Номер провадження: 22-ц/785/91/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д.

ОСОБА_2,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, який у подальшому був ним уточнений, до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.04.2013 року позивач продав відповідачу належний йому автомобіль «Хюндай соната», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Позивач та відповідач узгодили ціну купівлі продажу в 16.000 доларів США. 10.000 доларів США відповідач одразу сплатив позивачу, а залишок суми, еквівалентну 4600 доларів США, відповідач зобовязався сплатити частками до 31 грудня 2013 року. Про зобовязання сплатити зазначену суму відповідач написав розписку із зобовязанням сплатити гроші до 31.12.2013 року. Однак до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав у повному обсязі та залишився винен кошти в розмірі 2800 доларів США.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 проти позову заперечував та пояснив, що між сторонами договір купівлі продажу транспортного засобу не укладався і відповідач не має ніяких грошових зобовязань перед позивачем.

Позивач ОСОБА_3 тільки видав відповідачу ОСОБА_5 довіреність на право розпорядження належним йому транспортним засобом, що не є договором купівлі продажу транспортного засобу. Розписка від імені ОСОБА_5, датована 29.04.2013 року, фотокопія якої надана позивачем до суду, написана не ним особисто, а ненадання до суду стороною позивача оригіналу розписки позбавляє відповідача можливості доводити те, що підпис виконано в ній не відповідачем.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно до вимог ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, дослідивши письмові заперечення відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, в яких вони зазначають на безпідставність доводів апеляційної скарги, вважаючи за необхідне скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість вимог позовної заяви та апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення коштів за письмовою розпискою від 29 квітня 2013 року позивачем не доведені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, та вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст.ст. 203, 208 ЦК України, ст.ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і дослідженими судом доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2013р. між сторонами було укладено угоду, відповідно до якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США за придбаний автомобіль «Хюндай соната» р/з ВН2521СН, а решту коштів у сумі 4 600 доларів США відповідач повинен був сплатити частками до 25 грудня 2013 року, в обґрунтування цих обставин позивач надав суду копію письмової розписки (а.с. 9), яку, як він стверджує, написав ОСОБА_5, у той же день ОСОБА_3 видав нотаріально посвідчену довіреність на ім'я ОСОБА_5 щодо розпорядження автомобілем «Хюндай соната» р/з ВН2521СН (а.с.10). В подальшому, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_5 у встановлений строк кошти йому не повернув, тому останній звернувся із вказаним позовом до суду та просив його задовольнити.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 у запереченнях на апеляційну скаргу посилається на те, що він розписки про придбання автомобіля та про залишок боргу ОСОБА_3 не писав та її не підписував, грошей від позивача за продаж вказаного вище автомобіля не отримував. На підтвердження вказаних обставин він посилався на відсутність оригіналу письмової розписки від 29.04.2013 року.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи у задоволенні вищевказаного позову на підставі ст.ст. 202, 206, 208, 626, 628, 638 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведений факт укладання договору купівлі - продажу автомобіля між сторонами, та копія письмової розписки від імені ОСОБА_5 не є доказом отримання автомобіля або грошей.

При цьому, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування ст. 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 не надав до суду докази того, що між сторонами виникло первинне зобовязання, з якого випливло у наступному написання відповідачем розписки, а саме: що між сторонами у належній формі було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, крім того, згідно нотаріально посвідченої довіреності, яку видав позивач на ім'я відповідача щодо автомобіля «Хюндай», то цей автомобіль відповідачу було передано у користування, тобто безоплатно та довіреність від 29.04.2013 року позивачем в подальшому скасована не була, що в сукупності дає підстави для висновків про необгрунтованість заявлених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач та його представник не довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні у матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів позовних вимог, а також для прийняття доводів апеляційної скарги у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, судової палати апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Кілійського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2