УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ :

26 липня 2010 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалене заочне рішення у справі № 2-10781/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа : КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради, про визнання права власності на долю квартири та права користування площею балкону квартири, яким позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на 638/1000 ч. комунальної квартири АДРЕСА_1 в м Одесі, які були придбані ним на підставі укладеного між ним та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 16.05.1995 р., зареєстрованого на Центральній Одеській біржі нерухомості, а також визнано за ОСОБА_2 право користування площею 3,6 кв.м. балкону квартири АДРЕСА_2 (а.с.39-41).

10 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 подала адресовану суду свою письмову заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2010 року у справі № 2-10781/10.

В обґрунтування цієї заяви відповідач ОСОБА_1 вказує, що, по-перше, вона не зявилася в судове засідання 26 липня 2010 року в звязку з тим, що не отримувала судову повістку про виклик до суду; по-друге, рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-8406/08 від 04 листопада 2008 року, яке набрало законної сили, було визнано недійсним біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16.05.1995 р., зареєстрований на Центральній Одеській біржі нерухомості, за яким ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купив 638/1000 ч. комунальної квартири АДРЕСА_2; по-третє, вказаний біржовий договір від 16.05.1995 р. укладено ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 без дозволу органу опіки та піклування, що свідчить її недійсність на підставі ст. 48 ЦК УРСР 1963 року; і, по-четверте, спірна квартира є комунальною, тому всі допоміжні приміщення квартири знаходяться у спільній сумісній власності всіх співвласників квартири та у їхньому спільному користуванні.

Відповідач ОСОБА_1 просила розглянути згадану заяву про перегляд заочного рішення без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Позивач ОСОБА_2 і відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не повідомили суду причини своєї неявки, хоча про дату і місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними судових повісток.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні; неявка осіб, належним чином повідомлених про ча і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Зі змісту ст. 232 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин : відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 відмовилася від отримання судової повістки про виклик її судове засіданні на 26 липня 2010 року, про що свідчить поштова накладна НАW 299980, яка приєднана судом до матеріалів справи (а.с. 35).

Будь-яких належних доказів, які б свідчили про те, що відомості щодо відмови відповідача ОСОБА_1 від отримання судової повістки про виклик її до суду на 26 липня 2010 року, які містяться у вищевказаній поштовій накладній, не відповідають дійсності, відповідачем ОСОБА_1 не надано суду.

Відсутність однієї з двох обставин, передбачених ст. 232 ЦПК України, є підставою для відхилення заяви про перегляд заочного рішення.

Більш того, не заслуговують на увагу суду посилання відповідача ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 2-8406/08 від 04 листопада 2008 року, яке набрало законної сили, оскільки цим рішенням визнано дійсною угоду купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстровану на Центральній Одеській біржі 16.05.1995 р., за якою ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_2 купив 638/1000 ч. комунальної квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2010 року у справі № 2-10781/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа : КП «ОМБТІ та РОН» Одеської міської ради, про визнання права власності на долю квартири та права користування площею балкону квартири відхилити.

Суддя Н.А. Ільченко

10.07.2017