УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який уточнив в ході розгляду справи та остаточно просив стягнути з ОСОБА_5 борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 44 031 грн 64 коп.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 15 травня 2015 року відповідач написанням розписки взяв на себе зобов'язання сплатити позивачу комісійні у розмірі 41 400 грн за надання послуг по придбанню житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,0566 га.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання не виконав і кошти не сплатив, ОСОБА_4 просив стягнути з останнього борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Суди попередніх інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що між сторонами не було укладено письмового договору про надання послуг по обслуговуванню купівлі-продажу спірного будинку і земельної ділянки, а тому неможливо визначити, які фактично послуги повинен був надати позивач відповідачу, а також враховуючи, що у зв'язку з виявленням арешту на будинок попередній договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки було розірвано і сплачений завдаток повернуто, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення боргу з відповідача, оскільки факт надання послуг відповідачу не знайшов свого підтвердження.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В.Попович