Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2017 Справа №607/1428/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретаря судового засідання Зубко О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження від 10.02.2004 року № 37128, на підставі якого видано Свідоцтво про право власності на житло від 10.02.2004 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження від 10.02.2004 року № 37128, на підставі якого видано Свідоцтво про право власності на житло від 10.02.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 10.02.2004 р. Міським бюро технічної інвентаризації видано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, яка за правом спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, які були прописані на час приватизації у квартирі. Загальна площа квартири становить 63,9 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 10.02.2004 р. № 37128. Про приватизацію квартири позивачам стало відомо тільки в січні 2017 року. Приватизацією квартири займався ОСОБА_3 Позивачі вважають, що приватизацію проведено з порушенням закону та порушенням прав позивачів, так як в процесі оформлення приватизації в орган приватизації була подана заява від імені ОСОБА_7, на якій підпис від його імені вчинений іншою особою. Позивач стверджує, що в органі приватизації, не пред'являв свого паспорта та нікому не давав нотаріально завіреної довіреності на право представляти його інтереси в органі приватизації, яка підтверджує його волевиявлення на приватизацію квартири.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила його задоволити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечили щодо задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 міського бюро технічної інвентаризації в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив суд відмовити у його задоволенні. Вказав, що позивачем ОСОБА_1 не доведено того факту, що заява нею не підписувалась. Крім цього позивачами пропущений строк позовної давності звернення до суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із записів у будинковій книзі для прописки громадян, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, з 11 лютого 1976 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, з 09 березня 1994 року зареєстрований також ОСОБА_2.

14 січня 2004 року ОСОБА_3 звернувся до керівника органу приватизації із заявою, в якій просить оформити передачу в приватну спільну сумісну власність квартиру за адресою: вул. Чалдаєва, 1/60. Упововаженим власником квартири визначено ОСОБА_3. Заяву підписано наймачем та повнолітніми членами сімї, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1

Як вбачається із розпорядження Міського бюро технічної інвентаризації Адміністрації ОСОБА_6 міської ради від 10 лютого 2004 року №37128, прохання наймача ОСОБА_3 задоволено і передано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 в спільну сумісну власність.

10 лютого 2004 року Міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, належить за правом спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням (наказом) від 10 лютого 204 року №37128. Квартира АДРЕСА_4 зареєстрована у Міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за №37391.

В силу вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 3. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що набрав сили 19.06.1992 року, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Спірна квартира зареєстрована за позивачами ОСОБА_2 Л,Я. та ОСОБА_2 згідно вимог чинного законодавства України, що діяли в момент їх виникнення.

Судом розяснено позивачам право на призначення у справі почеркознавчої експертизи підпису на заяві від 14 січня 2004 року про оформлення передачі у приватну спільну сумісну власність квартири за адресою: вул. Чалдаєва, 1/60 в м. Тернополі, у відповідності до ст. 143 ЦПК України, проте позивачі від призначення експертизи відмовились.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку позивачами не доведено, що заява від 14 січня 2004 року про оформлення передачі у приватну спільну сумісну власність квартиру за адресою: вул. Чалдаєва, 1/60 в м. Тернополі не підписувалась позивачем ОСОБА_1, остання від проведення по справі судової почеркознавчої експертизи відмовилась, тому в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження від 10.02.2004 року № 37128, на підставі якого видано Свідоцтво про право власності на житло від 10.02.2004 року слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 379, 382, 386, 392, 393 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 міського бюро технічної інвентаризації про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 та розпорядження від 10.02.2004 року № 37128, на підставі якого видано Свідоцтво про право власності на житло від 10.02.2004 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_9