Справа № 308/3959/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року, -

встановила:

Датованою 25.03.2015 заявою, що надійшла до суду 07.04.2015, ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило зазначений позов до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. На підставі кредитного договору від 17.06.2005 № MKZ7GF02880058 банк надав ОСОБА_2 на строк до 16.06.2025 кредит у розмірі 77402,00 дол. США зі сплатою за користування коштами 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії в розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісячно у період сплати та інших передбачених договором платежів.

Позичальник не виконував належно своїх зобовязань, внаслідок чого станом на 19.03.2015 утворився борг у розмірі 48201,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/23,39 грн на 17.03.2015 складає 1127425,13 грн, у т.ч., заборгованість: за кредитом 44137,96 дол. США, за процентами 2872,26 дол. США, за комісією за користування кредитом 755,24 дол. США, пеня 435,70 дол. США.

Посилаючись на ці обставини, на право вимагати дострокового повернення боргу, сплати неустойки та на положення ЦК України щодо обовязку позичальника сплатити кошти, банк просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором від 17.06.2005 № MKZ7GF02880058 у розмірі 48201,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/23,39 грн на 17.03.2015 складає 1127425,13 грн, і покласти на нього судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2015 позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17.06.2005 № MKZ7GF02880058 у розмірі 1127425,13 грн, а також 3654,00 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.07.2017 у перегляді заочного рішення суду від 28.05.2015 відмовлено.

Відповідач ставить в апеляції питання про скасування рішення суду в частині стягнення пені в розмірі 435,70 дол. США (еквівалент 10191,02 грн) і комісії в розмірі 755,24 дол. США (еквівалент 17665,06 грн) із відмовою в задоволенні цих вимог. Зазначає, що суд порушив право відповідача на участь у судовому засіданні, внаслідок чого він був позбавлений можливості заявити про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення пені. Щодо комісії, то є незрозумілим, із яких підстав була задоволена ця вимога, оскільки не було зясовано, чи була передбачена умовами договору сплата такої комісії. Ці вимоги були задоволені із порушенням принципу змагальності цивільного процесу.

Позивач рішення суду не оскаржує.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_1, яка апеляцію не визнала, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ст.ст. 10, 11, ст. 303 ч. 1 ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не робить висновків щодо судового рішення по суті в неоскарженій частині і бере до уваги відповідні повязані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції.

Встановлено, що Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (у подальшому Публічне акціонерне товариство) за договором 17.06.2005 № MKZ7GF02880058 відкрило ОСОБА_2 невідновлювану кредитну лінію на загальну суму 77402,00 дол. США, з яких на купівлю квартири 60000,00 дол. США із видачею коштів, на сплату страхових платежів 17402,00 дол. США, на строк по 16.06.2027 зі сплатою за користування коштами 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії в розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати (за винятком суми кредиту, що надається для сплати страхових платежів), зі сплатою комісії одноразово в момент надання кредиту в розмірі 2% від суми кредиту, винагороди в розмірі згідно п. 1.3. договору, належний з позичальника щомісячний платіж був визначений у розмірі 735,17 дол. США (п. 1.1.) (а.с. 9-10, 12, 14, 15). Договором сторони визначили, що:

позичальник сплачує банку комісію в розмірі і в терміни, зазначені в п. 1.1. договору; якщо в п. 1.1. договору встановлена щомісячна сплата комісії, то вона встановлюється у фіксованому розмірі з дня списання коштів з кредитного рахунку до дати остаточного погашення кредиту; при цьому, незалежно від кількості днів, які пройшли від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, комісія сплачується за повний календарний місяць (п. 3.7.);

при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п. 2.2. договору (сплата належних за договором платежів), банк управі нарахувати, а позичальник зобовязаний сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми заборгованого за кожен день прострочення (п. 4.1.).

Позичальник порушив свої зобовязання за договором і спричинив виникнення боргу, що його кредитор розрахував станом на 17.03.2015 у загальній сумі 48201,16 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/23,39 грн на 17.03.2015 складає 1127425,13 грн, із яких заборгованість: за кредитом 44137,96 дол. США, за процентами 2872,26 дол. США, за комісією за користування кредитом 755,24 дол. США, пеня 435,70 дол. США (а.с. 3-7).

З розрахунку боргу, а також із банківської виписки з рахунку позичальника (а.с. 45-58) убачається, зокрема, що той нерегулярними платежами частково виконував свої зобовязання, в т.ч., останні за часом сплати пені здійснив 19.08.2014 (3,53 дол. США), 12.09.2014 (33,51 дол. США) і 04.11.2014 (24,05 дол. США), а 30.03.2016 сплатив на погашення заборгованості перед банком 54202,65 дол. США. У розрахунку зазначена цифра заборгованості за комісією в сумі 755,24 дол. США, однак, окрім власне цієї цифри (суми) ніякого розрахунку заборгованості за комісією немає, понад те, комісія не зазначена у числі елементів заборгованості, за якими здійснювався розрахунок і для кожного з яких передбачалася окрема колонка в розрахунку (для комісії такої колонки немає).

