Справа №705/146/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Умань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач вказує, що відповідно до договору № б/н від 07.07.2012 року, відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача на заяві. В позові вказано, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Також, в позові вказано, що у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість в сумі 21270,16 грн., яка складається з наступного: 1598,23 грн. - заборгованість за кредитом; 15182,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 989,06 грн. штраф (процентна складова). Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобовязання, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 21270,16 грн. за кредитним договором № б/н від 07.07.2012 року в примусовому порядку та покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак на адресу суду подав клопотання, в якому просив справу слухати без участі представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак, представником відповідача на адресу суду було подано клопотання про розгляд справи без участі відповідача та її представника.

При цьому, 15.08.2017 року представником відповідача в судовому засіданні було подано заперечення на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк». В запереченні вказано, що ОСОБА_2 позов не визнає, вважає його надуманим, безпідставним, а тому таким, що не підлягає до задоволення. Представник відповідача вказує, що ОСОБА_2 дійсно подавала до Банку заяву від 07.07.2012 року з метою отримання банківської пластикової картки «Універсальна», щоб мати можливість перераховувати на неї власні кошти та використовувати її при безготівкових розрахунках, решта наведених внутрішньо-розпорядчих документів Банку відповідачем не підписувалося. В запереченні вказано, що заява не містить доказу того, що у ній визнаються саме ті Правила та Умови кредитування, на які посилається позивач, так як в такому випадку на примірнику самих цих документів (бажано на кожній їх сторінці має бути засвідчувальний підпис відповідача). Представник відповідача зазначає, що заява не є доказом отримання кредитних коштів, а може бути лише підставою для їх отримання лише розрахунок позову, який здійснений на підставі первинної, базової суми кредитного боргу, факт надання якого позивачем відповідачу не є доведеним і підтвердженим. Розроблені Банком Умови та Правила конкретно відповідача у даній справі не стосуються, оскільки в них не йдеться про ОСОБА_2, вони не містять її підпис на підтвердження факту ознайомлення саме з ними та саме їх погодження у редакції, наданій Банком суду, тощо. Крім того, в запереченні вказано, що відповідачка після подання Заяви до Банку могла не виявити бажання на отримання саме кредитних коштів, які обліковувались на тій же картці загальним сальдо. Позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, що зазначений у позовній заяві кредит отримувався ОСОБА_2 В запереченні вказано, що пунктом 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. У відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється, зокрема вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідач вказує, що у зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. З наданого позивачем розрахунку позову вбачається, що борг ОСОБА_4 перед Банком як прострочена заборгованість виник з 07.08.2012 р. Позивач звернувся до суду з даним позовом у грудні 2016 року. Сторони не скористались наданим ним ст. 259 ЦК України щодо збільшення позовної давності. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Позивач у позовній заяві стверджує, що строк повернення кредиту відповідає строку дії виданої відповідачці платіжної картки. У той же час, цей строк у позовній заяві не зазначено, а тільки вказано, що картка була видана 07.07.2012 р. В запереченні також зазначено, що позивач звернувся до суду після спливу встановленої загальної та спеціальної позовної давності, його розрахунок позову не враховує інституту позовної давності в цивільному законодавстві, у звязку з чим, у випадку визнання судом обґрунтованості позовних вимог, відповідач просить застосувати по відношенню до позивача наслідки пропуску ним позовної давності, передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України, як підставу для відмови у позові. Представник відповідача вказує, що позовна заява не містить нормативно-правового обґрунтування стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів. Тобто, розмір нарахованої неустойки є неспівмірним з понесеними Банком збитками, докази яких, суду не надані. Позивач не надав доказів того, що даний кредит не є списаними чи відступленими третім особам і обліковується на балансі позивача. В запереченні представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки він є необґрунтованим.

13.10.2017р. за вх.. № 20684 на адресу суду надійшло пояснення від представника ПАТ КБ «Приват Банк», в якому вказано, що укладення договору здійснюється за принципом укладення між Банком та клієнтом договору приєднання ( ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та тарифів. Представник зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву ОСОБА_1 та клієнт приєднується і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Представник банку вказує, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства України. В поясненнях вказано, що ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. В даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Крім того, в поясненнях вказано, що до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідовується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав картку та користувався нею, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Представник Банку у поясненнях зазначає, що відповідно по даному договорі було відрито картковий рахунок та було встановлено кредитний ліміт на картку і видно картку, а сума обовязкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Тобто, кредитна картка є поновлюваною кредитною лінією ( поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту). Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки ( місяць та рік). Катка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, в поясненнях вказано, що строк картки ОСОБА_2 до останнього дня - 04.2016 року. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вказує, що обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні не відповідають дійсності, а строк позовної давності, як загальний так і спеціальний, позивачем дотримано при зверненні до суду.

Ввивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

ОСОБА_2 уклала кредитний договір № б/н від 07.07.2012 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким отримала кредит у розмірі 1600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_2 при укладанні договору підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком Кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

У заяві ОСОБА_2 та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.2.13. передбачено, що для перевипуска Карти до закінчення її строку дії Клієнт зобовязаний звернутися у відділення Банку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме, - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно із п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, що становить, станом на 31.10.2016 року, в сумі 21270,16 грн., яка складається з наступного: 1598,23 грн. - заборгованість за кредитом; 15182,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 989,06 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в т.ч. з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

За п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою із зміною Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Як передбачено п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Згідно із п. 2.1.1.3.5 Умов клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

ОСОБА_2 взяла на себе за кредитним договором зобов'язання та у встановлені терміни добровільно їх не виконала і кошти позичальнику не повернула.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому у законодавстві визначаються різні поняття: такі як "строк дії договору" та "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК України).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, ОСОБА_2 07.07.2012 року було змінено кредитний ліміт: 1600 грн. та у довідці вказано, що строк дії карти 04/16р.

Як вбачається з реєстру № 8840432 про направлення позовів до Уманського міськрайонного суду, позовні заяви ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 та інших, було направлено 10.12.2016 р. ( № 858687).

Як вбачається з виписки по карті ОСОБА_2 № 4149*******0540 за період з 01.07.2012 року по 05.10.2017року, відповідач користувалася платіжною (кредитною) картою, здійснювала зняття готівки у банкоматах м.Києва, проводила розрахунки у терміналах самообслуговування та розраховувалася за покупку товарів у магазинах.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність банківський кредит це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За загальним правилом, згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору (Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 19 березня 2014 року в справі №614цс14).

Судом встановлено, що відповідно до Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. З матеріалів справи вбачається, що термін дії картки відповідача закінчився у квітні місяці 2016 року.

З урахуванням обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть належати: визнання пред'явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів.

З огляду на вищевикладене суд не може прийняти до уваги твердження відповідача та її представника про те, що при зверненні до суду позивачем було пропущено строки позовної давності, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Крім того, суд не може прийняти до уваги твердження відповідача та її представника про те, що позовна заява не містить нормативно-правового обґрунтування стягнення неустойки у вигляді пені та штрафів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч 3. ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, саме боржник повинен довести наявність підстав для зменшення розміру неустойки.

Істотними умовами можна вважати ступінь виконання зобов»язання боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та процентів, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін /не тільки боржника/, які заслуговують на увагу.

Суд вважає, що підстави для зменшення розміру нарахованої пені та штрафу відсутні, оскільки відповідач в ході розгляду справи судом не надала доказів наявності обставин, які мають істотне значення в розумінні ст.. 551 ЦК України та дають підстави для зменшення розміру неустойки.

Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх сприйняття та аналізу.

Відповідач та представник відповідача не надали суду переконливих доказів на спростування розрахунку наданого позивачем, не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, доводів невідповідності розрахунку Умовам та Правилам та вимогам закону наведено не було, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 21270 грн.16 коп.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88,208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.07.2012 року у розмірі 21270(двадцять одна тисяча двісті сімдесят) грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко