Провадження №2/523/4603/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі,

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що йому, ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, належить 604/1000 частин квартири житловою площею 17,5 кв.м., під №142 у корпусі під №1 в будинку №109 по вулиці Дніпропетровська дорога у м. Одесі.

В цій частині квартири, що їй належить зареєстрований її рідний брат ОСОБА_3 - відповідач по даній справі.

В зазначеній квартирі він ніколи не проживав, а лише зареєстрований, так як реєстрація в м. Одесі йому була потрібна для влаштування на роботу.

З 2005 року відповідач за вказаною адресою не проживає, речей його в квартирі немає.

Факт не проживання за вказаною адресою відповідача по справі, засвідчує сусід по комунальній квартирі ОСОБА_4

Не дивлячись на те, що відповідач в квартирі не проживає, добровільно з реєстраційного обліку, він не знімається, що і стало причиною звернення до суду із зазначеним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. (а.с. 23).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, причин неявки суду не сповістив. (а.с. 24,25).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1, належить 604/1000 частин квартири житловою площею 17,5 кв.м., під №142 у корпусі під №1 в будинку №109 по вулиці Дніпропетровська дорога у м. Одесі. (а.с.8,9).

В цій частині квартири, що їй належить зареєстрований її рідний брат ОСОБА_3 - відповідач по даній справі. (а.с. 16).

З 2005 року відповідач за вказаною адресою не проживає, речей його в квартирі немає.

Факт не проживання за вказаною адресою відповідача по справі, засвідчує сусід по комунальній квартирі ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловою площею в 604/1000 частинах квартири під №142 у корпусі під №1 в будинку №109 по вулиці Дніпропетровська дорога у м. Одесі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64, 77, 157,158,169, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловою площею в 604/1000 частинах квартири під №142 у корпусі під №1 в будинку №109 по вулиці Дніпропетровська дорога у м. Одесі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя