АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1127/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1880/17Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокум. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вільна профспілка машиністів України Первинна профспілкова організація локомотивне депо Полтава до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» виробничий підрозділ «Локомотивне депо Полтава» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконним та скасування наказів про оголошення догани та звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 19 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі у ПАТ «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничому підрозділу «Локомотивне депо Полтава» на посаді машиніста тепловоза (в одну особу) з дня незаконного звільнення 19 лютого 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава» на користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу по день винесення рішення по справі в сумі 141 590, 80 грн. з утриманням всіх належних платежів.

Визнано незаконними та скасовано наказ № 8 від 22 січня 2016 року про оголошення догани, наказ № 27/ОС від 19 лютого 2016 року про звільнення за систематичне порушення трудових обовязків без поважних причин.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді машиніста тепловоза (в одну особу) з дня незаконного звільнення 19 лютого 2016 року та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава» на користь держави судовий збір у сумі 2 518, 30 грн.

Рішення оскаржило ПАТ «Укрзалізниця», яке в апеляційній скарзі, посилаюсь на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і закрити провадження у справі. Вважає, що судом не було встановлено належного відповідача по справі, що понесло за собою розгляд справи неналежним судом. Також звертає увагу, що судом допущено неналежну оцінку матеріалів справи, з яких вбачається факт порушення позивачем трудової дисципліни.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 працевлаштований на виробничому підрозділі «Локомотивне депо Полтава» регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», займаючи посаду машиніста тепловоза (в одну особу). (т. 1 а.с. 10-14).

Згідно протоколу по енергозбереженню локомотивного депо Полтава Південної залізниці від 18-20.01.2016 року, на яких був присутній позивач і яким надавалися пояснення, оперативними засіданнями було встановлено що за грудень 2015 року машиністом ОСОБА_2 допущено витрата палива вище встановленої норми 20 кг., за підсумками 4-го квартала 2015 року встановлено перевитрату палива, яка становила 24 кг, за підсумками 2015 року машиністом ОСОБА_2 допущено перевитрату палива в розмірі 300 кг (т. 1 а.с. 89).

Згідно пояснень машиніста ОСОБА_2 від 18 січня 2016 року, у 2015 році він працював на маневровивізному локомотиві по ст. Селещина, допустивши перевитрату дизельного палива у кількості 300 кг з причин вказаних у раніше наданих поясненнях (т. 1 а.с. 94 на звороті).

За результатами засідання даного штабу було запропоновано підготувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності машиніста ОСОБА_2, згідно ст. 147 КЗпП України за порушення п. 3. 1., 3. 12., п. 5 Інструкції Локомотивній бригаді № ЦТ-106, затвердженої наказом Укрзалізниці 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, наказу ТЧ №5, № 394 від 09.12.2014 року п.1.2, а саме: за неодноразове допущення витрати ПЕР вище встановленої норми протягом 2015 року, не надання своєчасно пояснення після виконання поїздки з перевитратою ПЕР, та допущення найбільшої перевитрати палива за 2015 рік (т.1. а.с.88-89).

Відповідно до наказу № 7-С від 22 січня 2016 року «Про розгляд результатів паливо використання на тягу поїздів, результатів використання котельно-пічного палива на виробничі потреби, роботу машин та механізмів, виконання заходів згідно наказу 279-ЦЗ та інших заходів по енергозбереженню за грудень, 4-й квартал та 2015 рік», вирішено підготувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності машиніста ОСОБА_2 згідно ст. 147 КЗпП України за вчинення зазначених у протоколі порушень (т. 1 а.с. 90).

Наказом № 8 від 22 січня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_2 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Згідно змісту наказу підставою для його винесення було допущення машиністом ОСОБА_2 витрат дизельного палива вище встановленої норми, при роботі на маневрововивізному локомотиві по ст. Селещина. Крім того, машиністом ОСОБА_2 допущено неодноразові перевитрати, останнім не було надано пояснення за поїздку з перевитратою та за підсумками 2015 року ОСОБА_2 було допущено найбільші перевитрати. Таким чином, машиніст ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3.1, п. 3.12, п. 5 Інструкції Локомотивній бригаді ЦТ-106, затвердженої наказом Укрзалізниці 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, та наказу ТЧ-5 №394 від 09.12.2014 року. (т.1. а.с.87-88).

У відповідності до п. 3.1. Інструкції Локомотивній бригаді ЦТ-106, затвердженої наказом Укрзалізниці 22.11.2004 року № 876/ЦЗ (далі Інструкції) працівники Локомотивної бригади повинні знати і чітко виконувати вимоги правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, чинних інструкцій, наказів, указівок та інших нормативно - правових актів, віднесених до кола обовязків працівників локомотивних бригад, правил та інструкцій з безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки при експлуатації, ремонті локомотивів (МВРС).

Відповідно до п. 3.12 Інструкції, працівники локомотивних бригад повинні економно витрачати паливно енергетичні ресурси, обтиральні та інші матеріали, утримувати у справному стані довірений інвентар, інструмент та засоби індивідуального захисту.

Пунктом 5 Інструкції визначені підстави відповідальності за забезпечення: безпеки руху поїздів та маневрової роботи; вимог нормативних документів з охорони праці; виконання графіка руху поїздів; правильного режиму роботи локомотивів та їх вузлів, своєчасного усунення несправностей, достовірності інформації про несправності локомотивна; якості виконання технічного огляду локомотивів ТО-1; збереження обладнання, інструменту, засобів індивідуального захисту та сигнального приладдя; установлених норм витрат паливно-енергетичних ресурсів на тягу поїздів; виконання встановлених по колу обовязків вимог щодо забезпечення збереження вантажів, що перевозяться; достовірності заповнення облікових документів, виконання вимог Інструкції.

Працівники локомотивних бригад за невиконання або порушення своїх обовязків несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством (т. 1 а.с. 23-31).

Згідно акту перевірки стану нормування, зберігання, обліку та ефективності використання паливно енергетичних ресурсів у виробничому підрозділі ВП «Основне локомотивне депо Полтава» ТЧ-5 регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 19-21.01.2016 року. В ході вказаної перевірки встановлено, що по маршруті № 2009269 від 03.01.2016 року, тепловоз ЧМЕЗ -4261, машиніст ОСОБА_2, працюючи на дільниці Селещина - Полтава вказав у маршруті тривалість гарячого простою 1 год. 30 хв. і 0 год. 15 хв. холодного простою. Технік - розшифровщик підтвердив наявність зафіксованого машиністом у маршруті простою. Групою обліку на зафіксовану у маршруті роботу було розраховано норму витрат 188 кг. Фактичні витрати згідно маршрутного листа склали 179 кг, економія 9 кг. Проте, бортова система контролю зафіксувала тривалість холодного простою 3,1 години і гарячого 3,9 годин. Перерахувавши норму витрат на фактичну виконану роботу встановлено, що норма витрат становить 140 кг, перевитрати 39 кг, або 27,8% від заново розрахованої норми. Машиніст ОСОБА_2 «накатав» швидкостемірну стрічку також і в ніч з 31 грудня 2015 року на 01 лютого 2016 року, тим самим приховавши 5, 5 годин простою, із них 1, 6 години холодного (т. 1 а.с. 75-78).

Згідно пояснень ОСОБА_2 щодо акту перевірки від 25 січня 2016 року, ним заперечувалося втручання в роботу справнопрацюючих приладів безпеки ним не вчинялося, а наявність холодного і гарячого простоїв при розшифровці роботи «БИС-Р» виникло у звязку порушення техобслуговування, згідно інструкції з експлуатації (т. 1 а.с. 94).

Протоколом оперативного розбору акту перевірки стану нормування, зберігання, обліку та ефективності використання паливно енергетичних ресурсів у виробничому підрозділі ВП «Основне локомотивне депо Полтава» ТЧ-5 регіональної філії «Південна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 19-21.01.2016 року від 25 січня 2016 року, серед іншого було вирішено підготувати подання на профспілковий комітет щодо звільнення машиніста ОСОБА_2 за порушення вимог пунктів 2.4.1, 3.16 та пункту 5 посадової Інструкції «Локомотивній бригаді» № ЦТ 0106, затвердженої наказом Укрзалізниці 22.11.2004 року № 876/ЦЗ, а саме незанесення ОСОБА_2 до журналу ТУ-152 інформації про несправність системи БІС-Р, що могло стати передумовою необґрунтованого списання дизельного палива ( т. 1 а.с.79).

Наказом від 01 лютого 2016 року № 15-С, на підставі протоколу оперативного розбору при ТЧ від 25 січня 2016 року, наказано підготувати подання на профспілковий комітет, щодо звільнення машиніста ОСОБА_2 за вчинення вищезазначеного порушення (т. 1 а.с. 79). Подання було направлено голові виборного органу первинної профспілкової організації ВПМУ локомотивного депо Полтава (а.с. 85).

