У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6 до виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_7, реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, управління Пенсійного фонду України в м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області, управління соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про усунення перешкод, визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони разом з ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, управлінням Пенсійного фонду України у м. Вознесенську та Вознесенському районі Миколаївської області, а також державою (яка передала належну їй частину майна в оперативне управління Управлінню праці та соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області) є співвласниками нежитлової будівлі по АДРЕСА_1. Разом з ними співвласником вказаного майна (27/100 часток) була й ОСОБА_7, яка користувалася підвальним приміщенням у вказаному будинку. Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 27 липня 2004 року № 95 «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» підвальне приміщення у належному їм будинку виділено в окремий об'єкт та присвоєно окрему адресу «АДРЕСА_1», у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської областівід 24 вересня 2004 року № 127 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна та зміну правовстановлюючих документів» вирішено оформити право власності на це приміщення за ОСОБА_7 На підставі вказаних рішень ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на ціле нежитлове підвальне приміщення та зареєструвала право власності на нього.

Вважали, що зазначені рішення були прийняті, а свідоцтво про право власності видане з порушенням вимог закону та прав позивачів, так як виділ підвального приміщення проведено без погодження з іншими співвласниками майна, без розрахунку часток співвласників, без з'ясування технічної можливості такого виділу та без укладення між співвласниками відповідного договору, що створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, а саме вони позбавлені можливості використати своє право на отримання земельної ділянки для обслуговування будівлі.

Ураховуючи викладене, позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили суд визнати вказані рішення міської ради частково незаконними та скасувати їх в частині, що стосується спірної будівлі, а також визнати незаконним та скасувати видане на ім'я ОСОБА_7 свідоцтво про право власності на спірне нежитлове приміщення; визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/50 частки нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 56,7 кв. м, за ОСОБА_4 - право власності на 3/50 частки цього майна, загальною площею 56,8 кв. м, за ОСОБА_6 - право власності на 1/50 частку цього майна, загальною площею 17 кв. м.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 серпня 2015 року залучено до участі у справі відповідачем реєстраційну службу Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 листопада 2015 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 27 липня 2004 року № 95 «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» в частині надання ресторану «Ельдорадо», який належить приватному підприємцю ОСОБА_7, окремої адреси: АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 24 вересня 2004 року № 127 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна та зміну правовстановлюючих документів» в частині оформлення права власності ОСОБА_7 на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 5 жовтня 2004 року, видане виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 24 вересня 2004 року № 127 на ім'я ОСОБА_7 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права просять скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що виділ належної ОСОБА_7 частки зі складу спільної будівлі проведено з порушенням вимог закону, без погодження з іншими співвласниками майна, без належного розрахунку часток співвласників, без з'ясування технічної можливості такого виділу та без укладення між співвласниками відповідного договору, відтак оскаржуване рішення виконавчого комітету міської ради, яким проведено виділ в натурі належної ОСОБА_7 частки зі складу спільної будівлі, та оспорюване свідоцтво про право власності, видане на підставі оспорюваного рішення виконавчого комітету, є незаконними та підлягають скасуванню.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, виходив із того, що позивачі були й залишилися власниками придбаних приміщень та жодних перешкод у їх користуванні зі сторони відповідачки їм не чиниться. При цьому надання приміщенню, що належить ОСОБА_7, окремої адреси та видача свідоцтва на право власності, не позбавляють сторони можливості звернутися до Вознесенської міської ради Миколаївської області з метою отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Судами попередніх інстанцій установлено, що нежитловий будинок АДРЕСА_1 належав державі.

18 березня 1996 року між Фондом державного майна України та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу державного майна з аукціону, а саме приміщень банкетного залу з підсобними приміщеннями, загальною площею 236,5 кв. м, по АДРЕСА_1. Згідно з планом технічної інвентаризації зазначені приміщення знаходяться в підвальній частині нежитлової будівлі.

27 березня 1996 року між Фондом державного майна України та товариством покупців громадян в особі голови товариства ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу державного майна, приміщень «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 загальною площею 113,5 кв. м. Зазначений договір був зареєстрований у Вознесенському бюро технічної інвентаризації за ТОВ «Світ фото» на праві колективної власності 8 жовтня 2001 р. за № 5.