Цивільні права та обовязки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускаються; позичальник зобовязаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобовязання, за відповідних умов достроково, стягнення неустойки (ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України). Наявність підстави для виникнення боргу, предявленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

За правилами ЦК України про позовну давність загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, а до вимог про стягнення неустойки, застосовується позовна давність тривалістю в один рік; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання; перебіг позовної давності переривається, зокрема, у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, після переривання перебіг позовної давності починається заново; зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст.ст. 256, 257, ст. 258 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст. 260, ст. 261 ч.ч. 1, 5, ст. 264 ч.ч. 1, 3, ст. 266, ст. 267 ч.ч. 3, 4 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобовязана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 31, 57-61 ЦПК України).

У суді першої інстанції на час ухвалення заочного рішення відповідач не заперечував факти порушення ним зобовязання, виникнення боргу за кредитним договором і виникнення у кредитора права на стягнення боргу та неустойки як такі, встановленим процесуальним порядком не спростовував розрахунку та розміру боргу. Подавши заяву про перегляд заочного рішення суду, відповідач стверджував про необґрунтованість рішення суду через неврахування, на думку сторони, кількох платежів (а.с. 37-38), що, втім, було спростовано наданою банком випискою з рахунку позичальника (а.с. 45-58). На сплив позовної давності відповідач у заяві не вказував. Позичальник не довів відсутності вини у порушенні зобовязання.

Таким чином, боржник менш ніж за рік до предявлення позову, що розглядається, вчинив дії, що свідчать про визнання боргу, чим перервав перебіг позовної давності, а кредитор предявив позов про стягнення боргу в межах спеціальної однорічної позовної давності щодо неустойки (пені). Доводи апеляції про сплив позовної давності за вимогою про стягнення пені в сумі 435,70 дол. США безпідставні та не підлягають врахуванню.

Вирішуючи справу за апеляцією відповідача щодо вимоги про стягнення комісії в сумі 755,24 дол. США, колегія суддів враховує наступне. З огляду на умови п.п. 1.1. і 3.7. договору щодо порядку нарахування і сплати комісії, слід констатувати, що за один місяць комісія відповідно до цих умов становить 108,00 дол. США (60000,00 дол. США х 0,18%), що з моменту видачі кредиту і до місяця складання позовної заяви (118 місяців) дає суму 12744,00 дол. США.

Водночас належить взяти до уваги, що позичальник хоча й нерегулярно, проте фактично протягом всього часу дії договору із різними інтервалами вносив на виконання своїх зобовязань кошти, які, як випливає з обставин і матеріалів справи, зараховувалися й на погашення заборгованості за комісією. Проте, можливість встановити якою була динаміка цих зарахувань і розміру відповідної заборгованості, наскільки такий рух коштів відповідає умовам договору, відсутня, позаяк відповідних доказів і розрахунку в справі немає. Тож сума боргу за комісією нічим не підтверджена і не доведена в належний процесуальний спосіб по суті. Зазначена вимога ґрунтується на недопустимих у доказуванні припущеннях, передбачених законом підстав для її задоволення суд першої інстанції не мав.

Відтак, на підставі ст. 309 ч.1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду в частині задоволення вимоги позову банку до позичальника про стягнення комісії за користування кредитом скасувати, у стягненні комісії в сумі 755,24 дол. США відмовити, у звязку з чим зменшити загальний розмір стягнутих за обраним позивачем валютним курсом, яким позивач визначив відповідні межі розгляду справи, а рішення суду не оскаржував, у гривневому еквіваленті коштів до 1109760,07 грн, що за вказаним валютним курсом НБУ складає еквівалент 47445,92 дол. США. У решті відповідно до ст. 308 ЦПК України залишити рішення суду щодо стягнутого боргу без змін

Керуючись ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п.п. 1, 2, 3, ст. 308, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року у частині задоволення вимоги позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу щодо стягнення комісії за користування кредитом скасувати, у стягненні з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» комісії за користування кредитом у сумі 755,24 дол. США (сімсот пятдесят пять доларів США 24 центи), що за офіційним курсом НБУ 1 дол. США/23,39 грн на 17.03.2015 складає еквівалент 17665,06 грн (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят пять гривень 06 коп.), відмовити, у звязку з чим зменшити загальний розмір стягнутих у гривневому еквіваленті коштів до 1109760,07 грн (одного мільйона ста девяти тисяч семисот шістдесяти гривень 07 коп.), що за вказаним валютним курсом НБУ складає еквівалент 47445,92 дол. США (сорока семи тисяч чотирьохсот сорока пяти доларів США 92 центів).

У решті залишити рішення суду щодо стягнутого боргу без змін.

За результатом розгляду справи стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 1047,78 грн у відшкодування витрат із оплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді