Справа № 473/3581/17
РІШЕННЯ

іменем України

"14" листопада 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 17.01.1997 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Миколаївської області, вона є власником житлового будинку № 83 по вул. Тімірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області.

Проте земельна ділянка, на якій розташований вищевказаний будинок, зареєстрована на праві власності за попереднім власником ОСОБА_3, згідно державного акта на право приватної власності на землю.

Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені або яка необхідна для обслуговування цих об'єктів та яка належить відчужувачу майна, позивач просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0380 га, що розташована по вул.Тімірязєва, 83 в м. Вознесенську Миколаївської області.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено що 17.01.1997 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Миколаївської області було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку № 83 по вул. Тімірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області, відповідно до якого позивач отримала у власність вказаний житловий будинок.

Дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0380 га, призначеній для обслуговування зазначеного житлового будинку.

Право власності на земельну ділянку, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю, виданого 20.01.1994 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області, зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с.4). Вказане також узгоджується з інформацією наданою Відділом у ОСОБА_2 районі Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області (а.с.23).

ОСОБА_3 померла 05.02.2002 року (а.с. 17).

Відповідно до довідки Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 2046/01-09 від 25.10.2017 року спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 18,19) .

Окремого договору з приводу спірної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 між собою не укладали. Разом з тим, остання вважає її такою, що перейшла до неї, як власника будинку. Спірна ділянка на час розгляду справи під арештом та іншими заборонами не перебуває.

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Аналогічні роз'яснення надав й Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п. 18 ґ).

За таких обставин, суд вважає, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на спірну земельну ділянку, а тому належним способом захисту права позивача є визнання її власником цієї земельної ділянки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,0380 га, яка розташована на території ОСОБА_2 міської ради Миколаївської області та надана для обслуговування житлового будинку № 83 по вул. Тімірязєва в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан