Справа № 361/6272/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/4747/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.11.2017
УХВАЛА

Іменем України

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Яворського М.А., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 621 342,41 грн. та судові витрати.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що довіреності представників позивача підписані уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, не є належним доказом наявності у них повноважень на подання позову та ведення справи від імені ПАТ «Дельта Банк», оскільки відповідно до вимог закону правом надавати такі повноваження наділено лише виконавчу дирекцію Фонду, натомість можливості передоручення своїх повноважень уповноваженими особами Фонду іншим особам законом не передбачено.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Судом встановлено, що позовну заяву у справі, яка розглядається, подано від імені ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 та підписано ОСОБА_5 представником за довіреністю від 4 серпня 2015 року на представництво інтересів банку, яку видано та підписано ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду ОСОБА_4

Крім того, під час розгляду справи до матеріалів справи було долучено довіреність на імя ОСОБА_6 від 12 лютого 2016 року, видану та підписану ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду ОСОБА_4

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частинами 2, 3 ст. 244 ЦК встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами (ст. 246 ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (ч. 3 ст. 42 ЦПК України).

Правилом ч. 3 ст. 119 ЦПК України передбачено, що позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. А ч. 8 ст. 119 ЦПК України установлено, що якщо позовна заява подається представником позивача, до позову додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження.

Отже, у представника за довіреністю від імені юридичної особи, підписаною особою, уповноваженою на це законом або установчими документами, виникає право на представництво інтересів саме юридичної особи від імені якої видано довіреність.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 березня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 до категорії неплатоспроможних»

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51, зокрема, розпочато з 3 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 3 березня 2015 року по 2 червня 2015 року. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 8 квітня 2015 року № 71 було внесено зміни до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 2 березня 2015 року № 51 шляхом викладення п. 2 цього рішення в такій редакції: «Тимчасову адміністрацію запровадити строком на шість місяців з 3 березня 2015 року по 2 вересня 2015 року включно».

За змістом ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня «спеціаліст») та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду (ч. 1 ст. 47 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема:

вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку;

укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом;

заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи;

залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством.

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Уповноважена особа Фонду має право: призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обовязки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом (ч. 3 ст. 37 Закону).

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (п. 1 ч. 4 ст. 37 Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює повноваження, що визначені ч. 2 ст. 37 цього Закону.

Наведене дає підстави для висновку, що уповноважена особа Фонду з дня початку процедури ліквідації банку набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, тобто крім повноважень, визначених Законом, уповноважена особа Фонду здійснює повноваження керівництва банку, а відтак наділена правом видачі та підписання довіреностей від імені банку, як юридичної особи на представництво його (банку) інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 8 червня 2016 року у справі 3-399гс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про залишення позовної заяви ПАТ «Дельта Банк» без розгляду з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо залишення позовної заяви без розгляду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, а тому відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.А Яворський

ОСОБА_8