АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3284/17 Справа № 205/685/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика вікон «Океан» про стягнення суми,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, уточнивши його у квітні 2016 року послалась на те, що 12 вересня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір підряду, згідно умов якого підрядник зобовязався виготовити вхідні двері моделі 018 ТМ «Океан». Строк виконання замовлення складає 26 днів з моменту внесення передплати. Відповідно до цього договору позивачем було внесено 12000 грн. в рахунок передплати, а 15 вересня 2014 року було укладено договір на виготовлення дверей, згідно якого позивач внесла суму залишку за виготовлення дверей в розмірі 10600 грн., тобто позивач сплатила всю суму за виготовлення дверей в розмірі 22600 грн.

Проте, 30 жовтня 2014 року вказані двері з прострочкою в 10 днів були отримані та встановлені на обєкті за адресою: м. Підгороднє, вул. Литвишко, 72а. Однак акт приймання-передачі на місці складено не було. Полуторні двері ТМ «Океан» модель 018 мали брак у вигляді надколотої внутрішньої частини верхньої формуги, а габарити дверей не відповідають розмірам, зазначеним у договорі. В акті приймання-передачі було відображено вказані недоліки.

Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 14550 грн. у звязку з відмовою від договору на підставі ч. 3 ст. 858 ЦК України.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року позов задоволено та ухвалено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 вартість дверей за договорами підряду № 106 від 12 вересня 2014 року та 15 вересня 2014 року в розмірі 14550 грн; вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 12 вересня 2014 року та 15 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_2 було укладено договори підряду № 106, за умовами яких підрядчик зобовязався виготовити замовлення, а замовник прийняти та оплатити вироби в асортименті, кількості та по цінам, вказаним в рахунку. Вартість виробів за договором складає 22600 грн., строк виконання замовлення 26 робочих днів з моменту внесення передплати (а.с. 6, 7).

12 вересня 2014 року та 15 вересня 2014 року позивачем було сплачено ПП ОСОБА_2 загальну суму 22600 грн.. (а.с.6-9).

30 жовтня 2014 року на адресу позивача було доставлено полуторні склопакетні двері ТМ «Океан» з габаритами блоку 1350х2350 мм, світловий зазор між створами 900 мм, фрамуга 35 см, модель 018, замки Mottura, зовні плівка Vinorit, горіх темний, відкривання ЛВ, без дверного вічка вартістю 14500 грн. Однак зазначені двері мали брак у вигляді надколотої внутрішньої частини верхньої формули, а габарити дверей не відповідали розмірам, зазначеним у договорі. В акті приймання-передачі від 31 жовтня 2014 року було відображено вказані недоліки (а.с. 9-12).

12 листопада 2014 року позивач направила на адресу відповідача заяву з проханням безоплатно усунути недоліки, а вразі неможливості усунення недоліків повернути їй кошти в розмірі 14500 грн. у звязку відмовою від договору. Однак відповіді позивач не отримала (а.с. 13-17).

Задовольняючі позовні вимоги, районний суду виходив з того, що двері ТМ «Океан» з габаритами блоку 1350х2350 мм, світловий зазор між створами 900 мм, фрамуга 35 см, модель 018 містять брак, недоліки відповідачем не усунути, а, отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 14500 грн., які були сплачені за вищезазначені двері.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч.1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Позивач ОСОБА_3 звертаючись до суду із вказаним позовом зазначила, що внаслідок виявлених недоліків просила стягнути з відповідача грошові кошти, відповідно до ч. 3 ст. 858 ЦК України у звязку з відмовою від договору.

Так, як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, 30 жовтня 2014 року на адресу позивача було доставлено полуторні склопакетні двері ТМ «Океан» з габаритами блоку 1350х2350 мм, світловий зазор між створами 900 мм, фрамуга 35 см, модель 018, замки Mottura, зовні плівка Vinorit, горіх темний, відкривання ЛВ, без дверного вічка вартістю 14500 грн. Однак зазначені двері мали брак у вигляді надколотої внутрішньої частини верхньої формули, а габарити дверей не відповідали розмірам, зазначеним у договорі. В акті приймання-передачі від 31 жовтня 2014 року було відображено вказані недоліки.

Враховуючи зазначене між сторонами виникли цивільні правовідносини з підряду на виготовлення та установку дверей, а тому на ці вимоги розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів»

Так, згідно статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. А відповідно до ч. 1, 3 статті 8 цього Закону, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Тобто після виконання вказаних вимог закону позивачка має право поставити питання перед судом.

Крім того, позивач послалася як на підставу задоволення позову на ч. 3 ст. 858 ЦК України, якою передбачено, що, якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків.

Разом з цим недоліки, які були виявлені позивачкою не можна на даний час вважати істотними, оскільки істотність повинна бути встановлена відповідною експертизою, а без спеціального висновку експерта таку істотність встановити взагалі неможливо, але в суді першої інстанції експертизу проведено не було.

Також, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року по справі №6-75цс13, зазначено, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вимоги позивачки є передчасними, а суд першої інстанції на вказане увагу не звернув та помилково прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду не може бути залишено в силі та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4