АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5958/17 Головуючий 1 інст. - Сорока О.П.
Справа № 646/5451/17-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+». В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 30 липня 2017 року за направленням на працевлаштування з Харківського районного центру зайнятості її направлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+» на стажування, де її було ознайомлено з умовами праці.

Зазначила, що з 08:00 годин до 20:00 годин 31 липня 2017 року та з 19:00 годин 01 серпня 2017 року вона працювала в цеху, однак працевлаштувати її відмовились та заробітну плату за відпрацьований час не виплатили.

Просила стягнути заборгованість по заробітній платі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+» за період з 31 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року приблизно в розмірі 5000,00 грн. за 15, 5 годин.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона надала всі належні докази того, що вона працювала на підприємстві, а саме направлення на працевлаштування з центру зайнятості та тимчасову перепустку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що право ОСОБА_1 не порушено.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 25 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

Відповідно до статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації . До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Харківським районним центром зайнятості ОСОБА_1 видано направлення на працевлаштування № 0005026 від 28 липня 2017 року на вільне робоче місце у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+» для працевлаштування на робоче місце (вакансію): укладальник-пакувальник.

Як вбачається з матеріалів справи 31 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+» видав ОСОБА_1 одноразову перепуску, надав ОСОБА_1 перелік документів для оформлення на роботу, ознайомив її з умовами роботи укладальника - пакувальника на підприємстві, майбутнім робочим місцем. 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 оформлено тимчасову перепустку на підприємство з 01 серпня 2017 року по 30 вересня 2017 року. Трудову книжку на підприємство ОСОБА_1 не надала, трудовий договір з нею не укладався, з обліку з Харківського районного центру зайнятості її не знято.

Посилання ОСОБА_1 на те, що направлення на працевлаштування з центру зайнятості та тимчасова перепустка є належними доказами того, що вона дійсно працювала на підприємстві, що з 08:00 годин до 20:00 годин 31 липня 2017 року та з 19:00 годин 01 серпня 2017 року вона працювала в цеху, однак підприємство її працевлаштувати відмовилось, заробітну плату за відпрацьований час їй не виплатило судовою колегією не приймаються, оскільки трудових відносин між нею та товариством не укладено.

Із заперечень товариства вбачається, що ОСОБА_1 не бажала мати з підприємством трудові відносини. Будь - яких документів та заяв про працевлаштування не подавала, трудовий договір з нею не укладався, з обліку в центрі зайнятості її не знято.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 не надано доказів, що підтверджують трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліпласт+», підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що суд першої інстанції, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Зазначена апеляційна скарга зведена до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно статті 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії