АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2185/17 Справа № 202/489/15 Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С.Г. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Гулієва М.І. о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалися на те, що 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № zpl0ak00650303, згідно якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 66 100,33 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави від 06 вересня 2007 року, згідно з яким в заставу банку було передано вищевказаний автомобіль. 20 жовтня 2010 року з поручителем ПАТ «Акцент Банк» було укладено договір поруки №167. Відповідач ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, у зв'язку з чим станом на 02 лютого 2012 року виникла заборгованість у сумі 52 532,26 доларів США, що еквівалентно 419 717 грн. Тому, ПАТ КБ «ПриватБанк» просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № zpl0ak00650303 від 06 вересня 2007 року здійснити вилучення у відповідача ОСОБА_3 та передати у заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент Бак» солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позову - змінено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.234-238).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року в частині позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про звернення стягнення на предмет застави скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. Роз'яснено позивачу, що він має право звернутися до суду у порядку господарського судочинства. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року в частині позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.23-26).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № zpl0ak00650303, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 66 100,33 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.6-8).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договору, було укладено договір застави від 06 вересня 2007 року, згідно якого в заставу банку ОСОБА_3 було передано вищевказаний автомобіль (т.1, а.с.11-13).

Відповідачем ОСОБА_3 було порушено умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в зв'язку з чим станом на 02 лютого 2012 року виникла заборгованість на суму 52 532,26 доларів США, що еквівалентно 419 717 грн. (т.1, а.с.4, 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції послався на те, що відповідно до судового рішення вже звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, тому підстави для задоволення позову відсутні, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 589 ЦК України та стаття 19 Закону України «Про заставу» встановлює, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язанням, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Порядок реалізації предмета застави визначений ЦК України та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

За змістом ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення кредиту належне виконання якого забезпечено заставою, заставодержатель набуває право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який визначений договором та не суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається 06 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № zpl0ak00650303, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 66 100,33 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08% на рік з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля Toyota, модель Camry, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.6-8).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договору, було укладено договір застави від 06 вересня 2007 року, згідно якого в заставу банку ОСОБА_3 було передано вищевказаний автомобіль (т.1, а.с.11-13).

Відповідачем ОСОБА_3 було порушено умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в зв'язку з чим станом на 02 лютого 2012 року виникла заборгованість на суму 52 532,26 доларів США, що еквівалентно 419 717 грн. (т.1, а.с.4, 5).

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалися на те, що відповідач ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, у зв'язку з чим станом на 02 лютого 2012 року виникла заборгованість у сумі 52 532,26 доларів США, що еквівалентно 419 717 грн., а тому просили звернути стягнення на вищевказаний автомобіль, який є предметом застави у вказаному кредитному договорі (т.1 а.с. 2, 3).

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2011 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 01 вересня 2009 року складала 302 644 грн. (т.1 а.с.41, 42, 43, 44).

26 травня 2011 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист № 2-4533/2011 року, та 7 липня 2011 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с.76, 77).

15 липня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук транспортного засобу автомобіля Toyota Camry, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до протоколу огляду і затримання транспорту від 8 серпня 2011 року, складеного інспектором ДПС, автомобіль Toyota Camry, який належить відповідачу ОСОБА_3, був затриманий, та постановою державного виконавця Шевченківського відділу ДВС Запорізького МУЮ від 17 серпня 2011 року припинено розшук автомобіля та складено акт опису та арешту автомобіля, передано автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_4(т.1 а.с.113, 114, 116, 117).

01 лютого 2012 року за заявою ОСОБА_4, автомобіль переданий на відповідальне зберігання стягувачу ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Лелікова С.О., про що було складено акт (т.1 а.с.82).

06 лютого 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом, у якому просив звернути стягнення на предмет застави та вказує, що заборгованість станом на 02 лютого 2012 року складає 419 717 грн. 00 коп.(т.1 а.с.2, 3).

З матеріалів справи вбачається рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPL0AK00650303 від 06 вересня 2007 року, яка станом на 10 серпня 2012 року складала 468 781 грн. 26 коп. (т.1 а.с.45).

Також встановлено, що заставне майно, яке належало на праві власності відповідачу ОСОБА_3, а саме автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у серпні 2011 року був переданий на зберігання представникам ПАТ КБ «ПриватБанк», які неодноразово змінювалися.

Згідно із листом УДАІ ГУМВС України Запорізькій області від 16 червня 2014 року № 10/4-2841-ф автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, знято з обліку для реалізації в Ровенському ВРЕР 15 червня 2013 року згідно із рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2012 року (т.1 а.с.130).

Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України у Запорізькій області від 14 липня 2014 року № 10/10-2757-ф автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований у м. Харкові на ім'я ОСОБА_6 та знято з реєстрації на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2012 року (т.1 а.с. 131).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Харківській області МВС України від 12 червня 2017 року вищезазначений автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску, який є предметом застави, був зареєстрований 08 травня 2015 року за власником ОСОБА_7 25 березня 2016 року цей автомобіль був зареєстрований за новим власником - ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, та 18 квітня 2017 року автомобіль знятий ОСОБА_8 з обліку для реалізації (т.2 а.с.58, 59).

Отже, із вищезазначеного слідує, що автомобіль, який є предметом застави, був переданий на зберігання представникам ПАТ КБ «Приват Банк» та в подальшому був знятий з реєстрації на підставі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22 лютого 2012 року та був реалізований, і неодноразово протягом 2012-2017 років змінювалися власники цього автомобіля.

Тобто, автомобіль не знаходиться на даний час у власності відповідача ОСОБА_3 та був реалізований після його передачі банку. На теперішній час останнім відомим власником автомобіля, який є предметом застави, являється - ОСОБА_8, а тому фактично відсутні підстави для вилучення автомобіля у ОСОБА_3, звернення стягнення на автомобіль з укладенням банком від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу на цей автомобіль.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, однак, не вірно обгрунтував підстави відмови у задоволенні позовних вимог банку, а саме - у зв'язку з наявністю рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 лютого 2012 року, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави були задоволені, оскільки відповідно до листа вказаного суду така справа на розгляді в Шевченківському районному суді м.Запоріжжя взагалі не перебувала (т.1 а.с. 220).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що автомобіль, який є предметом застави, знаходиться у ОСОБА_3 та у заклад банку не передався, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи, вищевикладене апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, рішення суду слід змінити в частині підстав обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави - змінити в частині підстав обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді