Справа №701/1080/17-ц
Номер провадження2/701/545/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді - А. І. Костенка

за участю секретаря - М. А. Чикурової

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Маньківка, Маньківського району, Черкаської області у віці 90 років померла ОСОБА_4, про що 07.06.2016 року складено відповідний актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 07.06.2016 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. ОСОБА_4, проживала і була зареєстрована на час смерті в смт. Маньківка, Маньківського району Черкаської області, що підтверджується даними будинкової книги. За життя ОСОБА_4, домовились з позивачкою про продаж та переоформлення на ім'я позивачки свого будинку з присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1, позивачка сплатила їй домовлені гроші за нього, пообіцявши утримувати будинок. ОСОБА_4, пообіцяла з часом переоформити майно на ім'я позивачки, для чого передала позивачці всі документи, в тому числі копію паспорта, будинкову книгу, інвентаризаційну справу, потім і документи на землю. Тобто, фактично позивачка уклали договір щодо купівлі-продажу садиби - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці. Однак, переоформити майно на ім'я позивачки ОСОБА_4, так і не встигла, тому що померла, що і змусило позивачку звернутися з даним позовом до суду.

Позивачка в судове засідання не з?явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з?явилися, але згідно письмових заяв просили справу розглядати у їх відсутність та визнають позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Маньківка, Маньківського району, Черкаської області у віці 90 років померла ОСОБА_4, про що 07.06.2016 року складено відповідний актовий запис № 61, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 07.06.2016 року Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. ОСОБА_4, проживала і була зареєстрована на час смерті в смт. Маньківка, Маньківського району Черкаської області, що підтверджується даними будинкової книги. За життя ОСОБА_4, домовились з позивачкою про продаж та переоформлення на ім'я позивачки свого будинку з присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1, позивачка сплатила їй домовлені гроші за нього. ОСОБА_4, пообіцяла з часом переоформити майно на ім'я позивачки, для чого передала позивачці всі документи, в тому числі копію паспорта, будинкову книгу, інвентаризаційну справу і документи на землю. Тобто, фактично позивачка уклали договір щодо купівлі-продажу садиби - житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого на земельній ділянці. Однак, переоформити майно на ім'я позивачки ОСОБА_4, так і не встигла, тому що померла. Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовлено станом на 25.09.2017 року, згідно даних інвентаризації капітальні будівлі значаться 1966-1980 років побудови. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 4 ст. 202 Цивільного Кодексу України, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. За вимогами ст. 209 ЦКУ правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір купівлі-продажу об"єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню. Віповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. За ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до ч. 5 ст. 12 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Тобто, позивачка є добросовісним набувачем майна за договором, і відсутні правові підстави позбавлення права власності позивача за відсутності таких підстав. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами будинку по АДРЕСА_1, яким позивачка володіє з 2006 року, розташований на земельній ділянці площею 0,1500 га під кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та згідно даних державного акту серії НОМЕР_3 від 18.12.2009 року дана земельна ділянка була передана ОСОБА_4 у приватну власність. Також, згідно даних державного акту серії НОМЕР_4 від 18.12.2009 року, ОСОБА_4, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2313 га під кадастровим номером НОМЕР_5 з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1. Тобто, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами будинку по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 0,1500га за цією ж адресою, та разом з тим, за цією ж адресою розташована інша земельна ділянка площею 0,2313га для ведення особистого селянського господарства. Вказані земельні ділянки пов'язані з житловим будинком цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, зі смертю формального титульного власника земельної ділянки припинились його права на землю. Статтею 120 Земельного кодексу України визначено поняття та підстави переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про особисте селянське господарство», до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать земельні ділянки, жилі будинки, господарські будівлі та споруди, сільськогосподарська техніка, інвентар та обладнання, транспортні засоби, сільськогосподарські та свійські тварини і птиця, бджолосім'ї, багаторічні насадження, вироблена сільськогосподарська продукція, продукти її переробки та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Згідно змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності (дана правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 11.02.2015р. у справі №6-2цс15). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Крім того, також такий перехід права власності повністю узгоджується з приписами ст.381 Цивільного Кодексу України, якою визначено поняття садиби як об'єкта права власності. За ч. 1 ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. За ч. 2 ст. 381 ЦК України, у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства - ст. 14 ЦК України. Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тому позовні вимоги підлягає до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 14, 15, 204, 316, 317, 319, 321, 322, 325, 377, 381 ЦК України, ст. 120, 125 ЗК України, Закону України «Про особисте селянське господарство», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 згідно найменувань даних технічного паспорта.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га під кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, згідно даних Державного акту серії НОМЕР_3 від 18.12.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2313 га під кадастровим номером НОМЕР_5 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, згідно даних Державного акту серії НОМЕР_4 від 18.12.2009 року.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

Суддя А. І. Костенко