Згідно відповіді Вільної профспілки машиністів Первинної Профспілкової організації Локомотивного депо Полтава від 18 лютого 2016 року, рішенням профкому ВПМУ від 18 лютого 2016 року (протокол № 02/01) в наданні згоди на звільнення машиніста ОСОБА_2 відмовлено. Рішення обґрунтоване тим, що п. 3 ст. 40 КЗпП України передбачає застосування до працівників дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення лише за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Отже, одноразове застосування до працівників дисциплінарного стягнення у вигляді догани профкомом ВПМУ локомотивного депо Полтава не вважає системним. При цьому, в своєму рішенні профспілковою організацією вказувалось про те, що у поданні роботодавцем не наведено даних для застосування до машиніста ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення, яке було застосовано до нього раніше за допущене порушення без поважних причин , а не було викликано причинами, які слід було вважати поважними, таким чином, з огляду на наведені підстави, профком ВПМУ прийшов до висновку, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за виявлену невідповідність в показаннях годинника швидкостеміра не може вважатися співмірним з тяжкістю допущеного ним порушення ( т.1 а.с. 87).

Згідно наказу № 27/ОС від 19 лютого 2016 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з посади машиніста тепловоза з 19 лютого 2016 року, за п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обовязків без поважних причин. Підставами для звільнення ОСОБА_2 в наказі про звільнення останнього зазначено: наказ № 8 від 22.01.2016 року про оголошення догани за порушення трудової дисципліни; пояснювальна записка працівника; наказ № 15-С від 1.02.2016 року; протокол оперативної наради від 25.01.2016р.; пояснювальна записка працівника; Акт ревізії від 21.01.2016 року; подання профспілковому комітету № ТЧ5/01-02-169 від 08.02.2016 р (т. 1 а.с. 15). ОСОБА_2 з наказом ознайомлений 19 лютого 2016 року, про що свідчить його підпис.

Приймаючи до провадження позов ОСОБА_2 місцевий суд виходив з того, що він предявлений до належного уповноваженого відповідача із дотриманням правил підсудності.

ПАТ «Українська залізниця» у своїй апеляційній скарзі вказує, що відповідач по справі не відповідає вимогам ст.ст. 30, 33 ЦПК України, оскільки ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» виробничий підрозділ «Локомотивне депо Полтава» не є зареєстрованою юридичною особою і не має повноважень щодо участі у справі в якості відповідача, а тому вказана справа є непідсудною Ленінському районному суду м. Полтави.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач визначив відповідачем по справі ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» виробничий підрозділ «Локомотивне депо Полтава».

Відповідно до ч. 7 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням (альтернативна підсудність).

Згідно до п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» територіальна підсудність справи за участю філії або представництва юридичної особи визначається відповідно до вимог частини сьомої ст. 110 ЦПК України також за їх місцезнаходженням, якщо їм надано право здійснювати повноваження сторони від імені юридичної особи (ст. 95 ЦК України).

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову за їх місцезнаходженням можливе лише тоді, коли спір випливає саме з їх діяльності.

Так, позов предявлений до виробничого підрозділу ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південна залізниця» виробничий підрозділ «Локомотивне депо Полтава» його працівником і трудовий спір, що виник між сторонами безпосередньо виник із діяльності вказаного структурного підрозділу юридичної особи.

Крім того, згідно положення про виробничий підрозділ «Локомотивне депо Полтава» регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом від 23 грудня 2015 року № 59/Н, указаний підрозділ є структурним підрозділом державної форми власності, має власну печатку, штампи, бланки і уповноважений на здійснення кола адміністративних, виробничих і господарських операцій.

Таким чином, предявлення позову саме до відповідача за місцезнаходженням структурного підрозділу юридичної особи узгоджується з вимогами закону і обставинами справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що накладення на працівника дисциплінарних стягнень було необґрунтованим, оскільки неналежне виконання працівником його трудових обовязків не доведено належними і допустимими доказами.

Колегія суддів також погоджується з такими висновками місцевого суду.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

До юридичних фактів, які підлягають встановленню судом відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України при вирішенні спору про законність наказу про оголошення догани є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Як розяснено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Здійснюючи аналіз наказу № 8 від 22 січня 2016 року про оголошення ОСОБА_2 догани колегія суддів приходить до висновку про його невідповідність правилам і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Як вбачається зі змісту наказу безпосередніми підставами для оголошення догани машиністу тепловоза було: 1) допущення ОСОБА_2 і ОСОБА_6 витрат дизельного палива вище встановленої норми при роботі на маневровивізному локомотиві по ст. Селещина; 2) допущення неодноразових витрат паливно-енергетичних ресурсів; 3) ненадання пояснень за поїздки з перевитратою паливно-енергетичних ресурсів; 4) допущення найбільших перевитрат за 2015 рік (т. 1 а.с. 87-88).

Так, згідно Протоколу засідань штабу по енергозбереженню локомотивного депо Полтава Південної залізниці від 18-20.01.2016 року, який був підставою для видання наказу № 8 від 22 січня 2016 року про оголошення ОСОБА_2 догани, за результатами засідання штабу встановлено, що за грудень 2015 року машиністом ОСОБА_7 допущено витрата палива вище встановленої норми 20 кг., за підсумками 4- го квартала 2015 року встановлено перевитрату палива ОСОБА_7, яка становила 24 кг, за підсумками 2015 року машиністом ОСОБА_7 допущено перевитрату палива в розмірі 300 кг.

Проте, як у тексті протоколу, так і наказів від 22 січня 2016 року № 7-С і № 8, відсутні вказівки на конкретну дату вчинення такого проступку чи дату його безпосереднього виявлення роботодавцем, не зазначено за яких обставин вчинено дії, які власник або уповноважений ним орган розцінює як проступок працівника. При цьому не зясовано яким чином винна поведінка позивача сприяла перевитраті палива і якими доказами доводиться факт самої перевитрати, не досліджено питання причинного звязку між діями працівника і завданою підприємству шкодою.

До того ж колегія суддів зауважує, що відсутність в оскаржуваному наказі № 8 від 22 січня 2016 року, а також інших документах, які були підставою для оголошення догани ОСОБА_2, конкретної дати вчинення такого проступку чи дати його безпосереднього виявлення позбавляє суд можливості встановити чи не закінчився встановлений ст. 148 КЗпП України строк для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Загальні зауваження у змісті наказу № 8 від 22 січня 2016 року про неодноразові перевитрати ОСОБА_2 палива не ґрунтуються на конкретних виявлених протиправних діях працівника, які були належним чином зафіксовані роботодавцем і визнані працівником, а тому не можуть бути достатньою підставою для застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Також однією із підстав для оголошення догани, згідно наказу № 8 від 22 січня 2016 року, було ненадання ОСОБА_2 пояснень за поїздки з перевитратою. Однак, матеріали справи не містять доказів, що позивач відмовився від надання таких пояснень на вимогу роботодавця.

Найбільша перевитрата ОСОБА_2 палива за підсумками 2015 року, як підстава для оголошення працівнику догани, не узгоджується з положеннями трудового законодавства України про застосування дисциплінарних стягнень, яке передбачає право роботодавця притягти до дисциплінарної відповідальності працівника за вчинення конкретного проступку у межах строку, визначеного ст. 148 ЦПК України, а не за сукупну кількість перевищеної протягом року перевитрати порівняно з іншими працівниками.

Доводи апеляційної скарги, що дані, які підтверджують факт перевитрати палива саме ОСОБА_2 були у розпорядженні і розглядалися на засіданнях штабу по енергозбереженню локомотивного депо Полтава, що відображено у змісті протоколів не спростовують висновків суду першої інстанції.

Як вірно встановлено місцевим судом, зміст зазначених протоколів дійсно включає висновки щодо витрати палива машиністом ОСОБА_2 вище встановленої норми, проте, зазначені дані не містять вказівок на конкретний факт вчинення ним дисциплінарного проступку у вигляді навмисної перевитрати палива, що співпадає із відомостями у самому наказі № 8 від 22 січня 2016 року.

Таким чином при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, у вигляді догани, роботодавець не навів конкретні факти допущеного працівником невиконання його трудових обов'язків, не зазначив, коли саме вони мали місце, обставини їх вчинення, які саме винні дії працівника сприяли витраті палива вище встановленої норми, а тому, на думку колегії суддів, наказ про оголошення догани № 8 від 22 січня 2016 року не можна визнати обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо формальності наказу про оголошення догани № 8 від 22 січня 2016 року, який підлягає визнанню незаконним і скасуванню.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 23, 24 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов'язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення.

При цьому при застосуванні п. 3 ст. 40 КЗпП України визначальне значення має наявність усіх умов у сукупності.

Як вбачається зі змісту наказу № 27/ОС від 19 лютого 2016 року, підставою для звільнення ОСОБА_2 за п. 3 ст. 40 КЗпП України було винесення наказу № 15-С від 01 лютого 2016 року про підготовку подання на профспілковий комітет що звільнення ОСОБА_2 за проступок, який був вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани, згідно наказу від 22 січня 2016 року № 8.

Беручи до уваги, що наказ від 22 січня 2016 року № 8 про оголошення ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани обґрунтовано визнаний судом першої інстанції незаконним та скасований, то для звільнення працівника на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, відсутня одна із юридично важливих умов, а саме систематичність характеру невиконання трудових обов'язків, що є самостійною безумовною підставою для визнання наказу про звільнення працівника незаконним і його скасування.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1