Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Трояновської Г.С., Талько О.Б.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за поданням державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Скуржинської Галини Вячеславівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Скуржинська Г.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 до виконання зобов'язань за рішенням суду. В обґрунтування подання зазначила, що у Корольовському відділі державної виконавчої служби м.Житомира на виконанні знаходиться ВП №53639193 з виконання виконавчого листа №296/10242/15, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 05.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Гор.Інвест Агро» заборгованості за кредитним договором №228/1-14 від 25.04.2014 року в сумі 740 049,48 грн. Державним виконавцем вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», однак, рішення суду не виконано, а боржник ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду. Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України від 03.04.2017 року ОСОБА_3 перетинала державний кордон України неодноразово.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 червня 2017 року подання задоволено і обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на неї виконавчим листом №296/10242/15-ц, виданим 05.01.2017 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Гор.Інвест Агро» заборгованості за кредитним договором №228/1-14 від 25.04.2014 року в сумі 740 049,48 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні подання. Зазначає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а саме щодо наявності в її діях такої ознаки як «ухилення» від виконання боргових зобов'язань, оскільки державним виконавцем не було надано суду жодних доказів ухилення апелянта від виконання своїх зобов'язань. Крім того, апелянт зазначає, що їй взагалі не було відомо про відкриття виконавчого провадження щодо неї, оскільки відповідної постанови державного виконавця вона не отримувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 05.01.2017 року Корольовським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист по справі № 296/10242/15 за позовом ТОВ «Гор.Інвест Агро» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №228/1-14 від 25.04.2014 року в сумі 740 049,48 грн.

Згідно постанови державного виконавця Корольовського ВДВС м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 24.03.2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа № 296/10242/15.

Як вбачається з відповіді Державної прикордонної служби України від 03.04.2017 року ОСОБА_3 перетинала державний кордон України неодноразово.

Постановою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Скуржинської Г.В. від 30.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржникові ОСОБА_3.

Задовольняючи подання державного виконавця суд послався на те, що боржник ОСОБА_3, протягом тривалого часу не вживала заходів для погашення утвореної заборгованості, чим ухиляється від виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26.09.2016 року.

Колегія суддів не погоджується із такою думкою суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» (ред.2016 року), у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Порядок розгляду такого подання врегульовано ст. 377-1 ЦПК України, яка передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

З аналізу вказаних норм вбачається, що невиконання рішення суду не є безумовною підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі України. Обов'язковою умовою є свідоме ухилення від виконання зобов'язань і ця обставина повинна бути доведена.

Узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України 01 лютого 2013 року Верховний Суд України зазначив наступне:

«Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).»

Звертаючись із відповідним поданням державним виконавцем не наведено обставин саме на підтвердження дій або бездіяльності ОСОБА_3, що виразилися в ухиленні від погашення боргових зобов'язань. Суть подання зводиться лише до наявності заборгованості, що не погашена боржником.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вважав відповідь Державної прикордонної служби України від 03.04.2017 року щодо перетину ОСОБА_3 державного кордону України доказом умисного ухилення від виконання зобов'язання, оскільки за змістом вказаного листа неможливо встановити на підставі чого виконавець зробив висновок про ухилення боржника від виконання рішення суду. Висновок державного виконавця є його суб'єктивною думкою і повинен підтверджуватися належними доказами.

Будь-яких доказів того, що боржник викликався до державного виконавця і не з'являвся без поважних причин та вживав заходів до приховування належного йому майна і грошових коштів або вчиняв інші дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду, до подання не надано. Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять доказів про обізнаність ОСОБА_3 щодо відкриття виконавчого провадження та отримання від ДВС відповідної постанови.

Не наведено доказів і про перешкоджання державному виконавцю вчиняти виконавчі дії на погашення боргових зобов'язань за рахунок арештованого майна.

Вказані обставини не були враховані судом під час постановлення ухвали про задоволення подання про обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України, а тому ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313- 315 ЦПК України, колегія судів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 14 червня 2017 року скасувати та постановити нову - про відмову у задоволенні подання державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції в Житомирській області Скуржинської Г.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Судді :