Справа №642/176/17
Провадження №2/642/551/17
У Х В А Л А

07 листопада 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги, -

В с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа, в ході розгляду якої позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на усе майно в межах суми позову по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги.

Позивач в заяві в обґрунтування вищевказаних вимог про необхідність вжиття заходів забезпечення позову посилається на те, що на даний час в Другій Харківській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа після смерті відповідача ОСОБА_4 - №225/2017, р№60770208 від 09.06.2017. Його спадкоємець ОСОБА_2 не повертає і не збирається повертати суму боргу спадкодавця, має намір швидко розпродати майно батько, щоб не розраховуватися по його боргах, у звязку з чим є загроза неможливості накласти на нього стягнення у разі задоволення позову та постановлення судом рішення на користь позивача.

Згідно ст. ст. 151-153 ЦПК України суд вправі за заявою заінтересованої сторони спору на будь-якій стадії розгляду справи вжити заходи забезпечення позову і, зокрема, забороною вчиняти певні дії та накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Подана позивачем заява про застосування заходів забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ч.2ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч. ч.1-3ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Відповідно до п. 6Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року„Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами дійсним виник спір стосовно неповернення суми боргу, заявлені вимоги про забезпечення позову в частині накладення арешту на спадкове майно ОСОБА_4 є співмірними заявленим позовним вимогам, є запорукою виконання можливого рішення суду, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист,у звязку з чим суд вважає, що є необхідність у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про відступлення права вимоги задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 92,3 кв.м, житловою площею 55,75 кв.м.. яка згідно договору міни від 24.05.2000 (АВК №027251) належала ОСОБА_4

Копію ухвали для виконання направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради Центр надання адміністративних послуг.

Ухвала підлягає негайному виконанню, відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.О.Скляренко