У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2013 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на доньку у розмірі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка зазначала, що в неї погіршився матеріальний стан, із січня 2016 року вона перебуває на обліку в районному центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, що є єдиним її доходом.

Ураховуючи наведене, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, з 400 грн до 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з тим, що по суті її позовні вимоги зводяться до зміни способу сплати аліментів.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що фактично позивачка заявила вимогу про зміну встановленого рішенням суду способу сплати аліментів, а не про збільшення їх розміру.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що по суті позовні вимоги зводяться до необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України.

Проте з висновками судів повністю погодитися не можна.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що сторони з 04 серпня 2006 року до 27 вересня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 червня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3-4).

Із довідки Великобагачанського районного центру зайнятості Полтавської області від 18 липня 2016 року вбачається, що з 20 січня 2016 року ОСОБА_3 перебуває на обліку як безробітна (а. с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд зазначив, що позивачка мотивувала свої вимоги тим, що спільна дитина хворіє, потребує санаторного лікування, відвідує гуртки, а тому виникла необхідність у додаткових витратах, що само по собі не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, а є підставою для стягнення додаткових витрат у порядку ст. 185 СК України, проте такі вимоги ОСОБА_3 не заявляла.

Разом із тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що звертаючись із даним позовом, позивачка на підставі ст. 192 СК України просила збільшити розмір аліментів до 1/3 частини доходу відповідача, посилаючись на погіршення її матеріального становища, оскільки вона є безробітною та на її утриманні, крім доньки, перебуває мати, яка є інвалідом ІІІ групи.

Крім цього, позивачка надавала суду докази про зміну матеріального стану відповідача у бік покращення, проте апеляційний суд їм взагалі ніякої оцінки не надав.

Наведене свідчить про те, що суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не врахував, що у даному випадку змінилося майнове становище позивачки, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Також не може залишатись в силі рішення суду першої інстанції, оскільки суд, дійшовши висновку про те, що позивачка фактично заявила вимогу про зміну встановленого рішенням суду способу сплати аліментів, а не про збільшення їх розміру, не звернув увагу на те, що звертаючись до суду, як на правову підставу позову ОСОБА_3 посилався й на ст. 192 СК України, яка передбачає саме зміну розміру аліментів.

На порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції повно і всебічно не з'ясували фактичних обставин справи щодо заявлених позовних вимог, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик