АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.,

ШаховоїО.В.,

при секретарі Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; треті особи: Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року про забезпечення позову,

у с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ТОВ «Сівер Україна» через представника звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; треті особи: Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 27 вересня 2004 року між ОСОБА_5 особисто та як представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В., зареєстрованого в Реєстрі за №2672.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року, відкрито провадження у даній справі (а.с.11).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року, у задоволенні заяви ТОВ «Сівер Україна» про забезпечення позову - відмовлено (а.с.12-13).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2017 року, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 27 січня 2017 року, якою у задоволенні заяви ТОВ «Сівер Україна» про забезпечення позову відмовлено, та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

_______________________________________________

Справа № 761/44652/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6771/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року, частково задоволено заяву ТОВ «Сівер Україна» про забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно, а саме нежилі приміщення, загальною площею 564,50 кв.м., що складає 50/100 частини від нежилих приміщень, площею 1 134,70 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2 (а.с.40-42).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано, що спірне майно двічі арештоване.

Крім того, 19 жовтня 2016 року Апеляційний суд міста Києва розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 квітня 2007 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Сівер Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Сівер Україна» про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності, та постановив рішення, яким задовольнив апеляційну скаргу та відмовив в задоволенні позову ТОВ «Сівер Україна».

Також, державна реєстрація права власності ОСОБА_2 проведена, в тому числі, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проведення державної реєстрації оскаржувалось ТОВ «Сівер Україна» у справі №826/1848/15.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2015 року, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2015 року, відмовлено ТОВ «Сівер Україна» в задоволенні позову. 25 серпня 2015 року Вищий адміністративний суд України відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Сівер Україна» на вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Крім того, 09 червня 2015 року ВАСУ розглянув касаційну скаргу ТОВ «Сівер Україна» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2015 року в адміністративній справі №826/20988/13-а за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві про скасування рішення про відмову в реєстрації права власності, касаційну скаргу залишив без задоволення.

В суді апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_11, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представники ТОВ «Сівер Україна» - АсипенкоТ.О., Вітренко М.Ю. та Баранніков І.В. просили апеляційну скаргу відхилити з підстав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою.

Інші сторони та представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, а тому у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з обставин справи, характеру правовідносин, предмету позову, а також вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предмет якого є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 564,50 кв.м.., які складаються з приміщення АДРЕСА_2, укладеного 27 вересня 2004 року між ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №71797303 від 31 грудня 2016 року вбачається, що право власності на спірні нежилі приміщення зареєстровано за ОСОБА_2

Так, юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо (наприклад подарувати, продати)

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Проаналізувавши вищенаведені обставини та виходячи з вимог діючого законодавства України, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, є необґрунтованими та такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції на час розгляду по суті заяви про забезпечення позову.

Інші доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому не приймаються колегією суддів.

За таких обставин, судом першої інстанції дотримано норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: І.М. Вербова

Судді: Л.Д.Поливач

О.В.Шахова