Справа № 182/7056/16-ц
Провадження № 4-с/0182/9/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2017 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Рибакової В.В.

при секретарі Затуливітер Н.В.

за участю заявника ОСОБА_1, представника заявника ОСОБА_2, державного виконавця Логвиненко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа старший державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, на дії старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3, про поновлення строку на звернення до суду, скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, скасування постанови про звернення стягнення на доходи боржника, скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.12.2016 року звернулася до суду з зазначеною скаргою (а.с.1-4), в якій зазначила наступне.

04.08.2008 року її син ОСОБА_4 уклав з ПАТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 про надання кредиту у розмірі 26000 доларів США. У забезпечення кредитного договору був укладений договір поруки, згідно до якого вона, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виступили поручителями перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 03.09.2015 у справі №182/46/14-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, неї та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості було задоволено частково.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.09.2015 року в частині позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, неї та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, солідарно з ОСОБА_4 та неї, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.08.2008 станом на 28.10.2015 заборгованість по сплаті за кредитним договором у загальному розмірі 31730,23 доларів США, з яких 29779,57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7950.66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості: пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 21151,87 грн. та пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 44964,30 грн. Цим же рішенням суду стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з неї, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з кожного окремо, по 913,50 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Постановою державного виконавця ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 06.04.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/0182/826, виданого 18.01.2016 року на підставі рішення суду від 03.09.2015 року.

Оскільки ОСОБА_4 не виконав рішення суду у добровільному порядку, їй та іншим поручителям, була направлена постанова старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. від 12.04.2016 про стягнення виконавчого збору в розмірі 86028,54 грн., яку погасити в добровільному порядку вона не змогла. Ніяких стягнень з неї за цією постановою не вчинялось.

17.10.2016 року вона отримала копію постанови старшого державного виконавця Логвиненко Т.М. № 46165 від 03.10.2016 про звернення стягнення на її доходи, якою призначено утримання з її заробітку у розмірі 20 % щомісячно. Згідно цієї постанови, з неї було присуджено стягнення виконавчого збору у розмірі 86028,54 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73,16 грн. Впродовж жовтня, листопада та грудня з її заробітку утримувалася зазначена в постанові ДВС сума.

14.12.2016 року вона отримала лист ПАТ «УкрСиббанк» № 31-1-61/142 від 28.10.2016, в якому повідомлялося, що ОСОБА_4 погасив заборгованість перед банком у розмірі 192670,41 грн. та судові витрати в розмірі 7673,40 грн. Цим же листом стягувач повідомив про анулювання заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року. У добровільному порядку ОСОБА_4 погасив ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу за кредитом в сумі 126 554,24 грн.

15.12.2016 року вона звернулася до ДВС з вимогою припинити з неї стягнення за постановою від 03.10.2016 року у звязку з анулюванням боргу та його частковою сплатою. Однак державним виконавцем не було проведено жодних дій про припинення стягнення.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданного стягувану за виконавчим документом. Фактично погашена сума заборгованості складає 192670,41 грн., тому вважає, що сума виконавчого збору, який підлягає стягненню з неї складає 19267,04 грн. В той час, як за постановою від 12.04.2016 та постановою від 03.10.2016 з неї стягується сума 86028,54 грн.

Строк оскарження постанови державного виконавця нею пропущений оскільки їй не було відомо про те, що ОСОБА_4 погашений борг перед стягувачем, лист про анулювання боргу вона отримала лише 14.12.2016, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

На підставі зазначеного скаржник просить: поновити строк на оскарження постанов державного виконавця від 12.04.2016 та 03.10.2016, визнавши причину пропуску поважною; скасувати постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 12.04.2016 про стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 86 028,54 грн.; скасувати постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 03.10.2016 про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді утримання з заробітної плати у розмірі 20 відсотків; скасувати постанову старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 03.10.2016 про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 73,16 грн.; зобовязати старшого державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 перерахувати суму виконавчого збору.

ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги скарги та викладені в ній обставини підтримали.

Заявник ОСОБА_1 суду пояснила, що отримала постанову державного виконавця від 03.10.2016 року за місцем її роботи 17.10.2016 року. Про те, що ОСОБА_4 погасив частину боргу і що іншу частину боргу було анульовано їй стало відомо 14.12.2016 року.

Представник заявника суду пояснила, що 28.10.2016 року ОСОБА_4 погасив частину боргу, інша частина боргу була стягувачем анульована, про що лист направлено до відділу Державної виконавчої служби. Про існування вказаного листа скаржнику стало відомо 14.12.2016 року. Вважає, що строк звернення до суду зі скаргою пропущений з поважних причин.

