Справа № 369/4858/16-ц
Провадження № 2/369/67/17
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

за участю секретаря: Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про визнання недійсними рішень, скасування державної реєстрації права власності та витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що прокуратурою області за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000045 встановлено ряд порушень вимог земельного законодавства під час припинення права постійного користування земельними ділянками державного підприємства «Науково- дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

Так, розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 15.11.2002 № 434 ДП «Пуща-Водиця» надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку загальною площею 421,4907 га та видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003662, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 15.11.2002 за № 550.

Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою до ДП «НДВА «Пуща- Водиця» направлено лист від 14.08.2013 № 1-12/895 щодо розгляду питання можливості передачі до земель запасу сільської ради земельних ділянок загальною площею 58,8597 га, які розташовані в межах с. Петропавлівська Борщагівка та перебувають в постійному користуванні згаданого державного підприємства.

Цим же листом сільська рада, у звязку з значним ростом кількості населення та необхідністю будівництва дитячого садка, школи та спортивного комплексу, клопотала перед ДП «НДВА «Пуща-Водиця» про можливість передачі до земель запасу іншої земельної ділянки площею 4,5413 га, яка також знаходиться на території вказаного села.

В свою чергу, після погодження листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.08.2013 № 37-31-1-13/17108, ДП «НДВА «Пуща-Водиця» листом від 27.08.2013 № 792 повідомило Петропавлівсько- Борщагівську сільську раду про те, що агрокомбінат не заперечує проти припинення права постійного користування в порядку, встановленому законодавством, частиною земельної ділянки площею 63,401 га, яка знаходиться в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради та перебуває в постійному користуванні державного підприємства на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-КВ №003662 від 15.11.2012.

Рішенням від 17.10.2013 № 11 Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада припинила право постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 63,401 га, які розташовані в межах села Петропавлівська Борщагівка.

В подальшому, за рахунок вищевказаної земельної ділянки, згідно рішення сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 12.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради гр. ОСОБА_2» останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,9000 га із кадастровим номером :01:053:5028, за рахунок спірної земельної ділянки.

Згодом, ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно та відчужила набуту земельну ділянку на користь ОСОБА_1 згідно договору дарування земельної ділянки від 15.01.2014, який зареєстровано в реєстрі за № 53.

Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 9958003 від 15.01.2014.

В подальшому, ОСОБА_1 здійснив поділ належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :01:053:5028 площею 0,9000 га на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :01:053:5049 площею 0,8999 га та :01:053:5048 площею 0,0001 га.

Вказане підтверджується листом управління Держгеокадастру у Києво- Святошинському районі від 17.05.2016 № 10-1012-99.5-831/2-16.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59314173 та № 59314335, на підставі рішень приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 22.04.2016 № 29373007 та № 29371819 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:053:5048 та :01:053:5049.

В той же час, вивченням законності припинення права постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельною ділянкою площею 63,401 га на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради установлено, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 № 11 прийнято з перевищенням компетенції та з порушенням вимог Земельного кодексу України з огляду на наступне.

Так прокурор зазначає, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 № 11 «Про припинення права постійного користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» в межах Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради», а також рішення від 12.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради гр. ОСОБА_2» прийняті всупереч ст.ст. 116, 122, 142 Земельного кодексу України, ст.ст. 20, 56 Закону України «Про землеустрій», п.п. 4, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та мають бути визнані недійсними у судовому порядку.

Посилаючись на вищевикладене прокурор просив суд визнати визнати недійсним рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 № 11 «Про припинення права постійного користування на земельні ділянки сільськогосподарського призначення ДП «Науково-дослідний виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» в межах Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради» та рішення від 12.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради гр. ОСОБА_2». Визнати недійсним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 29373007 від 22.04.2016 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:053:5048; індексний номер 29371819 від 22.04.2016 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:053:5049; Витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Київській області із незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки: площею 0,8999 га, з кадастровими номером :01:053:5049 та площею 0,0001 га з кадастровим номером :01:053:5048, які розташовані в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, грошова вартість якої 9792 грн. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області (м. Київ, ОСОБА_5 Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача - 5641.

