Єдиний унікальний номер 229/849/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1737/2017
Головуючий у 1 інстанції Рагозіна С.О. Доповідач Санікова О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю секретаря Глушко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну стягувача,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулося до суду з указаною заявою, яку обґрунтувало тим, що 26 грудня 2016 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області, що набрало законної сили, задоволені позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором №2259-037/07Р від 18.04.2007 року у сумі 5 633 долари США 92 центи, а саме: заборгованість за кредитом - 3 657,00 доларів США, заборгованість по процентам - 1 976,92 доларів США та судові витрати.

31 травня 2017 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та ТОВ «ФК«ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2, відповідно до якого грошові вимоги за кредитним договором № 2259-037/07Р від 18 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1, за договором поруки № 2259-037/07Р від 18 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» .

ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» просило замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у справі №229/849/16-ц.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

В обгрунтування апеляційної скарги ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» посилається на те, що посилання суду першої інстанції на те, що, по-перше, чинне законодавство не надає стягувачу права уступити виконання судового рішення іншій особі, кредитор може уступити право вимоги тільки до прийняття рішення судом є таким, що суперечить діючому законодавству України та викликане невірним тлумаченням або невірним його розумінням; апелянт вважає, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу; оскільки товариство не має статусу сторони виконавчого провадження, тому надати підтвердження факту відкриття виконавчих проваджень не мало змоги; з посиланням на практику Європейського суду з прав людини апелянт зазначає, що постановляючи ухвалу, суд першої інстанції прийшов до хибних висновків завдяки невірному тлумаченню норм національного законодавства, без урахування того, що за таких обставин рішення суду залишається взагалі без будь-якого виконання,що в свою чергу призведе до порушення ст. 1291 Конституції України, згідно якої судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою закріплено право на справедливий суд.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені повістками та телефонограмами.

Від представників ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представників.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме стягувача, суд виходив з неправомірності відступлення права вимоги під час виконавчого провадження у зв'язку із публічно-правовим характером відносин, які виникають між сторонами після ухвалення рішення суду; при цьому суд зазначив, що, по-перше, чинне законодавство не надає стягувачеві права уступити виконання судового рішення іншій особі, кредитор може уступити право вимоги тільки до прийняття рішення судом; по-друге, законодавець встановлює вимогу щодо форми правочину при зміні кредитора у зобов'язанні. Відповідно до ст. 513 ЦК правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Отже, передатися можуть лише такі права, які кредитор набув унаслідок укладення певного правочину. Дійсно, первісні права виникли внаслідок укладення певного правочину, але після того, як ухвалено рішення суду, характер прав і обов'язків, які отримують сторони, набувають не договірного, а публічного характеру; по-третє, ст. 515 ЦК встановлює обмеження відступлення права вимоги у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора. Суд вважав, що характер зобов'язання, яке випливає з рішення суду є саме таким, адже суд зобов'язує одну сторону вчинити певні дії на користь іншої сторони - тобто таке зобов'язання несе персоніфікований характер. Крім того, заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, в той час як відносини, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових у розумінні частини першої статті 1 ЦК України, а стороною, яка наділена правом вимоги, є стягувач, а не кредитор.

Проте з такими висновками погодитись неможливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2016 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області задоволений позов ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором: стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 2259-037/07Р від 18 квітня 2007 року станом на 14 липня 2015 року в сумі 5 633 доларів США 92 центи та судовий збір у сумі 677,76 грн. з кожного.

31 травня 2017 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №2.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець (ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві (ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ»).

Відповідно до п. 1.1 договору «кредитний договір» - це кожний договір про надання кредиту, укладений між позичальником та продавцем в якості кредитодавця разом з усіма змінами, доповненнями, додатковими договорами та додатками до нього (за наявності); «права вимоги за кредитами» - всі права вимоги продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників (…) (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця, в якості кредитодавця за такими кредитними договорами).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до нового кредитора - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 2259-037/07Р від 18 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1, за договором поруки № 2259-037/07Р від 18 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Звертаючись до суду із заявою про заміну стягувача ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» його правонаступником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», останнє обґрунтовувало вимоги необхідністю забезпечити належне виконання судового рішення про стягнення з боржників спірної кредитної заборгованості.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України». Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, виходячи із зазначених норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції на обґрунтування відмови у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну стягувача, в тому числі і посилання на те, що виконавче провадження не відкрито як підставу для відмови у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», є неправильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, немає особи, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки судом першої інстанцій, у порушення вимог ст.ст. 212, 303, 315, 378 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», оскільки, на думку апеляційного суду, заявником надані всі належні та допустимі докази на підтвердження заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 28 серпня 2017 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про заміну стягувача задовольнити.

Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у справі №229/849/16-ц .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді: