Справа № 369/8796/16-ц
Провадження № 2/369/2279/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про вселення і зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину будинку, стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про вселення і зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року. Відповідач по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_2 доводяться дітьми її чоловіку від попередніх шлюбів. ОСОБА_5 належало 49/100 частин жилого будинку АДРЕСА_2 Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцями за законом були вона і відповідачі у справі. Вони подали заяви про прийняття спадщини до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області. Державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області 18 грудня 2015 року видав їй свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадщини, що становить 49/300 часток житлового будинку, та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1329 га. В даний час відповідачі також отримали свідоцтва про право на спадщину і кожному з них на праві спільної часткової власності належить 49/300 часток житлового будинку.

У зв»язку з тим, що відповідачі чинять їй перешкоди у володінні та користуванні майном, як співвласнику будинку, тому вона позбавлена права володіти і користуватися належним їй майном, і за таких обставин її порушене право підлягає відновленню і судовому захисту.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 356, 358, 386, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, просила зобов»язати ОСОБА_2 і ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_3

У січні 2017 року ОСОБА_2 і ОСОБА_2 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно, посилаючись на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 належить по 49/300 частин кожному право спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_4, а саме 51/100 частин належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4.

ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули права спільної часткової власності на будинок внаслідок спадкування частки покійного ОСОБА_5.

Фактично будинок складається з двох квартир, які є відокремленими одна від одної та мають окремі входи. Одна з таких квартир (51/100 частин будинку) належить ОСОБА_4, а інша-49/100 частин-ОСОБА_12., ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Спірною квартирою (49/100 частин) в будинку вже понад 7 років ніхто не користується, внаслідок чого спірна квартира знаходиться в занедбаному стані: місцями відсутні окремі елементи підлоги, тріщини, прогини, скрип при ходінні, на стелях та стінах тріщини, обсипання штукатурки, від протікання стелі утворились відповідні сліди, оздоблення відсутнє, місцями уражена гнилизною та грибком дранка на стелі, плитка обсипалась. Квартира відключена від інженерних мереж, труби опалення мають тріщини, водопостачання та каналізація в квартирі відсутні. За наполяганням та домовленістю спільно з ОСОБА_4 ОСОБА_2 здійснив перекриття даху. Через те, що в квартирі ніхто не поживав та не опалював, в непридатний стан прийшла система обігріву (замерзла система), електромережа в квартирі не працює через постійні короткі замикання. ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 не вкладала в утримання спільного майна жодних коштів.

Спільне використання ОСОБА_2, ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_1, з іншого боку, спірної квартири є неможливим через особистий конфлікт.

Так, вже після смерті ОСОБА_5 з метою протиправного заволодіння майном покійного чоловіка ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом про визнання батьківства покійного ОСОБА_5 над своїм позашлюбним сином. Однак, після залучення до участі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_2 та призначення судово-генетичної експертизи ОСОБА_1 залишила свій позов без розгляду.

ОСОБА_2, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 не можуть вести спільний побут та проживати разом через постійний особистісний конфлікт.

Для з»ясування обставин наявності підстав, передбачених, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, позивачі за зустрічним позовом звернулись до судового експерта з метою отримання висновку будівельно-технічного експертного дослідження.

На вирішення експертного дослідження було поставлено питання чи можливо без здійснення перебудови (реконструкції) здійснити виділ в натурі 49/300 частини будинку, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності.

Згідно з Висновком № ЕD-1701-1-601.16 від 23 листопада 2016 року виділ в натурі 49/300 частин будинку, що належить ОСОБА_1 без здійснення перебудови (реконструкції) неможливий, виходячи з наступного: в досліджуваній частині будинку відсутні два окремі входи з прибудинкової території; відсутні дві окремі кухні та два окремі санвузли, а також інші передбачені вимогами ДБН приміщення із забезпечення нормативного порядку сполучення між ними; навіть в існуючому стані досліджувана частина приміщень являється непридатною для постійного проживання та потребує проведення у ній робіт з перепланування та переобладнання (демонтаж і влаштування перегородок з метою виділення ізольованих приміщень, замурування існуючих та влаштування нових прорізів, реконструкцію системи опалення, електро- і газопостачання з метою забезпечення автономності, влаштування водопроводів та каналізації в кожній квартирі після виділу в натурі та ін.).

Із викладеного вбачається, що спірна частина будинку є неподільною, а частина 49/300, що належить ОСОБА_1, не може бути виділена в натурі, спільне користування спірного майна є неможливим внаслідок відсутності згоди між співвласниками та конфліктом співвласників із ОСОБА_1.

Припинення права власності ОСОБА_1 на 49/300 частин будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки частина будинку є непридатною для проживання та не може використовуватися без проведення в ній ремонтно-відновлювальних робіт. Крім того, інші співвласники внесли на депозитний рахунок вартість цієї частки.

При визначенні розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, позивачами за зустрічним позовом враховано роз»яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в абз. 3 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди,-судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза (абз. 4 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»).

Дійсна (ринкова) вартість 49/300 частин будинку, що належить ОСОБА_1, визначена на підставі Звіту з незалежної оцінки від 30 листопада 2016 року, виконаного суб»єктом оціночної діяльності, та станом на 30 листопада 2016 року складає 53140 грн..

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_2 просили припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 49/300 частин будинку АДРЕСА_5 загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м., визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/600 частин будинку АДРЕСА_5 загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м., визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/600 частин будинку АДРЕСА_5 загальною площею 111,2 кв.м., житловою площею 60,5 кв.м., стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53410 грн. компенсації вартості 49/300 частин будинку АДРЕСА_5, які знаходяться на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду Київської області.

В судовому засіданні 25 травня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 подав суду заяву, в якій просив позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про вселення і зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком залишити без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою суду від 25 травня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_1 задоволено, і позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про вселення і зобов»язання не чинити перешкод у користуванні будинком залишено без розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 зустрічний позов підтримав і просив його задовольнити.

У судове засідання позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 і її представник не з»явились, про дату, час і місце розгляду справ повідомлялись належним чином, суду подано клопотання, у якому представник ОСОБА_2 просив розглянути справу у відсутності позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, зустрічний позов підтримав і просив його задовольнити.

У судовому засіданні відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 і її представник зустрічний позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_1 з 09 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 вересня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Виконавчим комітетом Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 13 березня 2013 року.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках кожний. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6, належних померлому ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого 30 червня 2001 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою С.І. за р. № 3054 та зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 19 лютого 2002 року за р. № 359 в реєстраційній книзі № 2. Вказаний житловий будинок на плані земельної ділянки зазначений під літ. «А» (р.п.-1959). Цегляний, має розмір житлової площі-60,5 кв.м., загальна площа будинку-111,2 кв.м.. Біля будинку є погріб літ. «Є», погріб літ. «П», вбиральня літ. «О», вбиральня літ. «Р», колодязь № 1, вигрібна яма ІІ, огорожа № 3 1-6. Це свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадщини, що становить 49/300 часток житлового будинку, видано ОСОБА_1.

18 грудня 2015 року ОСОБА_1 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках кожний. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1329 га з кадастровим номером НОМЕР_3, розташованої на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, розташованої на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, наданої для ведення особистого селянського господарства та належної померлому ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданого 18 жовтня 2010 року Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 971 від 12 серпня 2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 68. Це свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку земельної ділянки видано ОСОБА_1.

Згідно довідок Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17 травня 2013 року № № 308, 311 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно проживала (без реєстрації) та вела спільне господарство разом з ОСОБА_5, 1960 р. н., з травня 2009 року до дня його смерті (ІНФОРМАЦІЯ_10 року) в АДРЕСА_7. Склад сім»ї: ОСОБА_1, ОСОБА_5, 1960 р. н., ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6.

27 серпня 2015 року на ім»я ОСОБА_1 КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» був виданий Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_8 відповідно до якого загальна площа будинку складає 111,2 кв.м., житлова площа-60,6 кв.м.. В технічному паспорті наявна відмітка, що літня кухня літери «Н» збудована самочинно.

23 грудня 2015 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках кожний. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6, належних померлому ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого 30 червня 2001 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою С.І. за р. № 3054 та зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 19 лютого 2002 року за р. № 359 в реєстраційній книзі № 2. Вказаний житловий будинок на плані земельної ділянки зазначений під літ. «А» (р.п.-1959). Цегляний, має розмір житлової площі-60,5 кв.м., загальна площа будинку-111,2 кв.м.. Біля будинку є погріб літ. «Є», погріб літ. «П», вбиральня літ. «О», вбиральня літ. «Р», колодязь № 1, вигрібна яма ІІ, огорожа № 3 1-6. Це свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадщини, що становить 49/300 часток житлового будинку, видано ОСОБА_2.

23 грудня 2015 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Панікар В.М. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого на підставі вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року, є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та його дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, в рівних частках кожний. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 49/100 часток житлового будинку АДРЕСА_6, належних померлому ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого 30 червня 2001 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Апишковою С.І. за р. № 3054 та зареєстрованого в Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 19 лютого 2002 року за р. № 359 в реєстраційній книзі № 2. Вказаний житловий будинок на плані земельної ділянки зазначений під літ. «А» (р.п.-1959). Цегляний, має розмір житлової площі-60,5 кв.м., загальна площа будинку-111,2 кв.м.. Біля будинку є погріб літ. «Є», погріб літ. «П», вбиральня літ. «О», вбиральня літ. «Р», колодязь № 1, вигрібна яма ІІ, огорожа № 3 1-6. Це свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадщини, що становить 49/300 часток житлового будинку, видано ОСОБА_3.

12 лютого 2016 року на ім»я ОСОБА_2 КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» був виданий Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_9 за станом на 27 серпня 2015 року, інвентаризаційна справа № 379, реєстровий № 24, відповідно до якого загальна площа будинку складає 111,2 кв.м., житлова площа-60,5 кв.м.. В технічному паспорті наявна відмітка, що літня кухня літери «Н» збудована самочинно.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов»язків власник зобов»язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

За правилами ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб"єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В заявленому зустрічному позові позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_2 вказували, що вони і ОСОБА_6 не можуть вести спільний побут та проживати разом через постійний особистісний конфлікт.

Для з»ясування обставин наявності підстав, передбачених, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, позивачі за зустрічним позовом звернулись до судового експерта з метою отримання висновку будівельно-технічного експертного дослідження. І на вирішення експертного дослідження було поставлено питання чи можливо без здійснення перебудови (реконструкції) здійснити виділ в натурі 49/300 частини будинку, що належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності.

Згідно з Висновком № ЕD-1701-1-601.16 від 23 листопада 2016 року виділ в натурі 49/300 частин будинку, що належить ОСОБА_1 без здійснення перебудови (реконструкції) неможливий, виходячи з наступного: в досліджуваній частині будинку відсутні два окремі входи з прибудинкової території; відсутні дві окремі кухні та два окремі санвузли, а також інші передбачені вимогами ДБН приміщення із забезпечення нормативного порядку сполучення між ними; навіть в існуючому стані досліджувана частина приміщень являється непридатною для постійного проживання та потребує проведення у ній робіт з перепланування та переобладнання (демонтаж і влаштування перегородок з метою виділення ізольованих приміщень, замурування існуючих та влаштування нових прорізів, реконструкцію системи опалення, електро- і газопостачання з метою забезпечення автономності, влаштування водопроводів та каналізації в кожній квартирі після виділу в натурі та ін.). І згідно з Висновком № ЕD-1701-1-601.16 від 23 листопада 2016 року виділ в натурі 49/300 частин будинку, що належить ОСОБА_1, без здійснення перебудови (реконструкції) неможливий. Як вказували позивачі за зустрічним позовом, з викладеного вбачається, що спірна частина будинку є неподільною, а частина 49/300, що належить ОСОБА_1, не може бути виділена в натурі, спільне користування спірного майна є неможливим внаслідок відсутності згоди між співвласниками та конфліктом співвласників із ОСОБА_1.

Також позивачі за зустрічним позовом зазначали, що припинення права власності ОСОБА_1 на 49/300 частин будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки частина будинку є непридатною для проживання та не може використовуватися без проведення в ній ремонтно-відновлювальних робіт. Крім того, інші співвласники внесли на депозитний рахунок вартість цієї частки.

Однак, з такими доводами позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_2 погодитись неможливо з наступних підстав. А саме, з наявного в матеріалах справи Висновку № ED-1701-1-601.16 будівельно-технічного експертного дослідження, складеного судовим експертом ОСОБА_11 ТОВ «Судова незалежна експертиза України», вбачається, що на вирішення експертного дослідження було поставлено наступне питання: Чи можливо без здійснення перебудови (реконструкції) здійснити виділ в натурі 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_10 що належить на праві приватної власності ОСОБА_1? Судовим експертом за результатами експертного дослідження зроблено висновок, відповідно до якого враховуючи вимоги нормативно-правових актів у галузі будівництва, архітектурно-планувальне рішення обстежуваного житлового будинку, взаємне розміщення будівель і споруд на земельній ділянці при домоволодінні, а також незадовільний технічний стан досліджуваної частини будинку, експерт дійшов висновку про те, що виділ в натурі 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_10 що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, без здійснення перебудови (реконструкції) неможливий, в тому числі виходячи з наступного: в досліджуваній частині будинку відсутні два відокремлених входи з прибудинкової території; відсутні дві окремих кухні та два окремих санвузли, а також інші передбачені вимогами ДБН приміщення із забезпеченням нормативного порядку сполучення між ними; навіть в існуючому стані досліджувана частина приміщень являється непридатною для постійного проживання та потребує проведення у ній певних робіт з перепланування та переобладнання (демонтаж і влаштування перегородок з метою виділення ізольованих приміщень, замуровування існуючих та влаштування нових прорізів, реконструкцію системи опалення, електро- і газопостачання з метою забезпечення їх автономності, влаштування водопроводів та каналізації в кожній квартирі після виділу та ін.).

З вказаного вище Висновку експерта суду неможливо дійти висновку, що 49/300 частин будинку АДРЕСА_9, Києво-Святошинського району Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_1, є неподільною і не може бути виділена в натурі. Експерт склав висновок лише про те, що виділ в натурі 49/300 частин житлового будинку АДРЕСА_10 що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, без здійснення перебудови (реконструкції) неможливий. На дослідження експерту не ставились питання чи можливий виділ в натурі 49/300 частин будинку АДРЕСА_5, що належить на праві власності ОСОБА_1, в разі здійснення перепланування, перебудови (реконструкції) будинку.

Крім того, слід зазначити, що право ОСОБА_1 в разі припинення її на частку у спільному майні завдасть їй шкоди та члену її сім»ї, а саме її малолітньому сину ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, що зареєстрований у вказаному будинку. Так, відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім»ї від 07 червня 2017 року Службою у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації проведено обстеження матеріально-побутових умов сім»ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_11 і було встановлено, що сім»я з двох осіб: ОСОБА_1, і ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, орендує приватний будинок, що складає одну кімнату, кухню, ванну кімнату, туалет.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначала, що їй чиняться перешкоди у проживанні в спірному будинку. На дверях будинку змінені замки. І з даного приводу вона зверталась до правоохоронних органів, що підтверджується наявними в матеріалах справи висновками перевірки по заяві ОСОБА_1 до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області.

Згідно довідки № 8 ТОВ «Фінєст» від 09 березня 2017 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно працює в ТОВ «Фінєст» з 02 червня 2015 року пекарем пекарного цеху за адресою: АДРЕСА_12

Син ОСОБА_1 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, навчається в Ходосівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів.

Судом встановлено, що крім 49/300 частин спірного жилого будинку, що належить на праві власності відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_1, іншого житла, що належало б їй на праві власності, відповідачка ОСОБА_1 на території Києво-Святошинського району Київської області не має.

Згідно ж Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 13 лютого 2017 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності двокімнатна квартира, що знаходиться на території іншої області України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 43,7 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м..

В зустрічному позові позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_2 також зазначали, що 49/300 частки спірного жилого будинку, що належить на праві власності відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_1, є незначною і в грошовому еквіваленті відповідно до Звіту з незалежної оцінки ТОВ «Експерт-Альянс» від 30 листопада 2016 року ринкова вартість 49/300 часток житлового будинку загальною площею 111,2 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_13, складає 53 410 грн., які просили стягнути позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_2 з них на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартості 49/300 частин будинку АДРЕСА_5, і що дані грошові кошти знаходяться на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Однак, позивач ОСОБА_1 в заперечення позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_2 надала суду Консультаційний висновок про вартість, складений ТОВ «Реал Експерт» від 04-05 жовтня 2017 року, згідно якого ймовірна ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 111,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_10 без урахування вартості земельної ділянки становить 625 800 грн., у тому числі вартість 49/300 часток становить 102 214 грн..

Тобто, сторони у справі надали суду висновки, в яких вартість спірної 49/300 частини будинку значно різниться в кожному з висновків.

Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_2 не надали суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги за їхнім зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину будинку, стягнення грошової компенсації, і тому у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Також підлягає стягненню з ОСОБА_2 і ОСОБА_2 судовий збір на користь держави по 640 грн. з кожного в зв»язку з недостатністю сплати ними судового збору при поданні зустрічної позовної заяви, враховуючи, що кожна позовна вимога повинна бути оплачена судовим збором, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 9, 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 328, 355, 356, 358, 361, 365 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину будинку, стягнення грошової компенсації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 640 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.