У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство" Володимирецький держспецлісгосп» (Державне підприємство «Рафалівське лісове господарство») та ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство" Володимирецький держспецлісгосп» про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и л а :

01 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09 червня 2016 року по 04 січня 2017 року в сумі 32014,40 грн.

Стягнуто з ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги в яких доводять про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Володимирецький держспецлісгосп" в своїй апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», а саме того факту, що від ОСОБА_1 не надходило письмової згоди про виплату належної йому заробітної плати через установи банків або поштовим переказом, тобто він не надав роботодавцю можливості виплатити їх.

Просить рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі вказує, що вирішуючи по суті позов, суд залишив поза увагою обґрунтування законності утримання із його зарплати вартості отриманого в період роботи спецодягу на суму 1496,25 грн., а також недоведеність роботодавцем виплати позивачу авансу за місяць звільнення червень 2016 року у сумі 669,57 грн.

Просить рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року змінити, стягнувши із відповідача 2165,82 грн., невиплаченої заборгованості із виплати заробітної плати і передбачене ст. 117 КЗпП України відшкодування за весь час затримки її виплати із дати звільнення по дтау постановлення рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із 02 березня 2015 року по 09 червня 2016 року працював в ДП СЛАП "Володимирецький держспецлісгосп" на посаді провідного комерційного агента.

Наказом директора даного підприємства № 60-к від 09 червня 2016 року позивач звільнений з роботи за п.5 ст.36 КЗпП Україниу звязку з переведенням на ДП " Клесівське лісове господарство".

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань назву Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство" Володимирецький держспецлісгосп» змінено на Державне підприємство «Рафалівське лісове господарство».

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором,але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Як встановлено ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 20 постанови Пленому Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату правці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

При звільненні з позивачем не був проведений розрахунок і не була виплачена заборгованість по заробітній платі, в звязку з чим ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою від 11 вересня 2016 року з вимогою виплати заборгованості по заробітній платі (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи, виплату заробітної плати позивачу було здійснено 04 січня 2017 року.

Врахувавши вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 09 червня 2016 року по 04 січня 2017 року в сумі 32014,40 грн.

Даний розрахунок відповідачем не спростований.

Посилання апеляційної скарги ДП "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство" Володимирецький держспецлісгосп на те що, позивач не надав йому банківські реквізити для розрахунку не заслуговують на увагу, оскільки не виключають відповідальності відповідача за несвоєчасне виконання розрахунку, крім того на підтвердження даних обставин, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що невиплата позивачу при звільненні всіх належних йому сум мала місце не з вини відповідача.

Твердження ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі про те, що відповідачем не виплачено авансу за червень 2016 року є безпідставними оскільки, як встановлено в судовому засіданні, згідно видаткового касового ордера № 162 від 31 травня 2016 року позивач ОСОБА_1 отримав 5000 гривень заробітної плати, про що свідчить його особистий підпис на ордері, вказані кошти включають в себе заробітну плату за травень 2016 року в розмірі 4330 гривень 43 коп. та аванс за червень 2016 року в сумі 669 гривень 57 коп.

Доводи ОСОБА_1 щодо не законності утримання із його зарплати вартості отриманого в період роботи спецодягу на суму 1496,25 грн. є безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ст. 163 КЗпП на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов'язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту.

Порядок забезпечення працівників спецодягом затверджений Наказом Державним комітетом України з промислової безпеки, хорони праці та гірничого нагляду №53 від 24 березня 2008 року «Про затвердження Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту»

Відповідно до п.п. 4.1, 4.5 Порядку ЗІЗ видаються працівникам безоплатно, є власністю підприємства, обліковуються як інвентар і підлягають обовязковому поверненню при звільненні з підприємства, переведенні на іншу роботу. Строк використання таких ЗІЗ залежно від їх зношення встановлюється встановлюється роботодавцем за погодженням з профспілкою.

Згідно ч.1 ст. 133 КЗпП працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Крім того, ч.5 ст. 134 КЗпП передбачено, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Таким чином, кошти в сумі 1496,25 грн. були вирахувані із розрахункових коштів ОСОБА_1 (а.с. 111-129).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство" Володимирецький держспецлісгосп та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :