Справа № 453/622/17
№ провадження 2/453/418/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.10.2017 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Курницької В.Я.

секретаря судового засідання Трембач М.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, за участі третьої особи Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 - звернувся 01.06.2017 року до суду із позовом до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, а саме: житловий будинок під літ. «А-1» загальною площею 74, 8 кв.м., житловою площею 33, 0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, котра померла 23.01.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2010 року у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області померла його бабуся ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок під літ. «А-1» загальною площею 74, 8 кв.м., житловою площею 33, 0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, котра за життя склала заповіт у користь позивача. Зазначає, що дане майно бабуся успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, проте юридично не оформила право власності на майно. Однак, в оформленні права власності на спадщину за заповітом, позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на спадкове майно, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 06.06.2017 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, аналогічних викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача підтвердив обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників позивача та відповідача в судовому засіданні, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

На підставі аналізу копії свідоцтва про смерть серії І- СГ № 194865, виданого 25.01.2010 року Верхньосиньовидненською селищною радою (а.с. 6), судом встановлено що 23.01.2010 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, яка за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, за яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 10).

Встановлено судом і те, що бабця позивача мала свій житловий будинок з господарськими спорудами, але не оформила права власності на нього. При цьому, вказані будівлі ОСОБА_4 успадкувала в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР за заповітом, складеним 18.10.1989 року та посвідченим секретарем Верхньосиньовидненської селищної ради (а.с. 53), після смерті свого чоловіка дідуся позивача ОСОБА_5, який помер 05.11.1989 року. Факт фактичного вступу ОСОБА_4 в управління спадковим майном, а саме житловим будинком під літ. «А-1» загальною площею 74, 8 кв.м., житловою площею 33, 0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами по вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області документально підтверджений копією будинкової книги із відмітками про час прийняття на облік осіб, що проживали у вказаному будинку (а.с. 37-38).

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом на підставі довідки Верхньосиньовидненської селищної ради № 2500 від 24.10.2017 року (а.с. 52), позивач постійно проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_7 до дня її смерті за адресою: вул. І.Франка, 82 в смт. Верхнє Синьовидне. Факт проживання позивача за вказаною адресою по даний час підтверджується довідкою Верхньосиньовидненської селищної ради № 1792 від 01.08.2017 року (а.с. 36). Дані факти підтверджено представником відповідача в судовому засіданні. Заяв про відмову від спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач не подавав.

Спадковим майном, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_4, і на яке вона за життя мала право, є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області.

Детально перевіряючи права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на домоволодіння, розташоване по вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, яке є предметом спору у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Розмежовуючи під час вирішення спору час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України, судом з'ясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння відсутнє. В той же час, судом проаналізовано Висновок на реєстрацію домоволодіння 1958 року (а.с. 27), з якого вбачається, що будинковолодіння, яке знаходиться на вулиці Надбереги, 22 належить на праві власності ОСОБА_8 і це право стверджується рішенням виконкому селищної ради Верхнє Синьовидне від 31.05.1958 року за № 6/240 (замість втраченого договору на право забудови). Цим же висновком юрисконсульт встановив, що вказане домоволодіння підлягає реєстраціх на праві особистої власності за гр. ОСОБА_8. Проаналізовано судом також рішення виконкому селищної ради Верхнє Синьовидне від 31.05.1958 року за № 6/240 (а.с. 29), яким призначено право власності за гр. ОСОБА_8 на домоволодіння, розташоване по вул.. Надбереги, 22 та зобовязано БТІ оформити право власності. Судом при розгляді спору на підставі довідок Верхньосиньовидненської селищної ради № 1791 від 01.08.2017 року та № 2409 від 24.10.2017 року (а.с. 35, 51) встановлено, що дійсно адресу житлового будинку, право власності на який є предметом спору у справі, змінено з вул. Надбереги, 22 на вул.. І.Франка, 63, а згодом з вул.. І.Франка, 63 на вул.. І.Франка, 82..

З копії технічного паспорта на житловий будинок по вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, виготовленого на замовлення позивача 17.06.2015 року (а.с. 30-34) вбачається, що будинок, позначений у технічному паспорті літерою А-1 має загальну площу 74, 8 кв.м., житлову - 33, 0 кв.м., а також відповідні господарські будівлі та споруди (літери «Б», «В», «Г», «Ж», «к», «№1», «№2», «№3», «№4». Житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, у даному випадку, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на спірне домоволодіння, незважаючи на відсутність свідоцтва про право власності, підтверджувалося належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, як про це стверджують сторони, то орган місцевого самоврядування в особі Верхньосиньовидненської селищної ради зобов'язаний видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Судом також встановлено, що позивач, який прийняв спадщину у встановленому порядку, звертався до приватного нотаріуса Сколівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак одержав відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії через відсутність оригіналів документів на право власності на нерухоме майно. Після вчинення вказаних дій позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином документально обґрунтовані, посилання позивача перевірені судом та знайшли своє підтвердження, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60,208-209,212,214, 215 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії КА № 421338, ІПН НОМЕР_1) право власності на спадкове майно, що знаходиться за адресою: вул. І.Франка, 82 у смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, а саме: житловий будинок під літ. «А-1» загальною площею 74, 8 кв.м., житловою площею 33, 0 кв.м. з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, котра померла 23.01.2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя В.Я. Курницька