Справа № 604/768/17
Провадження № 2/604/328/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко М.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на аптеку, магазин по торгівлі змішаною групою товарів та житлові приміщення загальною площею 257,8 кв.м, в тому числі на загальну площу житлових приміщень 105,2 кв.м, та житлову 60,40 кв.м., що знаходиться за №12 по вул. Грушевського в м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач покликався на те, що при реєстрації прав та їх обтяжень на вказану будівлю йому було відмовлено у проведенні реєстрації, по причині відсутності згоди співвласників нерухомого майна. З огляду на вказане, враховуючи смерть одного із співвласників ОСОБА_5, та не оформлення права власності спадкоємцями останньої, у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Представник Відповідача позов визнав в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - проти задоволення позову не заперечили.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе справу вирішити в даному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів, а позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ 3026484, виданого виконкомом Скалатської міської ради 05 червня 2005 року, ОСОБА_1 є власником 86/100 частки нежитлової будівлі №12 по вул. Грушевського в м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області. Право власності зареєстроване Підволочиським РБТІ, - витяг №7430476 від 05 червня 2005 року.

Судом встановлено, що у 2008 році позивачу було надано дозвіл органом місцевого самоврядування на добудову до нежитлової будівлі №12 та переведення частини добудованих приміщень у житлові.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, - спадкоємець після смерті ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серія І-ИД №141528, видане Скалатською міською радою Підволочиського району 28 вересня 2012 року, витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №33518678 від 19 березня 2013 року) (співвласники будівлі), щодо добудови та реконструкції позивачем будівлі претензій не мали, оскільки вона жодним чином не порушує їхні права та інтереси, що стверджено ними у власноручних заявах про визнання позову, зареєстрованих через канцелярію суду.

З технічного паспорта на аптеку, магазин по торгівлі змішаною групою товарів, житлові приміщення від 23 грудня 2008 року та Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 24 грудня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_1 проведено реконструкцію частини нежитлового будинку під аптеку та магазин по торгівлі змішаною групою товарів (приведено до державних стандартів, норм, правил та інших нормативних актів з питань будівництва), а також передбачено житлову загальну площу 105,2 кв.м, в тому числі житлову 60,40 кв.м.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (зокрема у п.6 ч.1 ст.19 цього закону зазначено, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою),

Судом встановлено, що отримавши усі необхідні документи, позивач 25 травня 2016 року звернувся до державного реєстратора за реєстрацією майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, державним реєстратором прийнято рішення про зупинення державної реєстрації № 29792531 від 27 травня 2016 року, оскільки встановлено, що відсутня згода співвласників на проведення реконструкції та реєстрації права власності на аптеку, магазин по торгівлі змішаною групою товарів та житлові приміщення.

З пояснень ОСОБА_1 в попередніх судових засіданнях встановлено, що станом на час звернення позивача до державного реєстратора один із співвласників, а саме ОСОБА_5, - померла, спадкоємців, які прийняли та оформили право власності на спадкове майно не було, з огляду на вказане, у ОСОБА_1 не було змоги зареєструвати право власності на нерухоме майно.

07 липня 2016 року державним реєстратором винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна за №30365473.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 325 ЦК України субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 9 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути обєктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а в п. 1 цієї статті зазначено, що формуванню земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження». У ст. 5 вказаного закону зазначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких не можливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (зокрема договорів оренди), а у п. 6 ч. 1 ст. 19 цього закону зазначено, інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

У ч. 2 ст. 272 ЦК України зазначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Частина 4 цієї ж статті передбачає, що власник (користувач) земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до норм п. Б пп. 5, 10 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням, а також облік відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Згідно п. б пп. 1 ст. 31 цього закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать участь у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів у порядку та у випадках, встановлених законом.

Статтею 39 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Аналогічні норми містяться також і в Постанові Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» № 461 від 13 квітня 2011 року, у п. 11 якої вказано, що датою прийняття в експлуатацію обєкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Окрім цього на підставі ст.376 ЦК України навіть самовільно збудований будинок, якщо його побудовано на земельній ділянці, що належить особі на праві користування і здійснення такого будівництва не порушує права інших осіб, то на таке будівництво може бути визнано право власності.

З системного аналізу норм чинного законодавства, встановлено, що у позивача наявні усі необхідні документи, що підтверджують право власності на будівлю та належним чином оформлену реконструкцію на відведеній для цього земельній ділянці, яка передана йому в оренду Скалатською міською радою відповідно до договору оренди №39 від 29 грудня 2007 року, а також введена в експлуатацію Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 24 грудня 2008 року.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити, визнати за позивачем право власності на аптеку, магазин по торгівлі змішаною групою товарів та житлові приміщення загальною площею 257,8 кв.м, в тому числі на загальну площу житлових приміщень 105,2 кв.м, та житлову 60,40 кв.м., що знаходиться за №12 по вул. Грушевського в м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст. 15, ст.16, ст.. 325, ч. 2 ст. 328, ч. 2 ст.331, ч. 5 ст. 376, ст.. 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 9, 10, 14, 18, 19, 28-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215, 221 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на аптеку, магазин по торгівлі змішаною групою товарів та житлові приміщення загальною площею 257,8 кв.м, в тому числі на загальну площу житлових приміщень 105,2 кв.м, та житлову 60,40 кв.м., що знаходиться за №12 по вул. Грушевського в м. Скалат, Підволочиського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Б. Сташків