Справа № 139/325/17 Провадження № 22-ц/772/1804/2017Головуючий в суді першої інстанції Тучинська Н. В.
Категорія 29Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Панасюка О.С.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» та апеляційну скаргу виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» та Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії,-

встановила:

19 квітня 2017 року до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області звернувся з позовом ОСОБА_2 до Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» та Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідно до наказу № 547 по КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ» від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_2 надано додаткову відпустку за 2016 рік, як ліквідатору аварії на ЧАЕС на 16 календарних днів з 03 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2016 року.

З 03 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни у зв'язку із загальним захворюванням.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 подав за місцем роботи в КУ «Мурованокуриловецька ЛПЛ» листок непрацездатності з метою його оплати. Однак, отримав оплату тимчасової непрацездатності лише за період з 20 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2016 року, тобто за 2 робочі дні, а 22 березня 2017 року отримав відмову в оплаті тимчасової непрацездатності за період з 03 жовтня до 19 жовтня 2016 року.

Тому, попросив суд визнати протиправними дії КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо відмови у нарахуванні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності та зобов'язати останніх нарахувати та оплатити всі дні тимчасової непрацездатності відповідно до лікарняного листа АГУ № 648250 з урахуванням індексації грошових доходів громадян.

23 травня 2017 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, збільшивши розмір позовних вимог до КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування», а саме попросив:

-визнати протиправними дії Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» щодо відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності відповідно до листка непрацездатності серії АГУ № 648250

-зобов'язати Комунальну установу «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» прийняти до оплати листок непрацездатності серії АГУ № 648250.

-зобов'язати Комунальну установу «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» нарахувати та оплатити ОСОБА_2 матеріальне забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за листком тимчасової непрацездатності серії АГУ № 648250 з 03 до 19 жовтня 2016 року з урахуванням індексації грошових доходів громадян.

-зобов'язати Комунальну установу «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» оформити заяву-розрахунок та звернутись із цією заявою до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з метою виділення коштів для здійснення виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_2 за листком тимчасової непрацездатності серії АГУ № 648250 з 06 до 19 жовтня 2016 року (а.с. 36-38).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_2 до Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» та Фонду Соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись із рішенням відповідач - КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» подала апеляційну скаргу, в якій послалась на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, не відповідає дійсним обставинам справи.

На думку відповідача - КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування», судом першої інстанції було не вірно застосовано норми матеріального права, зокрема відповідно до ст. 45 Конституції України, ст.ст. 2,4 ЗУ «Про відпустки», ст.ст. 74,76 КЗпП України вбачається, що відпустка строком 14 робочих днів, яка надається особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може вважатись як додаткова відпустка, оскільки вона не належить до щорічних відпусток, а визначається як пільга та компенсація за шкоду, заподіяну Чорнобильською катастрофою.

Тому вважають, що допомога по тимчасовій втраті працездатності за період перебування застрахованої особи у додатковій відпустці із збереженням заробітної плати особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначенню та виплаті не підлягає, оскільки протягом періоду часу з 03 жовтня 2016 року по 20 жовтня 2016 року позивач не перебував у щорічній додатковій відпустці, а користувався гарантованою пільгою та компенсацією держави за шкоду, заподіяною йому Чорнобильською катастрофою.

В зв'язку з цим, просили скасувати рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати, пов'язані з апеляційним розглядом.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, виконавча дирекція Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується (фінансується) Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі його робочих органів не приймає рішення про оплату та не оплачує листки непрацездатності, а лише фінансує страхувальників-роботодавців за їх заявами-розрахунками та контролює порядок використання страхових коштів відповідно до законодавства.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 20 та пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1-ої та 2-ої категорій громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, державою гарантовані компенсації та пільги, зокрема отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік. Зазначена додаткова відпустка не віднесена цим Законом та ст. 4 Закону України «Про відпустки» до виду щорічних відпусток, щорічних додаткових відпусток.

На відміну від виду щорічних відпусток зазначена відпустка не пов'язана з робочим процесом і надається незалежно від часу роботи на підприємстві, в установі, організації, тобто для її отримання не потрібен мінімальний період роботи, визначений Законом про відпустки, - 6 місяців. Ця відпустка не подовжується на період святкових днів та у разі тимчасової непрацездатності не ділиться на частини, не переноситься на наступний рік, а також за неї не провадиться виплата грошової компенсації.

Вказана позиція закріплена в листі Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо додаткових відпусток із збереженням заробітної плати» від 19 червня 2007 року № 195/13/116-07.

Тому, вважають, що необхідно у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 травня 2017 року вказаним вимогам закону відповідає з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є особою 1-ої категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.6).

Наказом № 547 по КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» від 29 вересня 2016 року ОСОБА_2, онкологу поліклінічного відділення, надано додаткову відпустку за 2016 рік терміном 16 календарних днів як ліквідатору аварії на ЧАЕС в період часу з 03 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2016 року (а.с. 28).

Листком непрацездатності серії АГУ № 648250, виданим Вінницьким обласним клінічним госпіталем ветеранів війни (а.с. 29), підтверджується, що ОСОБА_2 в період часу з 03 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у цій лікарняній установі.

Після подання в бухгалтерію за місцем роботи листка непрацездатності, ОСОБА_2 у грудні 2016 року отримав оплату лише за період з 20 жовтня до 21 жовтня 2016 року.

22 березня 2017 року ОСОБА_2 отримав інформацію від головного лікаря КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» за № 274 (а.с. 5), з якої слідує, що надана ОСОБА_2 у період часу з 03 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2016 року відпустка не віднесена до щорічних відпусток, а є пільгою та компенсацією за шкоду, заподіяну йому як ліквідатору аварії на ЧАЕС, а допомога по тимчасовій непрацездатності може бути надана у разі настання її, зокрема, під час перебування лише у щорічній відпустці.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 1 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що страховий випадок за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» призначення та виплата матеріального забезпечення за загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності проводяться за місцем роботи застрахованої особи.

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) (ч. 1 ст. 22 вищевказаного Закону).

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг (ст. 30 Закону № 1105-XIV).

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності, а оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 22 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до листка непрацездатності серії АГУ № 648250, виданого Вінницьким обласним клінічним госпіталем ветеранів війни (а.с. 29), позивач у період часу з 03 жовтня 2016 року до 21 жовтня 2016 року перебував на стаціонарному лікуванні у цій лікарняній установі.

Суд прийшов правильного висновку про визнання противною відмову відповідач КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» в оплаті матеріального забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за період з 03 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2016 року (а.с.5), з підстав того, що в цей період ОСОБА_2 перебував у додатковій відпустці із збереженням заробітної плати як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, і що така відпустка є щорічною у розумінні ст. 4 Закону України «Про відпустки».

Згідно пунктів 8, 9, 16, 22, 31 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як, зокрема, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 100 процентів середньої заробітної плати незалежно від страхового стажу; виплата працюючим інвалідам допомоги по тимчасовій непрацездатності до 4 місяців підряд або до 5 місяців у календарному році; одержання лікарняного листка на весь період лікування в санаторіях і спеціалізованих лікувальних закладах з урахуванням часу проїзду туди й назад, з виплатою допомоги по державному соціальному страхуванню незалежно від того, ким і за чий рахунок видано путівку; використання чергової відпустки у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік; оплата лікарняних листків по тимчасовій непрацездатності особам, які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, нараховується за їх бажанням з середнього фактичного заробітку, який вони одержували під час роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, без обмеження двома тарифними ставками або посадовими окладами.

Коллегія суддів вважає, що доводи відповідачів про те, що додаткова відпустка із збереженням заробітної плати осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильсмької катастрофи, являється не щорічною відпусткою є безпідставними на надуманною.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відпустки», державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Право на відпустки мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які працюють в Україні, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (частини 1 і 2 ст. 2 Закону України «Про відпустки»).

Стаття 4 Закону України «Про відпустки» визначає види відпусток, до яких, зокрема, відносяться щорічні відпустки, які включають в себе: основну відпустку (стаття 6 цього Закону); додаткову відпустку за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткову відпустку за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону) та інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Враховуючи, що відпустка із збереженням заробітної плати особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також, що вона, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 20 цього Закону, може видаватися щороку та визначена як додаткова, вона має статус щорічної додаткової відпустки, передбаченої законодавством.

Крім того, твердження відповідача - виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на те, що додаткова відпустка, яка надається на підставі ст.ст. 20, 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є гарантованою державною пільгою, вона не відноситься до виду щорічних відпусток, а тому на неї не поришене право на виплату компенсації, передбачене ст. 24 Закону України «Про відпустки», а також порядок надання щорічної відпустки, право на перенесення та поділ щорічної відпустки на частини відповідно до ст.ст. 10, 11, 12 цього Закону, з посиланням на листи Міністерства соціальної політики України від №14.06.2006 року №206/13/116-09; від 17.11.2006 року №415/13/116-06 від 18.06.2007 року; №150/13/133-07 від 19.06.2007 року «Щодо гарантованогї державою пільги - отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 робочих днів на рік особам, віднесеним до 1-ої та 2-ої категорії потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи»; від 10.06.2008 року №149/13/116-08; від 18.05.2011 року №164/13/116-11 «Щодо відпусток громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи»; від 24.10.2011 року №310/13/133-11; від 29.08.2016 року №584/20/112-16 «Щодо виплати допомоги з тимчасової непрацездатності»; від 18.08.2016 року №454/13/116-16 «Щодо права працівника, який є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи на відпустку як учасника бойових дій», коллегія суддів вважає безпідставним виходячи з наступного.

Вищезначені листи на які посилається відповідач не являються нормативно-правовими актами та вони носять виключно рекомендаційно-інформаційний харатер.

Частиною першою ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування» законодавець чітко визначив перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

Таким чином, обставини тимчасової непрацездатності позивача ОСОБА_2 не підлягають для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Задовольняючи позовні вимоги шляхом зобов'язання відповідача КУ «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» прийняти до оплати листок непрацездатності серії АГУ № 648250, оформити заяву-розрахунок та звернутись із цією заявою до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з метою виділення коштів для здійснення виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_2 за листком тимчасової непрацездатності серії АГУ № 648250 в період часу з 06 жовтня 2016 року до 19 жовтня 2016 року, нарахування та оплатити ОСОБА_2 матеріального забезпечення у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за листком тимчасової непрацездатності серії АГУ № 648250 у період часу з 03 жовтня до 19 жовтня 2016 року з урахуванням індексації грошових доходів громадян, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ч.1 ст. 23, ч.1 ст.30, ч.1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язковге державне соціальне страхування», п. 5 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової працездатності від 22.12.2010 року за № 26.

Суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи, надавши належну оцінку доказам у справі дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Мурованокуриловецька лікарня планового лікування» - відхилити.

Апеляційну скаргу виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/ Рибчинський В.П.

Судді /підпис/ Голота Л.О.

/підпис/ Панасюк О.С.

З оригінал згідно. Рибчинський В.П.