Справа № 683/1987/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 втратившою право на користування житловим приміщенням житловим будинком № 96 по вул. Юридика м. Старокостянтинів Хмельницької області.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 96 по вул. Юридика м. Старокостянтинів. У вказаному будинку зареєстрована її онука відповідачка ОСОБА_3, яка з 2014 року постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації, що перешкоджає їй розпорядитися своїм майном, зокрема, оформити субсидію. В позасудовому порядку вона не може вирішити дане питання, оскільки відповідачка перебуває за межами України.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та обставини, заявлені на їх обґрунтування.

Відповідачка направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється власницею будинку № 96 по вул. Юридика м. Старокостянтинів Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 09 січня 1987 року.

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради № 9684 від 07 серпня 2017 року, в житловому будинку № 96 по вул. Юридика м. Старокостянтинів разом з власницею ОСОБА_1 зареєстровані її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За змістом акта обстеження житлових умов депутата Старокостянтинівської міської ради VII скликання ОСОБА_5, складеного 07 серпня 2017 року, ОСОБА_3 хоча зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, за вказаною адресою не проживає.

Вказані обставини в судовому засідання підтвердили також свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вказавши, що вони проживають по сусідству з позивачкою, її онука ОСОБА_3 з 2014 року не проживає в належному їй будинку.

Частинами 1 та 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Оскільки між позивачкою та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користується заявленим будинком з 2014 року, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Юридика, 96 м. Старокостянтинова Хмельницької області.

При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, на підставі ч. ч. 1, 4 статті 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Юридика, 96 м. Старокостянтинів Хмельницької області.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя _______________