Протягом розгляду справи прокурором подано заяву про уточнення позовних вимог, де просив суд п. 3 прохальної частини позову читати в наступній редакції: витребувати на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Київській області із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9000 га з кадастровим номером :01:053:5059, яка розташована в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав. Просив суд застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи Державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

Вислухавши думку учасників процесу, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

У ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними обєктами права власності народу відповідно до закону.

За правилами ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У ст. 3 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Згідно зі ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах України.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Як встановлено у судовому засіданні, прокуратурою області за результатами вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000045 встановлено ряд порушень вимог земельного законодавства під час припинення права постійного стування земельними ділянками державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (далі - ДП «НДВА ща-Водиця»).

Згідно розпорядженням Києво-Святошинської районної державної іністрації від 15.11.2002 № 434 ДП «Пуща-Водиця» надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку загальною площею 421,4907 га та видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №003662, який зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 15.11.2002 за № 550.

Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою до ДП «НДВА «Пуща-водиця» направлено лист від 14.08.2013 № 1-12/895 щодо розгляду питання можливості передачі до земель запасу сільської ради земельних ділянок загальною площею 58,8597 га, які розташовані в межах с. Петропавлівська Борщагівка та перебувають в постійному користуванні згаданого державного підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, цим же листом сільська рада, у звязку з значним ростом кількості населення та необхідністю будівництва дитячого садка, школи та спортивного комплексу, клопотала перед ДП «НДВА «Пуща-Водиця» про можливість передачі до земель запасу іншої земельної ділянки площею 4,5413 га, яка також находиться на території вказаного села.

В подальшому після погодження листом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27.08.2013 № 37-31-1-13/17108, ДП «НДВА Пуща-Водиця» листом від 27.08.2013 № 792 повідомило Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду про те, що агрокомбінат не заперечує проти припинення права постійного користування в порядку, встановленому законодавством, частиною земельної ділянки площею 63,401 га, яка знаходиться в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради та перебуває в постійному користуванні державного підприємства на підставі державного акту про право постійного кристування землею серія ІІ-КВ№ 003662 від 15.11.2012 року.

В подальшому, за рахунок вищевказаної земельної ділянки, згідно рішення сесії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 12.12.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради гр. ОСОБА_2» останній передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,9000 га із кадастровим номером :01:053:5028, за рахунок спірної земельної ділянки.

Згодом, ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно та відчужила набуту земельну ділянку на користь ОСОБА_1 згідно договору дарування земельної ділянки від 15.01.2014, який зареєстровано в реєстрі за № 53.

Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер 9958003 від 15.01.2014.

В подальшому,, ОСОБА_1 здійснив поділ належної йому земельної ділянки з кадастровим номером :01:053:5028 площею 0,9000 га на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :01:053:5049 площею 0,8999 га та :01:053:5048 площею 0,0001 га.

Вказане підтверджується листом управління Держгеокадастру у Києво- Святошинському районі від 17.05.2016 № 10-1012-99.5-831/2-16.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 59314173 та № 59314335, на підставі рішень приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 22.04.2016 № 29373007 та № 29371819 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:053:5048 та :01:053:5049.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що права постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельною ділянкою площею 63,401 га на території Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради установлено, що рішення Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 № 11 прийнято з перевищенням компетенції та з порушенням вимог Земельного кодексу України.

Вважає, що якщо порядок припинення права користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельними ділянками дотримано не було, оскаржуване рішення по своїй суті є незаконними, а отже всі подальші рішення сільської ради стосовно відведення земельних ділянок є протиправними та підлягають визнанню недійсними.

Згідно вимог ст. 16 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об»єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першоюстатті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст. 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов»язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до вимог ст. ст. 123, 125, 126 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно вимог ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до вимог ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при вирішенні в судовому порядку питанняпро недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові норми і практику Верховного суду України та Європейського суду в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від такого права, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом тощо.

