РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

предстаника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з цим позовом до ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позов аргументувала тим, що 05.04.2007 року померла мати позивача ОСОБА_4, на час смерті з якою ніхто не проживав та не був зареєстрований. Згідно договору дарування від 28.03.2007 року зареєстрованому в Вінницькому ООБТІ 11.05.1995 року її батько, який помер 25.11.2007 року, подарував їй 1/2 частину житлового будинку в селі Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, по вул. Шевченка, 56а.

При зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після смерті матері, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Крім того згідно інвентаризаційної справи № 103 на житловий будинок по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області була проведена реєстрація права власності на 1/2 частину житлового будинку за позивачем на підставі договору дарування, реєстрація права власності на іншу 1/2 частину житлового будинку проведена не була.

Згідно довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської Жмеринського району Вінницької області земельна ділянка за адресою: с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, по вул. Шевченка, 56а не приватизована, державний акт на неї не видавався.

10.08.2017 ухвалою судді вказаний позов було залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

18.08.2017 позивачка відповідно до наданої до суду заяви недоліки позову, визначені в ухвалі суду про залишення позову без руху, не усунула, вказавши що вони будуть усунуті в судовому засіданні під час дослідження доказів та оцінки їх судом.

21.08.2017 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено до попереднього судового засідання.

18.09.2017 було проведено попереднє судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Витребувано із Жмеринської районної державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті ОСОБА_4 та із Жмеринського районного структурного підрозділу КП «ВООБТІ» матеріали інвентаризаційної справи № 103 на житловий будинок № 56а по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області.

В судовому засіданні позовні вимоги представник позивача ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 підтримали повністю і просили їх задовольнити з підстав зазначених вище. Додатково повідомили, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування батька ОСОБА_5 належить 1/2 будинку № 56а по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області. Батько помер 25.11.2007. Мати померла 05.04.2007. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 вищезазначеного будинку. Після смерті матері спадщину прийняла ОСОБА_1 та її батько, яки помер через сім місяців після матері. Спадковий будинок перебудовувався. До дня своєї смерті батько з матірю проживали разом як одна сімя в будинку № 56а по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області. Інші спадкоємці відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області в судове засідання не зявився, подав заяву, відповідно до якої не заперечував щодо задоволення позову, а справу просив розглянути у його відсутність.

Суд за погодження із позивачем, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача та представника відповідача.

01.11.2017 суд виніс ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжив судовий розгляд, оскільки визнання відповідачами позову суперечить закону.

Заслухавши сторін, які зявилися в судове засіданні, дослідивши матеріали справи суд приходить таких висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач ОСОБА_6 народилася 22.10.1969 року, її батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, позивач 06.11.1988 року уклала шлюб з ОСОБА_8 і змінила прізвище «Сировятник» на «Косюга» (а.с.11, 12).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, мати позивача ОСОБА_4 померла 05.04.2007 року в с. Мала Жмеринка Жмеринського району (а.с.9), батько позивача ОСОБА_7 помер 25.11.2007 року в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області (а.с.10).

Згідно з копією договору дарування батько позивача ОСОБА_7 подарував ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку по вул. Шевченка, 51а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, відомості про що були зареєстровані в Вінницькому ООБТІ 11.05.1995 року за №115 (а.с.5, 6).

Відповідно до довідки №1304 від 07.08.2017 року виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_4 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13).

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області за ОСОБА_4 рахується 1/2 частина житлового будинку за адресою вул. Шевченка, 56а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області (а.с.14).

Відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області земельна ділянка площею 0,2500 га, що розташована за адресою: с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області не приватизована, державний акт на неї не виготовлявся та не видавався (а.с.15).

Відповідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.08.2017 року №1301/02-31, державний нотаріус Жмеринської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садибний житловий будинок, що знаходиться по вул. Шевченка, 56а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене майно (а.с.16).

Відповідно до довідки виданої Комунальним підприємством «ВООБТІ» згідно інвентаризаційної справи № 103 на житловий будинок № 56а по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області на підставі договору дарування була проведена реєстрація права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, реєстрація права власності на іншу 1/ 2 частину житлового будинку не проводилась (а.с.17).

Як вбачається із копії спадкової справи померлої 05.04.2007 ОСОБА_4, спадщину після її смерті прийняли дочка ОСОБА_1 та чоловік, а відповідно батько позивача, ОСОБА_7, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (заява від 16.05.2007 за №347). Свідоцтва про прийняття спадщини не видавались (а.с.45-49).

Як вбачається із інвентаризаційної справи № 103 на житловий будинок 56а по вул. Шевченка в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, 1/2 частина вказаного будинку зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору дарування 11.05.1995 за №115. На іншу 1/2 частину житлового будинку державна реєстрація права власності не проведена, правовстановлюючі документи на цю частину будинку відсутні. Відомості про належність неоформленої 1/2 частини житлового будинку не зазначені. Також в інвентаризаційній справі є відомості, що прибудова до будинку позначена в плані літ. "а1" побудована самочинно, також самочинно збудовано приміщення будинку, позначене в плані № 1-1 загальною площею 2,0 м кв., приміщення 1-2 загальною площею 3,8 м кв., приміщення 1-3 загальною площею 14,8 м кв., приміщення 1-7 загальною площею 7,0 м кв. (а.с.20-21 інвен. справи).

Відповідно до акту поточних змін в результаті обстеження будинку по вул. Шевченка, 56а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області під час обстеження житлового будинку, господарських будівель виявлено зміни, зокрема веранда літ «а», погріб літ. «п/а» - знесені, житлова площа будинку збільшилась з 39,4 кв. м на 54,1 кв. м (а.с.38 інвен. справи).

Згідно листа адресованого голові ОСОБА_3 сільської ради по вул. Шевченка, 56а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області самочинно збудовані побудова літ «а1» загальною площею 27,6 кв. м при цьому збільшена загальна площа будинку на 27,6 кв. м (а.с.36 інвент. справи).

Стан приміщень будинку на час розгляду справи невідомий, адже технічний паспорт в матеріалах інвентаризації відсутній, позивач такий суду не надала.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно із ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Як достовірно встановлено із копії спадкової справи померлої 05.04.2007 ОСОБА_4, спадщину після її смерті прийняли дочка - ОСОБА_1, яка в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, та її переживший чоловік, а відповідно батько позивача, ОСОБА_7, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не подавав заяву про відмову від неї.

А тому 1/2 частка житлового будинку по вул. Шевченка, 56а в с. Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області, яка рахувалася за ОСОБА_4, після її смерті по 1/4 частці успадкували ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Оскільки ОСОБА_7 не встиг оформити своїх спадкових прав на 1/4 частку будинку після смерті дружини ОСОБА_4, так як помер 25.11.2007, у позивача ОСОБА_1 відповідно виникло право на спадщину після смерті батька на 1/4 частку цього будинку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3, 5 ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину.

Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб'єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК.

Самочинно реконструйований будинок, якщо порушено вимоги ч. 1 ст. 376 ЦК, не створює право власності у спадкодавця, не може входити до складу спадщини, а отже, не дає підстав для виникнення права власності у спадкоємців.

Нормами ст.ст. 10, 11 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, розглянувши справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11ЦК України).

Вищевказані норми розяснювались судом позивачці та її представнику під час розгляду справи, однак вони наполягали на розгляді справи на підставі наявних доказів і в межах заявлених позовних вимог.

Суд не бере до уваги довідку №1304 від 07.08.2017 видану виконавчим комітету ОСОБА_3 сільської ради Жмеринського району Вінницької області про те, що на час відкриття спадщини разом з ОСОБА_4 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13), оскільки це спростовується показаннями, наданими позивачкою в судовому засіданні і копією матеріалів спадкової справи.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів встановлені обставини, які унемодливлюють задовлення позову в межах заявлених позовних вимог.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. Суд вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого права, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270, ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 6, 8, 10, 11, 57, 60, 61, 147, 169, 208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_10