Провадження № 2/645/1642/17
Справа № 645/2419/17

РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

01 листопада 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до розписки та договору позики грошей від 27.11.2012 року ОСОБА_2 взяла в борг для купівлі нерухомості у позивача 210 000,00 грн. та зобовязалася повернути до 01.03.2017 року. На теперішній час ОСОБА_2 зазначену суму боргу не повернула, жодних виплат жодних виплат не здійснила, від зустрічі на теперішній час ухиляється.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Харківській області встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання, а тому у відповідність до положень ч.9 ст.74 ЦПК України її виклик у судове засідання було здійснено через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно письмової розписки, наданої позивачем ОСОБА_1 на обґрунтування позову, а також договору позики, укладеного 27.11.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_2 позичала у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 210 000,00 грн., які зобовязалася повернути до 01.03.2017 року (а.с. 3, 4).

Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обовязок довести зазначений факт покладений на позичальника.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір.

Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобовязання відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у розписці суму позики.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 27.11.2012 року у розмірі 210 000 грн.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 79, 82, 88, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 533, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 27.11.2012 року у розмірі 210 000 (двісті десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. 00 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя