Справа № 645/916/17
Провадження № 2/645/1090/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого суді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління ведення реєстру територіальної громади реєстрації Харківської міської ради, про визнання втративши право користування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, в якому просила суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом двокімнатною квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 06.08.1995 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану в Харківській області, актовий запис № 166. 16.11.2002 року батько позивачки подарував їй двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач зібрав належні йому речі та виїхав мешкати до іншої родини. Позивач вимушена сплачувати комунальні послуги, частина з яких нараховується в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб, в тому числі і за відповідача. Також позивач зазначає, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем перестали бути однією сімєю, та його реєстрація у вказаній квартирі, яка належить позивачці на праві приватної власності, не відповідає її інтересам. Окрім того, відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою, оскільки таким чином намагається тиснути на позивача в процесі поділу майна подружжя та бажає створити нестерпні умови для життя. Позивач вказує, що раніше зверталась до суду з позовом про захист своїх порушених прав, проте не вірно вказувала підстави втрати права користування житлом. Враховуючи викладене, позивач вважає, що її права як власника вищевказаної квартири є порушеними відповідачем, а тому підлягають судовому захисту.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_1, порушує права позивача як власника вказаного житла. Крім того, позивач вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, який фактично не мешкає за вказаною адресою з 2014 року та не користується комунальними послугами. Окрім того, у звязку із конфліктними взаємовідносинами між сторонами, реєстрація відповідача за вказаною адресою тримає позивача в постійній нервовій напрузі, через те, що відповідач може вселитись до належної їй на праві власності квартири.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі та просив суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.01.2017 року скасовано рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2016 року та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 34 будинку № 236 по пр. Московському в м. Харкові відмовлено. Проте, представник позивача зазначає, що у звязку із тим, що ОСОБА_4 не був належним чином повідомлений про винесення Фрунзенським районним суду м. Харкова заочного рішення та до моменту його оскарження в апеляційному порядку, ОСОБА_3 зняла ОСОБА_4 за вказаною у позовній заяві адресою, та згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу від 12.04.2017 року, отриманими судом при відкриття провадження у справі у даній справі, ОСОБА_4 не поновив реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1. Враховуючи викладене, представник відповідача зазначає, що фактично ОСОБА_4 знятий з реєстрацій за вказаною у позовній заяві адресою, права позивача як власника житлового приміщення жодним чином не порушені, комунальні послуги на ОСОБА_4 також не можуть нараховуватись, у звязку із чим відсутні підстави для задоволення позову. Окрім того, представник відповідача зазначає, що відповідач, який фактично має право вселитися у спірну квартиру, не може цього зробити, у звязку із тим, що позивачка перешкоджає вселенню, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи правом на участь в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає що даний позов не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 06.08.1995 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.08.2014 року /а.с. 7/.

Згідно з Договором дарування квартири б/н від 16.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстровий № 1978, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира № 34 у будинку № 236, що знаходиться по пр. Московському в м. Харкові /а.с. 6/.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: м. Харків, пр. Московський, б. 236, кв. 34 /а.с. 9/.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.01.2017 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 34 будинку № 236 по пр. Московському в м. Харкові відмовлено /а.с. 10-12/.

Також, у вказаному рішенні встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі з кінця травня 2014 року, а влітку ОСОБА_3 забрала в нього ключі від квартири, замків від якої не змінювала, не оспорювала факт конфліктних відносин між нею та відповідачем після розірвання шлюбу, звернення відповідача до органів досудового слідства зі скаргою на порушення його житлових прав. Також, вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі менше строку, передбаченого ст. 405 ЦК України, з поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сімї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, виданої дільницею № 52 КП «Жилкомсервіс» та долученої позивачем до позовної заяви, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2, з 11.12.2003 року та по час надання довідки зареєстровані власник квартири ОСОБА_3 та її син ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_4 був прописаний у даному приміщенні 13.03.2003 року, та виписаний 30.07.2015 року /а.с. 8/.

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області стосовно місця реєстрацій відповідача ОСОБА_4 , яка надійшла до суду 12.04.2017 року, 03.01.2017 року ОСОБА_4 знятий з реєстрації за адресою: м. Харків, пр.-т Московський, 236, кв. 34 /а.с. 15/.

Згідно з пояснень представника відповідача наданих в судовому засіданні, які підтверджуються зібраними по справі доказами, ОСОБА_4 на теперішній час не мешкає у вказаній в позовній заяві квартирі та знятий з реєстрації за зазначеною адресою.

На підставі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Враховуючи те, що на даний час відповідач не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та не користується спірною квартирою з поважних причин, знятий з реєстрації за вказаною адресою, відсутні підстави для звернення до суду з вказаним позовом, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 62, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління ведення реєстру територіальної громади реєстрації Харківської міської ради, про визнання втративши право користування відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя: