Справа № 333/1943/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

при секретарі Мінаєва В.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування позову зазначив, що 14 березня 2014 року помер батько позивача - ОСОБА_6. Після смерті батька він прийняв спадщину в установлений законом строк.

Коли він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, дізнався про те, що 14.12.2011 року батьком був складений заповіт, відповідно до якого він заповів своє майно іншому своєму синові - ОСОБА_2. Даний заповіт був посвідчений 14.12.2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, р.№ 5971.

На його думку, батько за власним бажанням не міг скласти заповіт лише на одного сина, його брата - ОСОБА_2, оскільки він відносився до обох добре та з ним не було ніяких непорозумінь. Більш того, батько на час укладання цього заповіту був тяжко хворим, він переніс декілька інсультів. 18.09.2008 року після огляду психіатром, йому був поставлений діагноз - судова деменція, та вже на час укладання заповіту його батько не розумів значення своїх дій та не міг керуватися ними, в цьому він повністю впевнений та наполягає на цьому.

Він неодноразово в усній та письмовій формі звертався до КУ «Запорізької міської поліклініки їм. 8 березня», яка обслуговує Комунарський район м. Запоріжжя, КУ «Запорізька Обласна клінічна лікарня» ЗОР, КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 про надання необхідної йому інформації, однак отримував відмову.

Оскільки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за життя, не був визнаний офіційно недієздатним, але він уклав спірний заповіт в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки він був обмежено дієздатним, тому не мав повної цивільної дієздатності для укладання цього заповіту, як і волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У звязку з чим звертається до суду про визнання вищезазначеного заповіту недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву.

Представник відповідача та відповідач просили відмовити в позовній заяві на підставі заперечень, які знаходяться в матеріалах справи.

Допитаний позивач ОСОБА_2 в якості свідка пояснив, що є сином померлого ОСОБА_6 в 2008 року його батько переніс інсульт після чого він був поміщений в обласний інсультний центр де він проходив реабілітацію. На той час з ним постійно була його мати. По виходу з лікарні йому стало гірше. А після смерті матері він взагалі почував себе погано. Позивач є водієм далекобійником, тому сидіти з батьком він не міг. Таким чином вони з відповідачем вирішили, що доглядати батька буде відповідач. Його брат постійно проживав з батьком та доглядав його, також його брат отримував пенсію їх батька. Він сам у звязку з важким графіком роботи зявлявся рідко за місцем проживання батька. На його думку батько не міг в такому стані скласти заповіт.

Допитаний відповідач ОСОБА_2 в якості свідка пояснив, що є сином померлого ОСОБА_6 В 2008 року його батько переніс інсульт після чого він його помістив в обласний інсультний центр після чого він проходив реабілітацію з кінця 2008 року та на початку 2009 року. Після інсульту батько самостійно приймав їжу, їздив на рибалку разом з ОСОБА_2, але не міг рухатись самостійно. Його брат зявлявся дуже рідко, приблизно 4 рази з 2008 року по 2011 року. Він вважає що його батько розумів свої дії та керував ними в погной мірі при складанні заповіту, свідками чого були Борисенко і Рибакова, які були присутні під час складання заповіту та нотаріус яка складала заповіт.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є дружиною позивача ОСОБА_2 з ним вона проживає з 2005 року. В 2008 року у батька її чоловіка трапився інсульт. Після чого він був поміщений в обласний інсультний центр після чого він проходив реабілітацію. Ходити, приймати їжу самостійно батько не міг. На весь час його недуги за ним доглядала його дружина.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її другом. Вона інколи приносила поїсти померлому, їв він сам, за столом який стояв біля нього, розмовляв. Крім того, вона робила з ним зарядку, гуляли на вулиці.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_2 він знає з 2000 року. В 2011 році відповідач звернувся до нього з проханням привезти нотаріуса бо батько хотів скласти заповіт на своїх синів. В подальшому він був свідком складання заповіту померлий сказав що заповідає своє майно відповідачу ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_6 після того як з ним трапився інсульт стан його бил тяжкий він потребував сторонньої допомоги. Старший син ОСОБА_6 проживав постійно з ним, а син ОСОБА_13 інколи приходив.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона з позивачем є кумами. Після інсульту ОСОБА_6 до нього інколи приходила ОСОБА_9- дружина позивача, а вона в цей час знаходилась на вулиці з дітьми. Конкретних пояснень з приводу стану померлого надати не змогла.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_6, єдині проблеми, які у нього зі здоров»ям, це те що він не ходив та мова була не завжди внятною. За ним доглядав його старший син ОСОБА_16 він водив батька на прогулянки, возив його на рибалку. При складанні заповіту вона була присутня, ОСОБА_6 чітко розумів що заповіт який був зачитаний нотаріусом. Також пояснила, що заповіт він підписав сам.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_6 він знає років вісім. Відповідач ОСОБА_2 є кращим сином для свого батька, він завжди брав його на рибалку, доглядав його. Основна проблема ОСОБА_6 те що не ходив, а розмовляв він добре, мислив свідомо.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_6 він постійно спілкувався, розмовляв по телефону відхилень вона у нього ніяких не помітила. Єдині проблеми які були у нього це те що він не ходив.

Свідок ОСОБА_19, пояснив, що ОСОБА_6 мав проблеми з ногами, він не міг рухатись самостійно, але його син ОСОБА_16 водив на прогулянки та возив на рибалку. Поводив себе ОСОБА_6 адекватно.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 пояснила, що в 2011 році був прийнятий виклик на адресу для складання заповіту. Заповіт був складений у відповідності до закону України який діяв на той час у присутності двох свідків. Заповіт нотаріус писала власноручно. Вимагати будь-яких документів про складність хвороби заповідача законом не передбачено. Тому нотаріус на власний розсуд оцінила ситуацію з приводу здатності розуміти заповідачем свої дії. ОСОБА_6 не плутався при складанні заповіту та чітко все розумів тому в нотаріуса не виникло жодних сумнівів у його дієздатності.

Суд вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та інші докази, допитавши свідків, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст.11 ЦПК України).

14 березня 2014 року помер батько позивача - ОСОБА_6.

Даний заповіт був посвідчений 14.12.2011 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, р.№ 5971, що підтверджується копією спадкової справи

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За нормами ч. 1ст. 1234 ЦК України заповідачем може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 1235 ЦК України передбачено однозначне право заповідача на свободу волевиявлення щодо призначення своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб. Тобто заповідач має право на свій розсуд заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначати частки спадкоємців у спадщині, позбавляти спадщини спадкоємців за законом, не вказуючи причин такого позбавлення, а також включати до заповіту інші розпорядження, скасовувати або змінювати заповіт. Таким чином, свобода заповіту є концептуальною правовою категорією, яка може втілюватися в будь-яких заповідальних розпорядження.

Ряд медичних документів які витребувані судом підтверджують що ОСОБА_6 хворів.

Однак відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 20 від 16.01.2017 року ОСОБА_6 в момент посвідчення заповіту 14.12.2011 року виявляв ознаки органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (ішемічний інсульт 02.09.2008). Відповісти на питання, в якому психічному стані знаходився ОСОБА_6 '09.08.1938р.н. в момент посвідчення 14.12.2011 року заповіту та чи міг він розуміти значення своїх дій та керувати ними не можливо, у зв'язку з відсутністю опису психічного та соматичного стану на період що цікавить суд.

Пояснення свідків ОСОБА_20, ОСОБА_12, які виступали в суді з боку позивача, будувались не на особистому баченні, а лише зі слів когось, більш того саме під час складання заповіту жоден з них не бачив заповідача, в тому числі і зацікавлені особи, якими є позивач та його дружина. Натомість як пояснення свідків ОСОБА_18, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_11 абсолютно сторонніх людей, допитаних судом свідчать про те, що заповідач під час складання заповіту усвідомлював свої дії, його свідомість була світлою та річ впевненою. Дані свідки безпосередньо спілкувались та бачили померлого.

Крім того, згідно з пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_5 заповіт був складений у відповідності до закону України який діяв на той час у присутності двох свідків. Заповіт нотаріус писала власноручно. Вимагати будь-яких документів про складність хвороби заповідача законом не передбачено. Тому нотаріус на власний розсуд оцінив ситуацію з приводу здатності розуміти заповідачем свої дії. Також вказала, що ОСОБА_6 не плутався при складанні заповіту та чітко все розумів, аналогічні пояснення надали свідки, які безпосередньо перебували під час складання заповіту а саме: ОСОБА_15, ОСОБА_21

Враховуючи вище вказане, жоден із досліджених доказів, а саме як письмові документи, так і пояснення свідків не підтверджують те, що під час складання заповіту у померлого виявлені будь-які психічні розлади, розлади особистості, ознаки того, що він не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними. Навпаки за даними медичних документів, в яких містяться висновки фахівців, чітко встановлено, що під час хвороби заповідача, його свідомість не змінюється. Так, у висновку судово - психіатричної експертизи зазначено, ОСОБА_6 під час складання заповіту виявляв ознаки органічного ураження головного мозку, яким виступає ішемічний інсульт, що ніяк не може бути пов'язано зі зміною свідомості, психічного та соматичного стану заповідача, щоб унеможливлювало здійснення ним правочину, яким виступає заповіт.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається. На думку суду позивач не довів обставини викладені в позовній заяві.

Згідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р. за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним,якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою,яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Отже правом розпорядитися своїм майном померлий ОСОБА_6 скористався, шляхом складання заповіту, який нотаріально було посвідчено у присутності двох незалежних свідків. Зазначені свідки були допитані судом, та підтвердили особисте волевиявлення та бажання заповісти свою частку у квартирі саме Відповідачу. При цьому під час складання заповіту ОСОБА_6 чітко усвідомлював свої дії, мав ясну свідомість та бажання розпорядитися своєю часткою у квартирі на користь Відповідача. Всі дії щодо складання заповіту було проведено у відповідності до норм чинного законодавства, яке регулює зазначені правовідносини. Будь яких порушень не виявлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 627, 628, 638, 1233, 1234, 1235 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: ОСОБА_22