27 серпня 1996 року між Фондом державного майна України та товариством покупців членів трудового колективу виробничо-комерційної фірми «Побут» в особі голови ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу державного майна, а саме: нежитлових приміщень, загальною площею 676, 9 кв. м, у тому числі 210,9 кв. м по АДРЕСА_1, яке складається з приміщень ювелірної майстерні № 18, площею 9,6 кв. м, № 35, площею 7,4 кв. м, службових приміщень № 22, площею 13,3 кв. м та № 23, площею 17,7 кв. м, та коридору спільного користування, а також приміщення перукарні, яке складається з котельні № 1, площею 7,1 кв. м, кладової № 4, площею 4,5 кв. м, залу № 5, площею 64,9 кв. м, коридору № 6, площею 1,1 кв. м, приміщення № 8, площею 15,8 кв. м, залу № 9, площею 36,5 кв. м., приміщення № 10, площею 16,9 кв. м, № 11, площею 7,3 кв. м, № 12, площею 8, 8 кв. м.

14 жовтня 1997 року між Фондом державного майна України та товариством з обмеженою відповідальністю «Побут» в особі директора ОСОБА_8 було укладено угоду про внесення змін та доповнень до вище зазначеного договору купівлі-продажу державного майна цілісного майнового комплексу виробничо-комерційної фірми «Побут»: загальну площу цілісного майнового комплексу виробничо-комерційної фірми «Побут» збільшено на 58,1 кв. м за рахунок підвальних приміщень, а саме: № 7, площею 21,5 кв. м, № 8, площею 10,7 кв. м, № 9, площею 10,8 кв. м, № 10, площею 15,1 кв. м.

Рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 27 вересня 2000 року № 140 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна» оформлено право власності за державою в особі Верховної Ради України на частину приміщень, площею 250,1 кв. м, по АДРЕСА_1, яке знаходиться в оперативному управлінні Управління праці та соціального захисту населення Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, та 9 жовтня 2000 року видано свідоцтво про право власності на ці приміщення.

Рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 25 жовтня 2000 року № 159 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна» оформлено право власності за ОСОБА_6 на частину будівлі по АДРЕСА_1, площею 17,0 кв. м, та 20 листопада 2000 року видано свідоцтво про право власності на це приміщення.

Рішенням Вознесенської міської ради Миколаївської області від 31 жовтня 2001 року № 145 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна» оформлено право власності за ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на частину підвального приміщення, загальною площею 43 кв. м, по АДРЕСА_1 у м. Вознесенську Миколаївської області у рівних частках, а саме приміщення № 7, площею 10,7 кв. м, № 8, площею 10,8 кв. м, та № 11, площею 21,3 кв. м, які входили до складу приміщень, придбаних товариством з обмеженою відповідальністю «Побут» у Фонду державного майна України 14 жовтня 1997 року.

Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 27 липня 2004 року № 95 «Про впорядкування ведення містобудівельного та земельного кадастрів» підвальне приміщення по АДРЕСА_1 (ресторан «Ельдорадо») виділено в окремий об'єкт та присвоєно йому окрему адресу «АДРЕСА_1».

Рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 24 вересня 2004 року № 127 «Про розгляд питань обліку та реєстрації об'єктів нерухомого майна та зміну правовстановлюючих документів» вирішено оформити право власності на підвальне приміщення по АДРЕСА_1 у м. Вознесенську Миколаївської області за ОСОБА_7, а 5 жовтня 2004 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на вказане підвальне приміщення.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна вправі звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання частково незаконними та часткове скасування рішень виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові в цій частині, виходячи з того, що угоди купівлі-продажу свідчать про те, що позивачами були придбані конкретні приміщення, а не частка в нежитловому будинку, відтак ОСОБА_7 була та залишилась власником підвального приміщення.

При цьому апеляційний суд правильно зазначив, що надання приміщенню, що належить ОСОБА_7 окремої адреси та видача свідоцтва про право власності, не позбавляють сторони можливості звернутися до міської ради з метою отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик