Справа № 639/7979/16-ц
Провадження № 2/639/418/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, переведення прав покупця, визнання права власності, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулася ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 та просила ухвалити рішення, на підставі якого визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по пров. Селянському, 9 в м. Харкові, укладений 13 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в частині зазначення покупцем ОСОБА_2 26/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за вищевказаною адресою, перевівши право купівля на покупця ОСОБА_1; визнати за позивачем право власності на 26/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по пров. Селянському, 9 в м. Харкові.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 26/100 частин будинку, згідно якого ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 належні її матері на праві власності 26/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по пров. Селянському, 9 в м. Харкові. Остання одержала від ОСОБА_2 суму 60 000 грн. за фактично продану частину будинку.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 березня 2016 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначене майно за ОСОБА_2

Але, як вбачається з ухвали апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року на момент укладання оспорюваного договору пропозиції про купівлю домоволодіння співвласникам від ОСОБА_4 не надходило. Також на момент укладання договору не було визначено, яку саме частину будинку складала 26/100 частин, що належала продавцю, фактично весь будинок був в користуванні декількох осіб: ОСОБА_5 59/200 частин, ОСОБА_6 59/200 частин, ОСОБА_7 - 26/100 частин, ОСОБА_1 15/100 частин.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 оформила зазначений договір купівлі-продажу під впливом помилки щодо природи правочину, прав та обовязків сторін. Продавець приховав ряд істотних умов, які існували на момент укладання договору, в тому числі його невизначеність в натурі, знаходження в користуванні інших співвласників, від яких не було згоди на продаж частки спільної часткової власності. На думку позивача, сторони фактично уклали удавану угоду для приховування іншої угоди, яка відбулась між ними.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8, який діє на підставі договору від 18.04.2016 року та ордеру, заявлений позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся, надав суду письмові заперечення, в яких просив справу розглянути у його відсутність, у задоволені позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На підставі частини першої статті 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах.

Відповідно до ч.4 ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у спільній частковій власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може звернутись до суду з позовом про переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціального суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у постанові від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 18. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі інших співвласників будь-який співвласник має право пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця протягом одного року від дня, коли він довідався або міг довідатися про вчинення правочину (частина четверта статті 362 ЦК).

Під час розгляду позову про переведення на підставі статті 362 ЦК прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред'явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові.

Вирішуючи такі спори, суд не має права задовольняти позови про визнання правочину недійсним, якщо його метою є переведення на позивача (співвласника майна) прав та обов'язків покупця, оскільки цивільним законодавством передбачено інші наслідки порушення положення частини четвертої статті 362 ЦК.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що 13 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була укладена угода, яка була оформлена розпискою, по якій до останнього перейшло право власності на 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Селянському, 9 в м. Харкові.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (стаття 655 ЦК України)

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В ухвалі апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності зазначено, що 01 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі продажу 26//100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Селянському, 9 у м. Харкові та про визнання права власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі продажу 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по провулку Селянському, 9 у м. Харкові, укладений 13 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 26//100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель №9 по провулку Селянському у м. Харкові.

Вищезазначеною ухвалою суду було встановлено, що ОСОБА_1 є співвласницею вказаного будинку отже має переважне право купівлі спірної частки в силу ст. 362 ЦК України.

Таким чином задовольняючи позов суд першої інстанції вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_1, яка не брала участі у розгляді справи.

Згідно відомостей Харківського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, які були надані на запит Апеляційного суду Харківської області, ОСОБА_4 померла 31 грудня 2015 року, про що зроблений актовий запис № 08 від 02.01.2016 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 червня 2016 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності про стягнення заборгованості - закрито. (а.с. 12-13)

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, у звязку з скасуванням рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року про визнання угоди, укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійсною, та визнання за останнім права власності на 26/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по пров. Селянському, 9 в м. Харкові, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання угоди від 13 грудня 2013 року частково недійсною, переведення прав покупця на її імя та визнання за нею права власності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати не перерозподіляються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2,3,10,57-61,88, 209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 328, 362, 655, 657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу частини житлового будинку, переведення прав покупця, визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович