справа № 691/764/17
провадження № 2-о/691/43/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту народження особи,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження особи, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Обґрунтовуючи свою заяву заявниця посилається на те, що 14 квітня 2017 року на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, в м.Донецьк народила сина ОСОБА_3, що підтверджується лікарським свідоцтвом про народження №599 від 28 квітня 2017 року, виданого Комунальною Установою «Центральна міська клінічна лікарня №6». На даний час, разом із старшими дітьми та новонародженим сином, переїхала в с.В»язівок Городищенського району Черкаської області, де має намір проживати постійно. 20 червня 2017 року звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та надала документи для проведення державної реєстрації народження сина. Оглянувши подані нею документи, працівники відділу, в усній формі, відмовили у державній реєстрації народження дитини, оскільки для підтвердження факту народження, пред»явила медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства Охорони Здоров»я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024. З біологічним батьком дитини не перебуває у зареєстрованому шлюбі, будь-які відносини припинили до народження дитини. Прийняла рішення звернутися до суду за захистом прав дитини.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній та просила встановити факт народження ОСОБА_4, 14 квітня 2017 року на тимчасово окупованій території України в м.Донецьк.

Представник заінтересованої особи Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи у судове засідання не з»явився, але надав лист від 27 червня 2017 року №1361/15.9-04.1 про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечив.

Неявка сторони не перешкоджає розглядові справи по суті, так як вона повідомлена вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у її відсутності.

Суд, вислухавши заявницю, розглянувши лист заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, остільки надасть право на отримання грошової допомоги та допомоги на утримання дитини, належного медичного обслуговування.

15 квітня 2014 року Верховною Радою України був прийнятий ОСОБА_5 України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», положення якого суд застосовує для розгляду заявлених заявником вимог. Так, відповідно до приписів ст. 1, 2, 3 Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. ОСОБА_5 визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 144 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до положень п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Приписами ст. 4, 5 Закону України Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» серед іншого передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачають, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно ч. 1 ст. 17 ОСОБА_5 України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Судом встановлено, що заявниця, згідно паспорта Серії ВН №439193, є громадянкою України (а.с.4). Відповідно до даних паспорта, заявниця не перебуває у шлюбі, місце проживання зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 Україна (а.с.4). Як вбачається із медичного свідоцтва про народження виданого Комунальною Установою «Центральна міська клінічна лікарня №6» за №599 від 28 квітня 2017 року, заявниця 14 квітня 2017 року народила сина (а.с.5), що підтверджується і епікризом після операції кесаревого розтину (а.с.6). Відповідно до заяви, завіреної секретарем виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, громадянка ОСОБА_6 підтверджує, що на даний час заявниця проживає в с.В»язівок вул.Набережна, №15 Городищенського району Черкаської області (а.с.7). Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 28 жовтня 2015 року, заявниця ОСОБА_2 разом з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, 29 січня 2003 року, перемістилася з тимчасово окупованої території АДРЕСА_1 (а.с.13). 20 червня 2017 року заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з метою зареєструвати новонароджену дитину на підставі медичного свідоцтва про народження виданого Комунальною Установою «Центральна міська клінічна лікарня №6» 28 квітня 2017 року, але отримала відмову та роз»яснення в усній формі про право вирішення питання у судовому порядку.

Згідно п. 2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Враховуючи викладене, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_2 та її малолітньої дитини ОСОБА_4, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту народження дитини в м.Донецьк Донецької області Україна, оскільки на сьогоднішній час заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про народження своєї дитини, яка народилася в Україні м.Донецьк, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявниці отримати свідоцтво про народження її сина, видане державним органом України.

Заява підтверджується: копією паспорта ОСОБА_2, копією медичного свідоцтва про народження виданого Комунальною Установою «Центральна міська клінічна лікарня №6» за №599 від 28 квітня 2017 року, копією епікризу після операції кесаревого розтину від 19 квітня 2017 року, заявою ОСОБА_6, завірену секретарем виконавчого комітету В»язівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, копією довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення № від 28 жовтня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 3,10, 60, 209, 212, 215, 234, 256, 257, 259 ЦПК України, ст. 144 СК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту народження особи, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - задоволити.

Встановити факт народження ОСОБА_4, 14 квітня 2017 року в м.Донецьк Донецької області Україна, матір»ю якого є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Ухвалене судом рішення про встановлення факту народження особи підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення негайно після проголошення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження особи.

Суддя ОСОБА_9