Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Атановій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 08 червня 2001 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Центральному районному у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 280. 18 листопада 2005 року в них народилась дочка ОСОБА_1 ОСОБА_3 Костянтинівна, а 20 березня 2010 року народився син ОСОБА_4. З 2012 року позивач не проживає однією родиною з відповідачкою, а з травня 2013 року повністю припинив будь-які подружні відносини із ОСОБА_2 та з червня 2013 року знаходиться у фактичних шлюбних відносинах із іншою жінкою. В квітні 2014 року він вже звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, але під тиском відповідачки, 03.07.2014 року надав заяву про залишення позову без розгляду, про що в теперішній час шкодує. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, між ними склалися неприязні стосунки, а тому просив шлюб розірвати.

Позивач в судові засідання не зявлявся, надавав заяви про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою, на примирення не згоден.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно 08 червня 2001 року зареєструвала шлюб із позивачем, від якого в них народились діти дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_5. З літа 2014 року вона із позивачем не проживає однією родиною, позивач мешкає з іншою жінкою, шлюбні відносини між ними повністю припинені. На розірвання шлюбу вона не згодна, оскільки позивач має заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей, згодна розірвати шлюб після повного погашення позивачем заборгованості.

Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 червня 2001 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному районному у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 280, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №464448.

18 листопада 2005 року у позивача та відповідачки народилась дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 Костянтинівна, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №741392, а 20 березня 2010 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО №741393.

Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Оскільки, держава зацікавлена в збереженні сім'ї та шлюбу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. Таким чином подружжю надається термін для примирення. Якщо до закінчення цього строку дружина і чоловік знайдуть можливість продовжити шлюбні відносини, вони мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, та не заперечується самої відповідачкою, що фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинені з літа 2014 року, позивач мешкає з іншою жінкою. Відповідачка вказувала в судовому засіданні, що збереження їх родини неможливе та не заперечувала проти розірвання шлюбу, але наполягала на повному погашенні позивачем заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на утримання неповнолітніх дітей згідно рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06.02.2014 року.

Таким чином, суд, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, шлюбні відносини припинені з літа 2014 року, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання сторін неможливе.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 104, 105, 109, 112 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Туваєва»), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 08 червня 2001 року в Центральному районному у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 280 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоїти прізвище «Аліппа».

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. В. Литвиненко