Частинами 3, 4 ст. 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови місцевої державної адміністрації видаються на виконання законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 4 ст. 142 ЗК України власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Відповідно до пп. 68 п. 4 Указу Президента України «Про Міністерство аграрної політики та продовольства України» від 23 квітня 2011 року № 500/2011 не вказується про затвердження Кабінетом Міністрів України рішень Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Згідно п. 4 розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання збереження об'єктів державної власності» від 11 лютого 2010 року № 318-р визначено, що Державному комітетові із земельних ресурсів разом із заінтересованими центральними органами виконавчої влади та іншими суб'єктами управління об'єктами державної власності, у тому числі Національними та галузевими академіями наук, не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Слід відмітити, що заборона центральними органами виконавчої влади та іншими суб'єктами управління об'єктами державної власності здійснювати свої повноваження, яка встановлена розпорядженням Кабінету Міністрів України, суперечить законодавчим актам України та Конституції України так як в ст. 18 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

З огляду на наведене, відповідач при прийнятті рішення від 17.10.2013 року за №11 діяв у чіткій відповідності до вимог зазначеного вище чинного законодавства, яке має вищу юридичну силу.

Відповідно до п. «а» ст. 141 ЗК України (в редакції станом на час припинення права користування) підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Як вбачається із матеріалів спарви ДП «НДВА «Пуща-Водиця» здійснювало відмову від права постійного користування і не здійснювало відчуження спірної земельної ділянки.

Частинами 3-4 ст. 142 ЗК України передбачено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно пункту 1.1, 5.5. Наказу Міністерства аграрної політики України «Про затвердження примірного статуту державного підприємства, віднесеного до сфери управління Мінагрополітики» від 12 грудня 2008 року № 826 державне підприємство засновано на основі державної власності, входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України (надалі - Уповноважений орган управління) і є підзвітним йому. Підприємство не має права без попереднього погодження з Уповноваженим органом управління приймати рішення щодо вилучення чи добровільної відмови від користування земельною ділянкою, укладання договорів про спільну діяльність (спільний обробіток земельних ділянок) та інших видів договорів, що можуть призвести до вилучення земельних ділянок, зміни цільового призначення земельних ділянок або їх частин, які закріплені за підприємством на праві постійного користування.

Тому, на виконання вказаних норм, ДП «НДВА «Пуща-Водиця» звернулось до ОСОБА_7 сільської ради з заявою про відмову від права постійного користування земельною ділянкою, попередньо отримавши погодження Міністерства аграрної політики та продовольства України, тобто з дотриманням норм законодавства, що підтверджується листом від 27.08.2013 року за № 37-31-1-131/17108.

Отже, ДП «НДВА «Пуща-Водиця» скористалося своїм правом добровільно відмовитися від користування вищевказаними земельними ділянками, погодивши відмову з Міністерством аграрної політики та продовольства України, звернувшись з заявою до ОСОБА_7 сільської ради, як до власника земельної ділянки відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України на момент звернення, а авідповідач і на підставі заяви прийняв рішення про припинення права користування земельними ділянками, про що повідомила орган державної реєстрації, що відповідно підтверджується рішення за №11 Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 17.10.2013 року.

Припинення права постійного користування не може вважатись відчуженням, так як власник земельної ділянки не змінюється, а сама земельна ділянка залишається у власності держави.

Як було вже зазначено, ДП «НДВА «Пуща-Водиця» у відповідності до ст. 142 ЗК України скористалося своїм правом добровільно відновитися від користування вищевказаними земельними ділянками, погодивши відмову з Міністерством аграрної політики та продовольства України, звернувшись з заявою до відповідачав, як до власника земельної ділянки відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗК України на момент звернення, а відповідач ОСОБА_7 сільська рада на підставі заяви прийняла рішення про припинення права користування земельними ділянками, про що повідомила орган державної реєстрації.

Отже, відповідачем при вирішенні питання про припинення права користування земельними ділянками не порушувала норми права вказані прокурорам, так як відповідно до чинних нормативно-правових актів України у разі припинення права постійного користування земельною ділянкою в порядку встановленому ч 3, 4 ст. 142 ЗК України документація з землеустрою не розробляється.

Таким чином, оспорювані рішення відповідача прийняті у відповідності до діючого законодавства України і передбачені законом підстави для визнання його незаконним та скасування відсутні, тому в задоволенні позову в цій суд відмовляє.

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 321, 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, ст..ст. 141, 142, 152, 155 Земельного кодексу України та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів, починаючи з дня наступного після його проголошення.

Суддя Д.Д.Усатов