Справа № 661/1938/17
Провадження № 2/661/759/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.

при секретарі - Асановій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Таврійської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила суд визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1 від 25.10.2004 недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 28 листопада 2000 року вона придбала у власність 2/3 частини житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані на земельній ділянці площею 607 кв.м., в АДРЕСА_1. 25 жовтня 2004 р., на підставі рішення Таврійської міської ради № 290, від 21.09.2004 р., їй у спільну сумісну власність із ОСОБА_5 було надано земельну ділянку за цією ж адресою, з її цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проте, у відповідному державному акті допущено помилку, а саме: всупереч рішенню Таврійської міської ради в ньому визначені частки у спільній власності, тобто, право власності визнано за кожним із співвласників на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. У зв'язку з цим позивачка не може звернутися з клопотанням про розмежування, на добровільний розподіл земельної ділянки у відповідності до часток у праві власності на будинок, в якому їй на праві власності належать 2/3 частини, відповідачі не погоджуються, а тому та змушена звернутись до суду із даним позовом.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, у наданих суду письмових заявах позовну вимогу в частині скасування державного акту на право власності підтримали, на її задоволенні наполягали, просили справу розглядати в їх відсутність.

Представник відповідача - Таврійської міської ради у судове засідання також не з`явився, письмово просив судове засідання проводити без його участі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явилися, у наданих суду письмових заявах позов визнали, проти його задоволення не заперечували.

Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 28 листопада 2000 року, належать 2/3 частини житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Таврійської міської ради № 290 від 21 вересня 2004 року позивачці та ОСОБА_5, у спільну сумісну власність, за цією ж адресою надано земельну ділянку, загальною площею 0,0,0607 га, з її цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її спадкоємцем є ОСОБА_4, якій на праві на спадщину за заповітом належить 1/2 частина зазначеної земельної ділянки, у межах згідно з планом. Вказане спадкове майно належало померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданому Таврійською міської радою 25.10.2004 року, згідно рішення ХІХ сесії ХХІУ скликання Таврійської міської ради №290 від 21.09.2004 року та зареєстрованому в Книзі реєстрації записів державних актів на право приватної власності за землю за № НОМЕР_3, кадастровий номер: НОМЕР_4

З витягу про державну реєстрацію прав від 10 грудня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1

У разі виникнення права спільної власності в Державному акті на право власності має зазначається список її співвласників.

Проте, в Державному акті на право власності на земельну ділянку, який був виданий 25 жовтня 2004 року на ім`я ОСОБА_1, було допущено помилку та, всупереч рішенню Таврійської міської ради № 290 від 21.09.2004 року, визначено частки у спільній власності між нею та ОСОБА_5 - по 1/2 частині кожній.

Таким чином, розмір земельної ділянки, зазначений у спірному Державному акті про право власності на земельну ділянку не відповідає розміру частки ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності.

Відповідачі цей факт визнають.

У відповідністю із ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 керуючись вищевикладеними нормами закону, звернулась із клопотанням до Таврійської міської ради щодо вирішення цього питання, але листом від 16.06.2016 року за № 02-12/244, враховуючи законність рішення Таврійської міської ради та відсутність згоди співвласника земельної ділянки, їй було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав про визнання недійсним державного акту на землю.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України ( в редакції чинній на момент отримання відповідачкою правовстановлюючих документів на землю) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як роз» яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143 146, 149, 151, 153,158 , 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку та відповідає способам захисту цивільних прав, передбачених статтями 15, 16 ЦК України,статтею 152 ЗК України.

Як вказано у правовому висновку ВСУ у справі №6-46цс14 від 04.06.2014, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для судів України, визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 перед наданням у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності, не було проведено її поділ з виділенням частки кожного із співвласників, державним актом порушуються права позивача, як співвласника будинку та землекористувача, суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57, 59, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Тавріської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25жовтня 2004 року недійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд. Особи які, брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. Є. Бойко