Справа № 342/1039/17
Провадження № 2/342/698/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Франка, 18 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.10.1989 року житловий будинок, розташований по вул. Франка, 18 в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, належав колгоспному двору, головою якого була мама позивача - ОСОБА_3. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,07 га, що доводиться довідкою Тишківської сільської ради №828 від 11.10.2017 року. Будівництво житлового будинку було здійснено у 1933 році, а господарські будівлі зведені протягом 1968-1978 років, що доводиться технічним паспортом. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 57,5 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м, літньої кухні, стайні, стодоли, комори, вбиральні, басейну та огорожі. Згідно технічного паспорта інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 83804 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_3 померла 18.05.2015 року, що доводиться свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 207735 від 19.05.2015 року, актовий запис №12. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті вона не залишила. З метою реалізації спадкових прав позивач звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори. Однак, в.о. державного нотаріуса відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв»язку з реєстрацією спадкового житлового господарства як колгоспного двору та видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2017 року. З довідки Тишківської сільської ради №685 від 31.07.2017 року вбачається, що станом на 15.04.1991 року у житловому господарстві проживали мама позивача - ОСОБА_3 та брат позивача - ОСОБА_2. Батько сторін - ОСОБА_4 помер ще в 1974 році. Спадкодавець була мамою позивача, в останні роки життя вона часто хворіла, а тому ОСОБА_1 проживала з нею, доглядала її, проводила поховання, що доводиться довідкою Тишківської сільської ради № 829 від 11.10.2017 року. Після маминої смерті позивач фактично вступила в управління спадковим майном утримує житловий будинок в належному стані, виготовила технічну документацію за власні кошти, обробляє земельну ділянку, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору.

В судове засідання сторони не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21.10.1989 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09.08.1989 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Тишківці по вулиці Франка за № 18 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 8132 від 13.07.2017 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що під реєстровим номером 178 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с.Тишківці Городенківського р-ну по вул. І.Франка, 18 на підставі свідоцтва про право власності, видане Городенківським РВК 21.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р. є ОСОБА_3 (голова колгоспного двору).

У відповідності з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с.Тишківці по вул. І.Франка, 18 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1933 р., загальною площею 57,5 кв.м., житловою площею 22,4 кв.м., літньої кухні, стайні, стодоли, комори, вбиральні, басейну, огорожі; інвентаризаційна вартість становить 83804 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Згідно довідки № 896 від 01.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали у колгоспному дворі за адресою в с. Тишківці по вул. Франка, № 18: голова сім'ї ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в повному обсязі, що стверджено поданою до суду заявою.

ОСОБА_3 померла 18.05.2015 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 207735.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Померла заповіту не вчиняла.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З копії свідоцтва про народження серія V-УР № 1358840 встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3. ОСОБА_5 після укладення шлюбу 11.05.1985 року з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила прізвище "Рощук" на "Бицкало", що стверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ № 444409 від 11.05.1985 року.

ОСОБА_4 помер 29.05.1974 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 254428.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є її діти - ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач).

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає в повному обсязі, що стверджено поданою до суду заявою.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Довідкою № 829 від 11.10.2017 року, виданою виконавчим комітетом Тишківської сільської ради стверджено, що ОСОБА_1 (позивач) прийняла спадщину після смерті мами ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 оскільки на час її смерті проживала разом із нею (без реєстрації), доглядала її, вели спільне господарство та проводила поховання мами.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41508954 від 15.09.2015 року встановлено, що 15.09.2015 року в Першій Снятинській державній нотаріальній конторі зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_3, яка померла 18.05.2015 року.

У відповідності до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 № 1837/02-31 від 03.10.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18 травня 2015 року, на житловий будинок № 18 по вул. І.Франка в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 828 від 11.10.2017 року, виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради слідує, що за господарством по вул. Франка, 18 в с. Тишківці закріплено земельну ділянку загальною площею 0,07 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Франка, 18 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки у цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по вул. Франка, 18 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 317, 328, 346, 347, 365, 392, 1216, 1274 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, розташований по вул. І.Франка, 18 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.