Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________
Справа № 572/2089/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя -Рижий О. А.

при секретарі -Мороз Ю. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до Сарненської міської ради про про встановлення факту та визнання права власності на спадковий будинок,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 документу технічного паспорту на житловий будинок розташований в м.Сарни по вул.Українська,37 та архівної довідки №338 від 25.07.2011 року, в яких його прізвище помилково вказане як «Круглік», також просить встановити факт права власності на даний житловий будинок за ОСОБА_2 , спадщину після смерті якого прийняла його дочка , матір позивача ОСОБА_3 і визнати за позивачем право власності на житловий будинок по вул.Українська,37 м.Сарни Рівненської області.

Заявою від 26.10.2017 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог і просить встановити факт права власності на житловий будинок за ОСОБА_2 та визнати за позивачем право власності на житловий будинок по вул.Українська,37 м.Сарни Рівненської області після смерті батька ОСОБА_4, який прийняв спадщину після смерті своєї дружини, матері позивача ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2

В своїй заяві вказує, що його баба ОСОБА_5 та дід ОСОБА_2 мали будинок по вул.Українська ,37 м.Сарни з надвірними будівлями, який в Рівненському бюро технічної інвентаризації зареєстрований не був, але факт їхнього проживання в даному будинку підтверджується будинковою книгою. Спадщину фактично прийняла дідова дочка ОСОБА_3, яка є матірю позивача, оскільки доглядала за дідом, підтримувала будинок в належному стані, обробляла присадибну ділянку. 04.01.2014 року матір позивача ОСОБА_3 померла, але право власності на спадкове домоволодіння на своє імя не оформила. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік і батько позивача ОСОБА_4, який також не оформив спадкові права. Він є спадкоємцем першої черги після смерті батька, на спадковий будинок по вул.Українській №37. Коли він звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину постановою державного нотаріуса йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Іншим несудовим шляхом встановити факт права власності на спадковий будинок за ОСОБА_2 і визнати право власності за законом на домоволодіння неможливо.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд встановив, що позивач народився 29.06.1976 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ГЮ №332247 і його батьками зазначені ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Матір позивача ОСОБА_6 народилася 16 липня 1955 року і її батьками були ОСОБА_2 і ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР №2077417.

07.06.1975 році ОСОБА_6 зареєструвала шлюбу з ОСОБА_4 і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «Богданова».

30.07.1988 року померла баба позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №430793. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №211208 02.10.1996 року помер дід позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння по вул.Українській №37 м.Сарни Рівненської області.

ОСОБА_3 04.01.2014 року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №153287.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що в судовому засіданні можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту права власності за ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадкових прав.

Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404 (1538-12) від 09.08.2012 року, не належить до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 1985 року.

Отже, житловий будинок №37 по вул.Українська м.Сарни не є самовільно побудованим, оскільки побудований дідом позивача, ще до 1984 року, що підтверджується будинковою книгою для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що з 1981 року робилися відмітки перевірки прописки працівниками відділу міліції та паспортного столу, свідоцтвом про шлюб серії ІІ-АБ №221002 згідно якого ОСОБА_2 і ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 05.02.1976 року. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №37 по вул.Українська вбачається, що даний будинок 1952 року забудови.

Суд приходить до висновку, що факт належності домоволодіння №37 по вул.Українській м.Сарни ОСОБА_2 доведений.

Розбіжності в написанні прізвища ОСОБА_2 в свідоцтві про смерть та технічному паспорті, пояснюється, граматичними помилками, які допустили відповідальні працівники при виготовленні технічного паспорту на буд.№37 по вул.Українська м.Сарни .

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема, шляхом визнання права.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право.

Як було встановлено, позивач підтримував спадковий житловий будинок в належному стані, який потребував ремонту, постійно користується земельною ділянкою, засаджує її, користується зібраним врожаєм, тобто фактично прийняв спадщину.

З постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26.03.2014 року (спадкова справа №339/14), який прийняв спадщину, після своєї дружини ОСОБА_3, але не оформив своїх спадкових прав. Даною постановою нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Суд приходить до висновку, що є підстави визнання права власності на житловий будинок за законом за ОСОБА_1

На підставі викладеного, ст.ст. 328, 392, 1261, ЦК України, керуючись ст.256 ЦПК України, ст.ст. 213, 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Сарненської міської ради про встановлення факту права власності, і визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом- задоволити.

Встановити факт права власності за ОСОБА_2, який помер 02.10.1996 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований в м.Сарни вул.Українська №37 Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за законом на садибний (індивідуальний) житловий будинок А-1 ,1952 року забудови, прибудови «а», ганку «а1», розташований в м.Сарни вул.Українська,37 Рівненської області ,загальною площею 48.1 м2 та надвірних будівель: сараю «Б», погрібу «В», колонки «Г», огорожі №1, після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26.03.2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Рижий