Справа № 450/3014/17 Провадження № 6/450/92/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Штойка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

встановив:

03 листопада 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшло подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинання державного кондону України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього постановою Любомльського районного суду Волинської області про стягнення штрафу в сумі 52200,00 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн. В обгрунтування вимог покликається на те, що на виконанні у Пустомитівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівскій області перебуває зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 22.03.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 30.03.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Під час виконання рішення суду державний виконавець вживав заходи примусового виконання рішення, скеровано запити в ДФС, ПФУ та реєструючі майно органи та встановлено відсутність майна боржника. Державний виконавець здійснив вихід по адресі проживання боржника та останнього за адресою проживання не виявлено. Боржник неодноразово перетинає державний кордон України. Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення суду, а тому є необхідність у вжитті відносно нього заходів примусового виконання.

У судовому засіданні державний виконавець вимоги подання підтримала та дала пояснення, аналогічні викладеним у поданні. Просила таке задовольнити.

Заслухавши пояснення державного виконавця, розглянувши матеріали подання, суд дійшов до висновку, що у задоволенні такого слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходяться виконавчі провадження ВП № 50556551 по примусовому виконанню постанови №163/2817/15-п від 03.12.2015 року, виданої Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмір 552000,00 грн. та ВП № 50556602 по примусовому виконанню постанови №163/2817/15-п від 03.12.2015 року, виданої Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ? фізичної особи або керівника боржника ? юридичної особи за межі України ? до виконання зобовязань за рішенням.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. За змістом п. 3 розяснень Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК України є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Як вбачається з матеріалів подання 22.03.2016 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Однак доказів вручення такої боржнику, суду надано не було, як і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.03.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що на момент звернення до суду з поданням державного виконавця таким не доведено обєктивно наявного факту ухилення боржника від виконання зобовязань, який вже відбувся та даний факт не вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Вивчивши подання та надані державним виконавцем документи, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки суду не надано доказів того, що боржник ухилився від виконання зобов'язань, зокрема, відсутні докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження (отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження), а тому обмеження не може мати легітимні цілі, та не може бути справедливим у балансі між правами людини та публічним інтересом, тобто виявлятися пропорційним меті його застосування.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця Пустомитівського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Мусієвський В.Є.