У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, касаційною скаргою фермерського господарства «Бурка В.В.» на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року фермерське господарство «Бурка В.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що в адміністративній справі за його позовом до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області, Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування: акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України від 14 жовтня 2005 року № 51, складеного екологічною інспекцією в Сокальському районі; претензій на добровільне відшкодування збитків за від 17 жовтня 2005 року; розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок забору поверхневих вод (меліоративний канал басейн р. З. Буг) для наповнення ставка для риборозведення у с. Поториця Сокальського району; стягнення збитків з екологічної інспекції у Львівській області та Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області в розмірі 7 075 500 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої фермерському господарству незаконним рішенням Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області та екологічною інспекцією в Сокальському районі, що призвело до приниження ділової репутації і підриву довіри до діяльності фермерського господарства, постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду від 19 червня 2014 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області, прав господарства, гарантованих ст. ст. 8, 40, 55 Конституції України, шляхом винесення незаконної постанови від 21 вересня 2009 року, фермерське господарство просило суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 1 млн грн на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, у задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року, закрито провадження у справі в частині вимог до Сокальського районного суду Львівської області з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційних скаргах ФГ «Бурка В.В.» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, в частині вимог до Сокальського районного суду Львівської області справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, а в частині вимог до держави Україна в особі Державної казначейської служби України ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» та закриваючи провадження у справі в частині вимог ФГ «Бурка В.В.» до Сокальського районного суду Львівської області, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), позивач не довів підстав, передбачених ч. 6 ст. 1176 ЦК України, для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, застосування положення ч. 6 ст. 1176 ЦК Україниможливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

При цьому на спірні правовідносини в частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області не поширюється юрисдикція судів по розгляду заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки суддя як посадова особа, що здійснює правосуддя, а також суд, як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

Такий висновок суду відповідає положенням ст. ст. 56, 126, 129 Конституції України, а також роз'ясненням, наданим судом у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів».

Зазначене також відповідає вимогам ст. ст. 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 125 Конституції України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

За таких обставин, слід дійти висновку, що належним відповідачем у таких спорах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 березня 2017 року № 6-3139цс17, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурка В.В.» відхилити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
В.І. Журавель С.Ф. Хопта