Номер провадження: 22-ц/785/4484/17
Номер справи місцевого суду: 521/1728/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Драгомерецького М.М.

суддів: Черевка П.М.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який в частині стягнення аліментів було уточнено.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31 березня 2012 року позивачка та відповідач уклали шлюб.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З вересня 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинились, спільного господарства вони не ведуть, син проживає разом з позивачкою, відповідач добровільно матеріальну допомогу на виховання дитини не надає.

А тому ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити, розірвати шлюб між сторонами та стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 30 000 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 30 000 гривень, вказував, що ця сума є цілком безпідставна та необґрунтована. Крім того, позивачка перешкоджає відповідачу у спілкуванні з дитиною та на пропозиції вирішення питання по утриманню дитини в мирному порядку не погоджується. Відповідач ніколи не ухилявся від утримання дитини та не заперечує проти участі в утриманні дитини та участі у здійснені додаткових витрат на дитину, але в розумних та адекватних межах.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року позов задоволено частково, шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 20 000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повно ліття, тобто до 09.07.2032 року. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір на користь ОСОБА_3 та на користь держави по 640 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та визначити такий розмір у 2 500 гривень, а також змінити рішення в частині визначеного часу припинення сторонами шлюбних відносин, зазначивши датою припинення шлюбних відносин 25 січня 2017 року і стягнути з ОСОБА_3 на його користь судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 704 гривні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляцію, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з урахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідним зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що 31 березня 2012 року позивачка та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №317.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №398258, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №7880.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Встановлюючи у рішенні момент припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами вересень 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що з червня 2016 року по 30.01.2017 року грошові кошти з розрахункового рахунку ОСОБА_5 знімалися матірю відповідача, проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази припинення шлюбних відносин між сторонами у вересні 2016 року, проте є наявні докази підтвердження припинення шлюбних відносин з 27 січня 2017 року, тобто з моменту коли позивачка звернулася до поліції із заявою на дії відповідача, який з вересня 2016 року по 27 січня 2017 року знаходився у рейсі.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 гривень матеріалами справи не доведено.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що визначено позивачем в уточненій позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення розміру аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений за таких обставин повинен бути зменшений до 10 000 гривень на дитину виходячи з наступного. Дійсно, якщо виходити з практики, яка склалась в частині обґрунтування стягнення аліментів на одну дитину, за умови відсутності доказів щодо працевлаштування, то за наявності двох батьків, якщо обидва є працездатними, вони повинні забезпечувати у рівних частках свою дитину і гарантовано забезпечити своїй дитині прожитковий мінімум, то як правило судами здійснюється стягнення по половині прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача 10 000 гривень на утримання дитини, оскільки такий розмір аліментів у повній мірі може забезпечити дитині належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою.

Також слід зазначити, що обовязок по утриманню дитини лежить і на позивачеві, як це передбачено ст. 141 СК України.

При цьому подані позивачем до матеріалів справи докази щодо витрат позивача на утримання спільної з відповідачем дитини у вигляді довідки про відвідування дитиною дитячого садочка та консультацій лікаря не відносяться до аліментів та є додатковими витратами, які з відповідачем не узгоджувались, а з урахуванням розміру цих витрат судова колегія ставиться до них критично.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що встановлений судом першої інстанції розмір аліментів підлягає зменшенню.

З врахуванням встановлених обставин щодо доводів відповідача, оцінюючи вимоги апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вони частково обґрунтовані, а тому на підставі п.п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України змінює рішення суду.

Колегія суддів розяснює, що згідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з'ясував всі обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_8

ОСОБА_2