1978 року знос будинку значився у 50%, після чого капітальні ремонтні роботи не проводились, у звязку з чим змушена була звернутись до суду.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність представника позивача та відповідачки, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно виписки №195/2/7.3 з протоколу засідання громадської комісії з питань житлових при виконкомі Ленінської районної Ради народних депутатів № 17 від 27.09.1993 року затвердженого рішенням виконкому №195/2 від 05 жовтня 1993 року «Про розгляд пропозицій районною громадською комісією по житловим питанням», ОСОБА_1, надано в користування приміщенням першого поверху в будинку № 39 по вул. Коцарській, загальною площею 34,3 кв.м., під підсобні приміщення.

Згідно технічного паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку № 39 по вул. Коцарська власником майна зазначена ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно листа від 24.05.2017 № 4364/17 ОСОБА_1 було відмовлено у приватизації квартири № 3 в житловому будинку № 39 по вул. Коцарська в м. Харкові у звязку з тим, що станом на 1978 рік фізичний знос домоволодіння значився у 50%, то з урахуванням того, що жодних капітальних ремонтів не проводилось вказано житлового будинку, то даний будинок лише погіршив свій стан, тобто знос більше ніж 50%.

Згідно звіту про оцінку від 02.06.2017 року, виданий ФОП ОСОБА_3, ринкова вартість обєкта становить 180437,00 грн.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фону» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фону» До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 9 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фону» Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Відповідно п. 2,3 положення «Про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій» (затвердженого Постановою КМУ N 695 ( 695-2004-п ) від 26.05.2004 ) передачі в комунальну власність підлягають житлові будинки відомчого житлового фонду у тому числі гуртожитки. Разом з відомчим житловим фондом передаються відповідним комунальним підприємствам зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також будівлі, призначені для обслуговування цього фонду (бойлерні, котельні, каналізаційні та водопровідні споруди, вбудовані і прибудовані приміщення, обладнання тощо).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними,у звязку з чим підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 5, 15, 317, 319, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1220, 1268, 1270, 1297 ЦК України і керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 197,209,212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,3 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Бондаренко