Справа № 369/7452/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/3997/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 30.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В, ОСОБА_2,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивачка звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_6 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В добровільному порядку відповідач допомоги не надає, тому звернулася з даним позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_4 аліменти на її користь у розмірі 200 євро щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: 94200 Іврі-сюр-Сен, проспект Моріса Тореза, буд. 203, Франція, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, - аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 Даніель, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 11 серпня 2016 року

Стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у сумі 640 грн. (шістсот грн.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що батьками ОСОБА_4 Даніель, ІНФОРМАЦІЯ_5, є ОСОБА_4 Мохамед та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження I-БК №310693, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києва.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що розмір коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Стаття 180 СК України встановлює обов"язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов"язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо того, що неповнолітня дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утримання та наявність двох неповнолітніх дітей у відповідача не звільняє його від стягнення з нього на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Натомість, колегія суддів бере до уваги посилання представника відповідача, щодо того, що стягнення у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, замість розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмір 50 евро, що унеможливить виконання рішення іменем України на території Французької Республіки, оскільки зазвичай аліменти в цій державі стягуються в твердій грошовій сумі.

В силу ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: