Справа № 159/2643/17 Провадження №22-ц/773/1445/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П.Ю.
Категорія:19 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

06 листопада 2017 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області Осіпук В. В., розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» в особі Ковельської філії Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго», третя особа Дубівська сільська рада Ковельського району, про зобов'язання укласти договір,

В С Т А Н О В И В:

У липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу не оплачену судовим збором.

Ухвалою апеляційного суду від 19 жовтня 2017 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху і апелянту був встановлений строк для усунення вказаного недоліку скарги - сплати судового збору.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_2 отримала 27 жовтня 2017 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак ні у встановлений строк, ні на час винесення даної ухвали недоліки не усунено.

31 жовтня 2017 року до апеляційного суду від позивача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій вона, покликаючись на вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», вказувала, що є особою звільненою від сплати судового збору за апеляційне оскарження рішення суду.

Однак, такі твердження позивача - апелянта ОСОБА_2 є хибними і суперечать вимогам Закону України «Про судовий збір».

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 цього Закону підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті п'ятої Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб'єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії ( об'єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об'єктів справляння судового збору.

Статті 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначають, що об'єктом справляння судового збору є процесуальний документ - позовна заява, інша заява, апеляційна, касаційна скарги, заява про перегляд судового рішення Верховним Судом України тощо. Розмір ставки судового збору так само залежить передусім від об'єкта справляння судового збору.

Аналізуючи норму частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у її системному зв'язку з положеннями статей 1 - 6 Закону України «Про судовий збір» слід дійти до висновку, що споживач, право якого порушене і який у зв'язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору за подання саме позовної заяви до суду першої інстанції, та має обов'язок щодо сплати судового збору при вчинені відповідних дій у всіх інших судових інстанціях.

Оскільки споживач не звільняється від сплати судового збору за подання до суду інших документів як окремих об'єктів справляння судового збору, зокрема апеляційної, касаційної скарг, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України, то у таких випадках він зобов'язаний сплатити судовий збір у розмірі ставки, визначеної відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене, підстав для звільнення позивача ОСОБА_2 від сплати судового збору немає.

Відповідно до ст. ст. 121, 297 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без сплати судового збору, постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення скарги без руху, про що повідомляє апелянта і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання апелянтом цієї ухвали. Якщо апелянт відповідно до ухвали суду у встановлений строк сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання. Інакше апеляційна скарга вважається неподаною і повертається апелянту.

За наведених обставин та з урахуванням вимог вказаної норми цивільного процесуального права апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 слід вважати неподаною і повернути апелянту.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі визнати неподаною і повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Суддя