Справа № 303/5369/17
ряд. стат. звіту - 4
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого-судді Пак М.М.

секретар судового засідання Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності.

Позов мотивує тим, що 15 листопада 2012 року, помер батько позивача (ОСОБА_4В.) - ОСОБА_4, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ФМ №149155, яке видано 22 листопада 2012 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Мати позивача, ОСОБА_5, померла 21 листопада 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №232520, яке видано повторно 19 травня 2017 року Мукачівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області. Після смерті батьків залишилося спадкове майно, а саме домоволодіння в с.Горонда по вул. Л.Українки, буд.17 Мукачівського району, власником якого був батько позивача - ОСОБА_4. До дня смерті ОСОБА_4 проживав в зазначеному домоволодінні, вів господарство, здійснював поточні ремонти, сплачував по рахунках, в чому допомагав йому син - ОСОБА_2. У технічному паспорті, який виготовлений Мукачівським районним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ТОВ «Зодчий і К» на замовлення ОСОБА_2, станом на 18 травня 2017 року, домоволодіння в с.Горонда, по вул.Л.Українки, буд.№17 Мукачівського району складається з: житлового будинку літ.А, загальною площею 62,80 кв.м., житловою площею 33,80 кв.м., літня кухня літ.Б, сарай літ.В, споруди №1-2, колодязь літ.К. ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна після смерті батька ОСОБА_4. Для оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у звязку з відсутністю документів на право власності та було рекомендовано звернутися в суд для визнання права власності на спадкове майно, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №832/02-31 від 15 вересня 2017 року.

Позивач - ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

-2-

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що підтверджується копією Свідоцтва про народження І-АГ №309375 (а.с.14).

ОСОБА_4, помер 15 листопада 2012 року, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть ОСОБА_8 І-ФМ №149155, виданого 22 листопада 2012 року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області (а.с.12).

ОСОБА_5, померла 21 листопада 1998 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_8 І-ФМ №232520, виданого повторно 19 травня 2017 року Мукачівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області (а.с.13).

З копії Довідки від 15 серпня 2017 року, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно до 24 листопада 1995 року, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно погосподарської книги №9 за 1996-2000 рр. Разом з ним за вказаною адресою був зареєстрований і проживав його батько ОСОБА_4, який помер 15.11.2012 року (а.с.15).

Згідно копії Довідки від 17 травня 2017 року за №713, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, головою домогосподарства, розташованого в с.Горонда по вул.Л.Українки, 17 з квітня місяця 1985 року по листопад 2012 року, згідно відомостей погосподарських книг, був ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

Відповідно до Технічного паспорту, який виготовлений Мукачівським районним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ТОВ «Зодчий і К» на замовлення ОСОБА_2, станом на 18 травня 2017 року, домоволодіння в с.Горонда, по вул.Л.Українки, буд.17 Мукачівського району складається з: житлового будинку літ.А, загальною площею 62,80 кв.м., житловою площею 33,80 кв.м., літня кухня літ.Б, сарай літ.В, споруди №1-2, колодязь літ.К. Рік побудови 1971 (а.с.17-20).

Постановою державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 15 вересня 2017 року №832/02-31 Про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2 відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Горонда, вул. Л.Українки, будинок 17 Мукачівського району, який належав ОСОБА_4, оскільки не додано документів, які посвідчують право власності ОСОБА_4 на житловий будинок (а.с.35).

Правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Вимогами статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, який належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормою статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування за відсутності заповіту, визнання його недійсним повністю або у

-3-

частині, у разі не охоплення заповітом усієї частини спадщини та в інших випадках. Законодавчі винятки з принципу черговості закликання спадкоємців за законом до спадкування встановлені статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а приписами частини 5 цієї ж статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З приписів частини 1 та частини 3 статті 1296 Цивільного кодексу України вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, але відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування.

На час побудови вищевказаного житлового будинку (1971 року побудови, як вбачається з Технічного паспорту) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Відповідно до частини 4 статті 174 Цивільного процесуального України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

-4-

Таким чином, оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак, свідоцтво про право на спадщину отримати не може, про що свідчить постанова державного нотаріуса Мукачівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальної дії №832/02-31 від 15 вересня 2017 року, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності підлягає до задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: село Горонда, вулиця Л.Українки, буд.№17 Мукачівського району Закарпатської області в порядку спадкування за померлим 15 листопада 2012 року ОСОБА_4.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_4

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий М.М.Пак