Справа № 703/2092/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

з секретарем судового засідання Бондаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Сміла-ліфт» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення компенсації за невикористану відпустку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Сміла-ліфт» про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 9 березня 2016 року по 16 травня 2017 року працював в КП «Сміла-ліфт» на посаді електромеханіка з ліфтів 1 розряду.

Оскільки після звільнення з ним не проведено повного розрахунку, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 7646 грн. 50 коп. заборгованості по заробітній платі за період з 1 січня по 16 травня 2017 року, включаючи вихідну допомогу, та 5238 грн. 59 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17 травня по 4 липня 2017 року.

В судовому засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в звязку з її виплатою. Підтримав позов лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник відповідача позов в частині стягнення середнього заробітку визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 у відповідності з наказом № 26 від 9 березня 2016 року позивача було прийнято на посаду електромеханіка з ліфтів 1 розряду в КП «Сміла-ліфт». Наказом № 19 від 16 травня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у звязку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу у день звільнення належних звільненому працівникові сум, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічні норми містяться і в Постанові Пленуму ВСУ № 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", у відповідності з п. 20 якої установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У відповідності з випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 і що не заперечується самим позивачем, 3 жовтня 2017 року йому була повністю виплачена заборгованість по заробітній платі.

Проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють правовідносини, які склались між сторонами та вивчивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено строки розрахунку із позивачем при його звільненні, а саме розрахунок було виплачено через 139 днів після звільнення позивача. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку із позивачем.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток лише за період з 17 травня по 4 липня 2017 року в розмірі 5238 грн. 59 коп. і відповідач визнав позов в цій сумі, з КП «Сміла-ліфт» на користь позивача підлягає стягненню заявлена сума середнього заробітку.

Так як позивач при зверненні до суду з позовом про захист порушеного трудового права звільнений від сплати судових витрат, суд згідно вимог ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне відшкодувати ці витрати за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, ст. 117 КЗпП України, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Сміла-ліфт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволити повністю.

Стягнути з комунального підприємства «Сміла-ліфт» на користь ОСОБА_1 5238 грн. 59 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з комунального підприємства «Сміла-ліфт» на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: В. О. Прилуцький