АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5282//17 Головуючий 1- інстанції - Сенаторов В.М.
Справа№ 640/190/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П.,

Піддубного Р.М..,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 4 липня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярошенка Вадима Васильовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 4 липня 2017 року подання державного виконавця Київського ВДВС міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярошенка В. В. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції не встановлено повноваження особи державного виконавця, який звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Державний виконавець Ярошенко В.В. не надав суду доказів того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язань.

Державним виконавцем не було направлено копії подання ОСОБА_3

Резолютивна частина оскаржуваної ухвали не вказує період дії тимчасового обмеження права ОСОБА_3 на виїзд за кордон.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції прийняв до уваги наявність у боржника боргу за виконавчим провадженням, який нею не сплачується.

З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 7 квітня 2015 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 753 грн 92 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону визначено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 постанови від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень ВСУ, викладених у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

На виконанні в Київському ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 640/190/15-ц виданий 3 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 35 753 грн 92 коп.

З матеріалів справи також вбачається, що постановою державного виконавця від 29 вересня 2016 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3 та заборонено відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі вказаної постанови - на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3, накладено арешт.

Крім того, матеріали справи містять квитанції на підтвердження часткового виконання зобов'язань ОСОБА_3 перед ПАТ «ОТП Банк».

Державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_3 від виконання нею своїх зобов'язань. Заборгованість перед ПАТ "ОТП Банк" не погашена, проте сама лише констатація факту наявності у боржника заборгованості не може слугувати достатньою правовою підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав вважати наявну заборгованість боржника її ухиленням від виконання покладених судовим рішенням зобов'язань, тому суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 4 липня 2017 року - скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярошенко Вадима Васильовича про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. В силу ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

Р.М. Піддубний