Справа № 295/6584/16-ц Провадження № 22-ц/795/1300/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В., Зіньковець О.О.,
за участю:позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та надання дозволу на виготовлення проїзних документів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач добровільно згоду на виїзд неповнолітньої дитини за кордон не надає, чим вчиняє дії всупереч інтересів дитини. Суд в своєму рішенні не надав оцінку позовній вимозі про виготовлення проїзного документу неповнолітній дитині. Також апелянт наполягає на тому факті, що відповідачу було достовірно відомо про її прохання про видачу дозволу на виїзд дитини за кордон, так як Богунським райсудом м.Житомира її позовна заява була задоволена в повному обсязі та відповідач надав заяву про відміну заочного рішення та свої заперечення проти позову. Відповідач жодної згоди на неодноразові звернення апелянта за дозволом не надав, а таке відношення останнього, на думку апелянта, грубо порушує право дитини на відпочинок.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 04.07.2017 поштового відправлення. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів визнала неявку відповідача такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 до 11.11.2011. Шлюб розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.11.2011.

Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Згідно із довідкою УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_6 із неповнолітнім сином ОСОБА_8 взяті на облік як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території (а.с. 10).

Позивач в позові стверджувала, що відповідач добровільно не надає їй дозволу на виїзд за кордон їх спільного сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.150,155,157 СК України, Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 № 367. Правила оформлення паспорта для виїзду за кордон в Україні встановлені Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 № 152 .

Уточнюючи позовні вимоги 31.10.2016 позивач в заяві зазначила (а.с.70-72), що дозвіл на виїзд їй необхідний для оздоровлення неповнолітнього сина, а також для його відпочинку та духовного розвитку в Автономній республіці Крим з 02.08.2017 по 16.08.2017, у Російській Федерації у період з 17.07.2017 по 24.07.2017 та у Республіці Туреччина в період з 08.012017 по 15.01.2017.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того факту, що вона зверталась до відповідача з письмовою заявою про необхідність надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон, а також надання довіреності на виїзд дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію України, в якому зазначала країни - Російська Федерація, Республіка Туреччина та Автономна Республіка Крим (Україна) та проміжок часу для виїзду дитини, а також не повідомляла щодо необхідності з'явитись до нотаріальної контори у певний день та час для надання дозволу для виїзду дитини за кордон, не надано доказів на підтвердження ухилення відповідача від отримання такого звернення чи неявки до нотаріуса у визначений строк.

Такі висновки відповідають матеріалам справи та повністю ґрунтуються на вимогах законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До уточненої позовної заяви позивачем не надані докази щодо існування спору між сторонами з приводу надання дозволу на виїзд дитини за кордон чи на тимчасово окуповану територію України. Позивачеві роз'яснювалися вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України, проте докази на підтвердження повідомлення відповідача про наміри позивача останньою надані не були.

Вказане спростовує доводи апелянта з приводу наявності спору між сторонами та незаконної відмови їй в позові в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди на це батька дитини.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови позивачеві в задоволенні позову в частині надання дозволу на виготовлення дитячого проїзного документу для виїзду за кордон дитини без згоди батька колегія суддів до уваги не приймає.

Правила оформлення паспорта для виїзду за кордон в Україні встановлені Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 № 152 . Вказаним Порядком, зокрема п.7, передбачено оформлення паспорту для виїзду за кордон особі, яка не досягла 16-річного віку на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів). Згода на це іншого з батьків не передбачено. З огляду на це відсутні перешкоди для оформлення позивачем дитячого проїзного документу для виїзду за кордон спільної дитини сторін.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не встановлено.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: