У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

ЗакропивногоО.В., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Думка-Сервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Думка-Сервіс» (далі - ТОВ «Думка-Сервіс») про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе грошових зобов'язань за генеральним договором про надання кредитних послуг від 6 червня 2008 року № BL4402, додатковою угодою

від 6 червня 2008 року № BL5724/К-1(угода № 1) до генерального договору про надання кредитних послуг, додатковою угодою від 6 червня 2008 року

№ BL4402/К-1 (угода № 2) до генерального договору про надання кредитних послуг, забезпечених договорами поруки № BL5724-П2 та № BL4402-П2, укладеними в цей же день між банком та ТОВ «Думка-Сервіс», унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 9 465 681 грн 59 коп., яка підлягає стягненню в солідарному порядку як з боржника так і з поручителя

ТОВ «Думка-Сервіс».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя

від 22 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 та ТОВ «Думка-Сервіс» у солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг від 6 червня 2008 року № BL4402 у розмірі 9 465 681 грн 59 коп.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня

2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Думка-Сервіс» скасовано, провадження у справі у вказаній частині закрито.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк».

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що через невиконання відповідачем ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором кредиту щодо його своєчасного й повного погашення у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Апеляційний суд, скасовуючи частково рішення суду першої інстанції й закриваючи провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Думка-Сервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходив із того, що розгляд спорів між юридичними особами відповідно до вимог ст. ст. 1, 12 ГПК України віднесено до компетенції господарських судів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами встановлено, що 6 червня 2008 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL4402, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 292 000 доларів США, строком до 1 червня 2033 року.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору умови і порядок надання, сума і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору.

6 червня 2008 року між ОСОБА_3 та банком укладено додаткову угоду № BL5724/К-1(угода № 1) до генерального договору про надання кредитних послуг, за умовами якої банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 100 000 грн строком до 1 червня 2028 року.

Того ж дня між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № BL4402/К-1 (угода № 2) до генерального договору про надання кредитних послуг, за умовами якої банк зобов'язується надати кредитні кошти (кредит) в сумі 250 000 доларів США строком до 1 червня 2033 року.

У забезпечення вказаних угод між банком та ТОВ «Думка-Сервіс» 6 червня 2008 року були укладені договори поруки № BL5724-П2 та

№ BL4402-П2 відповідно.

На порушення умов кредитного договору відповідач у передбачені договором строки у повному обсязі не виконував зобов'язання із повернення кредиту та сплати процентів.

Станом на 8 червня 2015 року заборгованість за угодою № 1 складає 183 618 грн 59 коп., з яких 98 298 грн 46 коп. - заборгованість за сумою кредиту, 5 938 грн 41 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 81 055 грн 87 коп. - відсотки та 4 264 грн 26 коп. - підвищені відсотки.

Заборгованість за угодою № 2 станом на 31 березня 2015 року складає 395 948,09 доларів США, що еквівалентно 9 282 062 грн 59 коп, з яких заборгованість за сумою кредиту становить 246 251,80 доларів США, що еквівалентно 5 772 788 грн 60 коп., прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 13 988,61 доларів США, що еквівалентно 327 929 грн

74 коп., відсотки становлять 142 297,22 доларів США, що еквівалентно 3 335 920 грн 37 коп., підвищені відсотки становлять 7 399,07 доларів США, що еквівалентно 173 453 грн 62 коп.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог

ЦК України.

У ч. 1 ст. 1054 ЦК Українизазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 614 ЦК Українипередбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 10 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК Українипредметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального та процесуального права, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь банку суми заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення у справі суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам

ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано визнав безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності, оскільки апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-246цс14 та від 30 вересня

2015 року у справі № 6-780цс15, яка в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись іншим судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Наведені у касаційній скарзі доводи про порушення судами

ст. ст. 256, 267 ЦК України є безпідставними, не впливають на правильність висновків судів по суті вирішеного спору, крім того, вказаними підставами не обґрунтовувалися заперечення проти позову, тому такі обставини не досліджувалися судом.

Так, згідно з матеріалами справи відповідачем ОСОБА_4 в суді першої інстанції не заявлялося клопотання про застосування строку позовної давності, однак як відповідач так і його представник

ОСОБА_5 заявляли клопотання про перенесення слухання справи

(а. с. 54, 82), й, відповідно, мали можливість заявити про пропуск позивачем строку позовної давності, відтак доводи касаційної скарги у цій частині є безпідставними.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року, в не скасованій частині, та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.П. Штелик