АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5914/17 Справа № 192/1518/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Баранніка О.П., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк АКСІОМА до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк АКСІОМА (далі ПАТ КБ АКСІОМА) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 рокупозовні вимогизадоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ АКСІОМА заборгованість за кредитним договором № 05ф.015/14 від 18.07.2014 року станом на 07.09.2015 року у розмірі 39 938 грн. 38 коп., яка складається з: 22 500,00 грн. заборгованість за кредитом; 4 677 грн. 29 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 551 грн. 78 коп. пеню за кредитом; 709 грн. 31 коп. пеню за процентами; 10 500 грн. 04 коп. штраф за процентами.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормами ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525,526,530,629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормами ст.ст. 553,554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 18.07.2014 року між ПАТ КБ АКСІОМА та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 05ф.015/14 про надання останньому кредиту на споживчі цілі у сумі 30 000,00 грн. зі сплатою 26 % річних і строком повернення кредитних коштів, відсотків, комісій, штрафів до 15.07.2016 року (а.с.8-10,11,12,50,51).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк виконав умови кредитного договору надавши грошові кошти.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № 05ф.015/14 між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки від 18.07.2014 року № 05ф.015/14-п1, згідно якого остання зобовязалася відповідати у повному обсязі за зобовязаннями ОСОБА_2 (а.с.13-14).

У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконував по своєчасному поверненню грошових коштів в період з лютого 2015 року по вересень 2015 року, про що свідчать розрахунки заборгованості (а.с.7,92-93), за якими заборгованість за кредитним договором станом на 07.09.2015 року складає по кредиту в сумі 22 500,00 грн., по процентах в сумі 4 677 грн. 29 коп., пеня за кредитом 1 551 грн. 78 коп., пеня за процентами 709 грн. 31 коп., штраф за процентами в сумі 10 500 грн. 04 коп., а всього 39 938 грн. 38 коп.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору та порушенням строків виплати кредиту та процентів за кредитом 16.03.2015 року, 24.06.2015 року банком було направлено згідно положень п.8.1 кредитного договору рекомендованою на адресу як відповідача ОСОБА_2, так і відповідача ОСОБА_3 (а.с.16-17,82-84, 85-88,89,90-93) повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, що свідчить про належне повідомлення відповідачів, в тому числі відповідача ОСОБА_2 про порушення основного зобовязання, але і після цього виконання зобовязань в повному обсязі не було.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки, а тому обґрунтовано стягнув з них у солідарному порядку, станом на 07.09.2015 року, заборгованість за кредитом, відсотками та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань.

Стосовно позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 10 500 грн. 04 коп. на підставі п.4.3 кредитного договору колегія суддів вважає, що рішення в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у позові, з огляду на наступне.

Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2-3.3.14 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 5 % від суми кредиту, за кожний випадок.

Вимагаючи стягнення штрафу за порушення умов кредитного договору банк, посилаючись на п.4.3 договору, зазначає розмір 5 % та суму 10 500 грн. 04 коп.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Інших позовних вимог, а ніж ті що були заявлені в суді першої інстанції, сторонами не заявлялось.

Колегією суддів встановлено, що вимоги, які розглядались судом першої інстанції не містили вимог щодо оскарження кредитного договору укладеного між сторонами.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадахзмагальності сторін. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що банк не повідомив йому про зміну реквізитів шляхом укладення з ним додаткової угоди до кредитного договору, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки в кожному з направлених на адресу відповідачів повідомлень зазначено реквізити, на які необхідно позичальнику та поручителю сплатити заборгованість за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 жодним чином не спростовує факт наявності заборгованості за кредитом, її суму, не надає суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт повного чи часткового виконання ним своїх зобовязань по договору.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Таким чином, заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 року в частині стягнення штрафу за кредитним договором у розмірі 10 500 грн. 04 коп. підлягає скасуванню з ухваленням у зазначеній частині нового рішення про відмову у зазначених позовних вимогах. Відповідно, підлягає зменшенню загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 05ф.015/14 від 18 липня 2014 року з 39 938 грн. 38 коп. до 29 438 грн. 34 коп. В іншій частині заочне рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209,303,307,309,314,316ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк АКСІОМА штрафу за процентами в розмірі 10 500 грн. 04 коп. скасувати та в задоволенні зазначеної частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк АКСІОМА - відмовити.

Зменшити розмір стягнутої заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року загальної суми заборгованості за кредитним договором № 05ф.015/14 від 18 липня 2014 року з 39 938 грн. 38 коп. до 29 438 грн. 34 коп.

В іншій частині заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: О.П.Бараннік

ОСОБА_4