Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до житлово-комунального підприємства № 7 про зобов'язання підготувати і укласти договір та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до житлово-комунального підприємства № 7 про зобов'язання підготувати і укласти договір та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу суду першої інстанції залишено без руху із наданням строку для сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 320 грн, відхилено доводи заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику через невиконання вимог ухвали від 13 березня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 неподаною внаслідок несплати судового збору за її подання, апеляційний суд виходив із того, що 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 483-VІІІ від 22 травня 2015 року, відповідно до якого було внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», зокрема ст. 5 Закону викладено у новій редакції, а положення щодо звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, виключено.

Із такими висновками погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними із порушенням їх прав.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір»не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від «Про захист прав споживачів».

При цьому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвиходить з того, що судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року № 6-185цс17 висловлена правова позиція про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права є обов'язковим для суду. Проте суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відступаючи від вказаної правової позиції Верховного Суду України, враховує те, що Закон України «Про судовий збір», зі змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» безпосередньо не зазначає споживачів, як осіб, які звільнені від сплати судового збору (ст. 5 Закону).

Проте, системний і комплексний аналіз зазначеного Закону України і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у встановленому у вказаній нормі (ст. 5 Закону України «Про судовий збір») переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При цьому за основу приймається те, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22). Разом з тим порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України).

Проте, покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору та залишаючи без руху з цих підстав апеляційну скаргу, апеляційний суд зазначеного до уваги не взяв, тому висновок апеляційного суду щодо залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_6 є помилковим.Оскаржувана ухвала апеляційного суду в силу п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Щодо оскарження заявником ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року, необхідно зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року по суті апеляційним судом не переглядалася, касаційне провадження за касаційною скаргою в цій частині відкрито помилково, а тому підлягає закриттю у зв'язку з тим, що вказана ухвала суду першої інстанції не може бути предметом касаційного перегляду у даній справі.

Керуючись ст. ст. 328, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 рокускасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 лютого 2017 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик