Справа № 526/2098/17
Провадження № 2/526/965/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі :

головуючої судді: Заколодяжної О.А.

при секретарі: Шульзі Н.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 сільської ради

про

про визнання права на 1/2 частину спадкового майна, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права на ? частину земельної ділянки площею 3,63 га в умовних кадастрових одиницях, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої 13.01.2000 року та належало їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.02.1996 року .

В позовній заяві позивачка вказує, що ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 596 від 27.12.1996 року належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Прогрес» площею 3,63 га в умовних кадастрових одиницях. Вказана земельна ділянка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області. 13.02.1996 року ОСОБА_4 померла , не встигнувши за життя отримати сертифікат на вказану земельну ділянку. Після її смерті залишилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Прогрес» площею 3,63 га в умовних кадастрових одиницях, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області, яку фактично прийняла її рідна сестра ОСОБА_3, так як вступила в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. 08.09.1999 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла все її майно, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 16.07.2016 року. 13.01.2000 року померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилась спадщина, що складається з вищезазначеного права на вказану земельну ділянку, ? частину якого фактично прийняла позивачка, так як вступила в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини. ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на вказану частину земельної ділянки, у звязку з відсутністю на неї сертифіката на право на земельну частку (пай), тому вона звернулась до суду з даною позовною заявою.

До суду позивачка ОСОБА_1 надала заяву, в якій просила її позовні вимоги задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник позивачки ОСОБА_1 по дорученню -ОСОБА_7 надав суду заяву, в якій просив позовні вимоги позивачки задовольнити, справу розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області до суду не зявився, надали письмову заяву, в якій вказують, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 визнають, проти їх задоволення не заперечують і просять справу розглянути без участі їх представника.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.169 ЦПК України, суд може розглянути справу без позивача за наявності від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підлягають до задоволення зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Гадяцької райдержадміністрації № 596 від 27.12.1996 року належало право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП « Прогрес» площею 3,63 га в умовних кадастрових одиницях, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) по ОСОБА_2 сільській раді на імя ОСОБА_4 не реєструвався та не видавався, що підтверджується довідкою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відділ у Гадяцькому районі № 31-28-99.4-236/21-17 від 27.03.2017 року.

Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку.

В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою.

Отже, наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право його володільця на виділення земельної ділянки в натурі та отримання державного акту про право власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку ( пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку ( пай).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 мала право на вищевказану земельну ділянку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були рідними сестрами, що підтверджується довідкою Державного архіву Сумської області від 20.05.2017 року про народження ОСОБА_4

( ОСОБА_3) У. Я. та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії І-ЯК № 745382 виданого 25.05.1966 року райбюро ЗАГС селища ОСОБА_8 Сумської області , згідно яких їх батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та архівним витягом Державного архіву Сумської області № 405/12.2-06-105 від 20.05.2017 року запису про шлюб № 27, згідно якого ОСОБА_4 28.07.1930 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11, в звязку з чим змінила прізвище ОСОБА_10 на прізвище чоловіка ОСОБА_11.

13.02.1996 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 287814, виданого 14.02.1996 року Гречанівською сільською радою Гадяцького району Полтавській області.

На день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з сестрою ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_12, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 457 від 17.11.2016 року.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняла її сестра ОСОБА_3, так як вступила в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 457 від 17.115.2016 року.

Згідно ч.1 ст. 534 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

08.09.1999 року ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений секретарем Малопобиванської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та зареєстрований в реєстрі під № 66, яким на випадок свої смерті заповіла все її майно, яке на день її смерті буде належати їй, в чому б воно не заключалось і де б воно не знаходилось і взагалі все те, що буде належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

13.01.2000 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 128898, виданого 17.01.2000 року ОСОБА_2 сільською радою Гадяцького району Полтавській області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, що складається з права на вищевказану земельну ділянку, яке фактично прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_5, так як вступили в управління та володіння її майном, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., який діяв на момент відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 221 від 10.04.2017 року.

16.07.2016 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 328711, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_6 № 1462/01-16 від 19.10.2017 року, після смерті ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1, спадкова справа заведена на підставі фактичного прийняття.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_6 від 23.05.2017 року, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, в звязку з відсутністю на неї правовстановлюючих документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 534, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 р., ст.ст.10, 60,80, 88, 197 ч.2, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою с. Побиванка, Липоводолинського району, Сумської області, право на ? частину земельної ділянки площею 3,63 га в умовних кадастрових одиницях, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Гадяцького району Полтавської області та являється спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_3, померлої 13.01.2000 року і належало їй в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 13.02.1996 року .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: О. А. Заколодяжна