Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/1645/15-ц
Провадження № 2/674/21/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

ТОВ «Енселко Агро»,

треті особи : ОСОБА_5,

ПАТ «Українська транспортна страхова

компанія» м.Київ,

ОСОБА_6,

Департамент соціального захисту населення

Хмельницької обласної державної адміністрації

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

завданої джерелом підвищеної небезпеки

( ціна позову 410000 грн.)

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з уточненими під час судового розгляду позовними вимогами до ТОВ «Енселко Агро», треті особи: ОСОБА_5, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» м.Київ, ОСОБА_6, Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (ціна позову 410000 грн.).

На обгрунтування позову зазначила, що 15 серпня 2014 року о 17 год.10 хв., ОСОБА_6, керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA», номерний знак ВХ 9641ВІ, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дистанції під час руху, не вжив заходів для уникнення зіткнення з автомобілем OPEL, що рухався в попутному напрямку попереду, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 серпня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Автомобіль OPEL,1995 року випуску рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 15 вересня 2003 року за №449 був наданий її чоловіку ОСОБА_7, як гуманітарний вантаж відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1997 року № 999.

Рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 15 вересня 2003 року за № 449 було надано право ОСОБА_5 на керування даним автомобілем, яким він і керував на момент ДТП.

Після смерті чоловіка, жовтень 2013 року, звернулася до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації із заявою про переоформлення автомобіля, що був переданий чоловіку на своє імя. Свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля отримала 05 вересня 2014 року.

Відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 1997 року № 999 у п.37 зазначено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах залишається його сімї.

Також відповідно до п.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Статтею 395 ЦК України передбачені види речових прав на чуже майно, серед яких право володіння, право користування, також законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Пунктом 1 ст.397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Стаття 396 ЦК України передбачає захист речових прав на чуже майно та зазначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Тобто можливість інваліда або членів його сімї володіти та користуватися належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах юридично забезпечена шляхом здійснення щодо майна будь-яких дій, які не суперечать законодавству, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду про відшкодування шкоди і просить стягнути з відповідача ТОВ «Енселко Агро», оскільки ОСОБА_6 перебував з ним у трудових відносинах на момент скоєння ДТП матеріальну шкоду в розмірі 31 000 грн. з врахуванням страхового відшкодування та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яку зазнала через значне пошкодження автомобіля, втрату можливості вести нормальний спосіб життя, використовувати автомобіль у повсякденному житті.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладенні у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, в задоволенні просив відмовити, пояснивши суду, що позивачка на час вчинення ДТП не була власником автомобіля, свідоцтво отримала 05 вересня 2014 року тобто після ДТП, а тому не має права на відшкодування збитків внаслідок пошкодження автомобіля.

Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_5 просив задовольнити позов, пояснивши суду, що він керував автомобілем в момент ДТП, оскільки згідно рішенням Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 15 вересня 2003 року за №449 йому було надано право на керування автомобілем. Даний автомобіль належав покійному чоловіку позивачки, яка на законних підставах ним володіла і розпоряджалася. Ремонт автомобіля після ДТП проводила позивачка за свої кошти, а тому має право на відшкодування збитків.

Третя особа на стороні відповідача: представник ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» м.Київ в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак надіслав до суду пояснення, в яких зазначив, що транспортний засіб позивача було визнано фізично знищеним, а тому була розрахована сума страхового відшкодування у розмірі 18703,67 грн., яка перерахована на рахунок потерпілої сторони.

Третя особа: ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_3 позов не визнали і в задоволенні його просили відмовити та пояснили, що позивачка не має права на відшкодування збитків, оскільки на момент вчинення ДТП не була власником пошкодженого автомобіля і висновок судово-автотоварознавчої експертизи не відповідає ОСОБА_3 проведення таких експертиз, не вірно визначено матеріальну шкоду, не вказана залишкова вартість автомобіля, адже автомобіль є фізично знищений. При відшкодуванні шкоди відповідачем, позивачка повинна повернути автомобіль відповідачу.

Третя особа: представник Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак надіслав до суду пояснення, в яких зазначив, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року було зобовязано Департамент надати дозвіл ОСОБА_4 на перереєстрацію автомобіля OPEL,1995 року випуску, ввезеного в якості гуманітарної допомоги інваліду ОСОБА_7, який помер 29 березня 2007 року, без сплати мита та інших податків (зборів). На підставі даного рішення 29 серпня 2014 року ОСОБА_4 видано дозвіл на перереєстрацію автомобіля у власність. Даний автомобіль є власністю ОСОБА_4 і рішення суду не може вплинути на права та обовязки Департаменту.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, третіх осіб та представників третіх осіб, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року о 17 год.10 хв. на 235км+500м а/д Н-03 ОСОБА_6, керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA», номерний знак ВХ 9641ВІ, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дистанції під час руху, не вжив заходів для уникнення зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, що рухався в попутному напрямку попереду, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу від 20.08.2014 р., складеного аварійним комісаром (т.1 а.с.213).

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 серпня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що автомобіль «CHEVROLET NIVA», номерний знак ВХ 9641ВІ, яким керував ОСОБА_6 і в момент ДТП перебував в трудових відносинах з ТОВ «Енселко Агро», що підтверджується наказами про прийняття на роботу та подорожнім листом №101196 (т.1 а.с.55-57) належить ТОВ «Енселко Агро», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 15.03.2013р. ( т.1 а.с.58).

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Зазначене узгоджується з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 06.11.2013р. № 6-108цс13.

Судом встановлено, що пошкоджений автомобіль OPEL, 1995 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 був ввезений на територію України як гуманітарний вантаж і на підставі рішення Головного управління праці та соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 15 вересня 2003 року за №449 відповідно до п.42 Порядку надання автомобілів, отриманих як гуманітарна допомога, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001р. №128 «Про внесення змін до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» був наданий ОСОБА_7, як інваліду Радянської армії з правом передачі керування ОСОБА_5І, що підтверджується копіє такого рішення (т.1 а.с.96-97).

29.03.2007 року ОСОБА_7 помер. Згідно постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року було зобовязано Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації надати дозвіл ОСОБА_4 на переоформлення (перереєстрацію) автомобіля OPEL, 1995 року випуску, ввезеного в якості гуманітарної допомоги інваліду ОСОБА_7, який помер 29 березня 2007 року, без сплати мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при імпорті автомобілів, в якій зазначено, що ОСОБА_4 була дружиною померлого і на день смерті проживала з ним однією сімєю за адресою: с.Нижнє Високе Турківського району Львівської області (т.1 а.с.120-123).

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації від 29 серпня 2014 р. № 04.03-10624 ОСОБА_4 надано дозвіл на перереєстрацію та зняття з обліку автомобіля OPEL, 1995 року випуску з правом переоформлення на її імя, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, які надані 03.06.2016р. територіальним сервісним центром 6842 Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області (т.1 а.с.142-159). 05.09.2014 року ОСОБА_4, як власнику, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу OPEL VEKTRA, 1995 року випуску на підставі рішення суду від 17.12.2013р. та довідки від 29.08.2014р. ,ОСОБА_5І.( т.1 а.с.6) .

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_4 проведено ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_8 в м.Хмельницькому і загальна вартість виконаних робіт 60214,65 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №НТ+01013 та рахунком на оплату №1202 від 12.05.2016р.

Відповідно до п.1.6 ст.1 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права і обовязки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Право власності набувається з інших, не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 с.328 ЦК).

Пунктом 1 ст.397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Стаття 396 ЦК України передбачає захист речових прав на чуже майно та зазначає, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Враховуючи, що за змістом статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну (п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_4, хоча і не була власником автомобіля на момент вчинення ДТП (15 серпня 2014 року), однак була володільцем даного майна, фактично тримала його у себе, користувалася ним, мала право на дане майно, а тому має право на захист цього права та право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Згідно з викладеним у пунктах 1, 2 підпунктів 8, 9 ст.16 ЦКУ, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судом встановлено, що ТОВ «Енселко Агро» застрахувало свою цивільну відповідальність в ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується копією поліса №АС/9486576 обовязкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 17.01.2014р. по 31.12.2014р., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000 грн. (т.1 а.с.54) і яка відшкодувала позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 18703,67 грн., що підтверджується матеріалами страхової справи за подією, яка мала місце 15.08.2014р. (т.1 а.с.203-223).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до п. 14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: «При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.»

Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України 16.12.2015 року у справі за № 6-760цс15, в якій зазначається, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, пунктів 2.4 та 8.3 ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідно до висновку експерта № 6640/16-26 від 03.05.2017 року, проведеного судовим експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ МЮУ на підставі ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30.11.2016р., вартість відновлювального ремонту автомобіля OPEL VEKTRA, 1995 року випуску внаслідок його пошкодження станом на 12.11.2015р. без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу становить 175464,10 грн., а з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 63152,34 грн., вартість матеріального збитку станом на 12.11.2015р. складає 49 613грн.

Згідно ст.ст. 57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи оцінка вартості матеріального збитку проведена судовим експертом , що підтверджується свідоцтвом №364-15 від 29.04.2015р. ,видане ЕКК КНДІСЕ, яке дійсне до 29.04.2020р., де зазначено що ОСОБА_9 присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 - визначення вартості транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу.

Наданий висновок експерта має відповідні посилання на використану літературу та норми чинного законодавства, які використовувались для проведення оцінки, перелік пошкоджень, які були заподіяні внаслідок ДТП, вартість матеріального збитку за відповідною формулою.

Відповідно до загальних правил оцінки доказів, передбачених ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши проведений експертом висновок, суд вважає, що даним висновком підтверджується розмір реальних матеріальних збитків, спричинених позивачу, а тому він є належним та допустимим доказом.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача та представника третьої особи на те, що судовим експертом під час виконання експертизи не дотримано вимог п.5.2 ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 щодо не повідомлення ТОВ «Енселко Агро» про час та місце проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки експертом такий огляд не проводився і експертиза проводилася по наданих експерту матеріалах справи ( т.2 аркуш 7 експертизи). Крім того, слід зазначити, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби.

Суд, враховуючи надані позивачем докази, дійшов висновку, що спричинена позивачу матеріальна шкода перебуває у причинно-наслідковому звязку із протиправними діями ОСОБА_6 та пошкодженнями, що були завдані транспортному засобу під час ДТП.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Представником відповідача та представником третьої особи ОСОБА_3 не надано на підтвердження зазначених ними заперечень щодо визначення матеріального збитку належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України доказів, а тому суд не вбачає підстав для відмови позивачу в відшкодування завданого матеріального збитку.

Вирішуючи питання про розмір майнової шкоди, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню, в звязку з пошкодженням автомобіля з врахуванням виплаченого страхового відшкодування становить 31000 грн ..

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При вирішенні питання щодо розміру моральної шкоди, суд обєктивно повинен встановити дійсні обставини справи, дотриматися вимог закону та п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року, №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд, враховуючи глибину та обсяг страждань, яких зазнала позивачка в зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, що змусило її змінити свій звичайний уклад життя, докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, ремонту транспортного засобу та, з врахуванням засад розумності та справедливості, визначити суму морального відшкодування у розмірі 5000 грн.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати (судовий збір) в розмірі 1705,20 грн. а також 3523 грн.20 коп. - витрат на проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 86,88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.13, 16, 22, 23, 386, 395, 396, 397, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди 31000 (тридцять одну тисячу) грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 (пять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1705 грн. 20 коп. та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 3523 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча:/підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького районного суду В. М. Артемчук