Державний виконавець Логвиненко Т.М. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вважає її безпідставною, посилаючись на те, що заявниця 17.10.2016 року отримала копію постанови державного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника, згідно якої передбачено стягнення з боржниці виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, але скарга нею подана з пропущенням встановленого законом строку лише 21.12.2016 року. Просила відмовити у задоволення скарги за безпідставність та за пропуском строку звернення до суду. У матеріалах справи наявні письмові заперечення на скаргу (а.с.20,21).

Вислухавши заявника, представника заявника, державного виконавця, вивчивши матеріали справи, матеріали зведеного виконавчого провадження, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9 - копія виконавчого листа), рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 у справі №182/46/14-ц було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.08.2008 року, яка станом на 28.04.2015 року в загальному розмірі складає 31730,23 доларів США, з яких 29779,57 доларів США - заборгованість за кредитом, 7950,66 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості: пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 21151,87 грн. та пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 44964,30 грн. Також стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, з кожного окремо по 913,50 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Постановою старшого державного виконавця ДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 06.04.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/0182/826, виданого 18.01.2016 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду (а.с.9,29 на звороті). Державним виконавцем у постанові було постановлено про надано боржнику ОСОБА_1 строку до 11.04.2016 року для добровільного виконання рішення та, що при невиконання рішення в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Боржником рішення у наданий державним виконавцем строк виконано не було, що не оспорювалося в судовому засіданні та підтвердилося матеріалами виконавчого провадження.

12.04.2016 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 86028,54 грн. Вказана постанова була направлена ОСОБА_1 за вихідним номером 16169 від 12.04.2016р. (а.с.7,41 та 41 на звороті).

Постанова від 12.04.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 86028,54 грн. винесена старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. у відповідності до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI). Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI), витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Згідно ч.5 ст.41 цього Закону, про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Зазначена постанова надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ними до суду у десятиденний строк.

Згідно ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

03.10.2016 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М. на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI) винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 73,16 грн. (а.с.46 на звороті).

Також 03.10.2016 року старшим державним виконавцем Логвиненко Т.М на підставі п.3 ст.68, ст.ст.69,70 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI) було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника про утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належать до виплати боржнику, після відрахування податків в розмірі 20 % щомісячно та розподіляти вказані суми наступним чином: в першу чергу перераховувати витрати на проведення виконавчих дій, потім утримується виконавчий збір 2 % та сума боргу в розмірі 18 % від щомісячних нарахувань (а.с.47 на звороті).

Вказані постанови від 03.10.2016 року були отримані заявником 17.10.2016 року за місцем роботи, що вбачається зі скарги та не оспорювалось заявником в судовому засіданні.

31.10.2016 року до відділу державної виконавчої служби надійшла заява від ПАТ «УкрСиббанк» про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу у звязку з фактичним виконанням рішення суду (а.с.50). В той же день 31.10.2016 року державний виконавець направив до місця роботи заявника лист з повідомленням про повернення виконавчого документу про стягнення боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» без подальшого виконання. Зазначено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій продовжувати утримувати до повного погашення (а.с.50 на звороті).

Враховуючи викладене, суд вважає, що при проведенні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа № 2/0182/826, виданого 18.01.2016 року на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 у справі №182/46/14-ц, старший державний виконавець Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 діяла у відповідності до діючого законодавства. Оскаржувані постанова від 12.04.2016 року та постанови від 03.10.2016 року винесені державним виконавцем у відповідності до діючого на той час законодавства. Підстав для скасування вказаних постанов судом не встановлено. Так як не встановлено підстав для скасування постанов, то відсутні підстави для зобовязання державного виконавця перерахувати суму виконавчого збору, що підлягає стягненню за виконавчим листом від 17.12.2015 року.

Крім того, суд вважає, що заявником пропущений строк для звернення зі скаргою, встановлений ч.1 ст.385 ЦПК України. Постанови, які оскаржує заявник винесені 12.04.2016 року та 03.10.2016 року. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постанову від 12.04.2016 року скаржнику було направлено 12.04.2016 року (а.с.41 та 41 на звороті). 17.10.2016 року заявник за місцем роботи отримала копії постанов від 03.10.2016 року, що знайшло своє підтвердження в скарзі та судовому засіданні. Скаргу, згідно вхідного штампу на скарзі (а.с.1) заявник подав до суду 21.12.2016 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого ч.1 ст.385 ЦПК України. Поважних причин пропуску заявником строку звернення судом не встановлено. Доказів того, що заявнику стало відомо про існування постанов, що оскаржуються, в грудні 2016 року, заявником не представлено.

Враховуючи все вище викладене, суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.385-387 ЦПК України, ст.ст.28,41,68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року зі змінами, внесеними Законом України від 09.09.2010 року № 2511-VI), -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_7