Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, комунального підприємства «ЖКС Фонтанський», треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод шляхом виселення та надання кімнати; за позовом ОСОБА_8 до виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: комунальне підприємство «ЖКС Фонтанський», Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, комунального підприємства «ЖКС Фонтанський» про усунення перешкод шляхом виселення, надання вільної кімнати.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є інвалідом 2 групи та разом із своєю матір'ю - ОСОБА_7, яка є інвалідом 1 групи «А» з дитинства, перебуває в Приморській районній адміністрації на квартирному обліку у пільговій черзі. Постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 Вказане житло вони з матір'ю отримали на підставі ордера, розмір кімнати АДРЕСА_1 яку вони займають, становить 12,3 кв. м. У будинку за вказаною адресою звільнилася кімната АДРЕСА_2 Він неодноразово звертався до адміністрації із заявами про надання їм з матір'ю вільної кімнати, на теперішній час ордер їм, а також іншим особам на право заняття кімнати не надавався. Спірну кімнатузаймають сторонні люди, правовстановлюючих документів, які дають їм право на користування кімнатою, у них немає.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_6 просив усунути перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_3шляхом виселення осіб, які самовільно її зайняли, без надання іншого приміщення, надати йому право зайняти вказану кімнату.

У серпні 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права користування кімнатою АДРЕСА_3.

Зазначала, що вона є основним наймачем кімнат АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 площею 29,7 кв.м на підставі ордера №000253 від 28 березня 1995року. Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_12 - син, ОСОБА_9 - чоловік, ОСОБА_13 - син чоловіка від іншого шлюбу.У гуртожитку звільнилася кімната АДРЕСА_6 внаслідок смерті її наймача ОСОБА_14, на теперішній час у вказаній кімнаті проживають її онуки. Її родина потребує поліпшення житлових умов, а тому вона має право на користування спірною кімнатою АДРЕСА_2

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015року позов ОСОБА_6 та позов ОСОБА_8 об'єднано в одне провадження.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позові ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін у частині вирішення позову ОСОБА_8 В частині вирішення позову ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції не переглядалося в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_8 - ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, задовольнити позов ОСОБА_8

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_6 не переглядалося в апеляційному порядку, а тому колегією суддів не переглядається.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла наймач кімнати АДРЕСА_10 ОСОБА_15. Рішенням Одеської міської ради № 4123-V від 09квітня 2009 року визначено статус будинку АДРЕСА_7 - сімейний гуртожиток комунальної власності територіальної громади м. Одеса. Спірна кімната самовільна зайнята сторонніми особами.

На спірне жиле приміщення із заявами про надання кімнати АДРЕСА_6 звернулася ОСОБА_8, якій відповідно до ордеру № 000253 від 29 березня 1995 року надано право на заняття кімнат АДРЕСА_8 та АДРЕСА_9 загальною площею 29,7 кв. м, та родина ОСОБА_6

Відмовляючи ОСОБА_8 у позові, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спірна кімната не є вільною, тому відсутні підстави для її розподілу. Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 03 червня 1986 року № 208, ордер на житлову площу у гуртожитку може бути виданий на лише вільну житлову площу.

Колегія суддів погоджується із висновками судів щодо безпідставності позову ОСОБА_8

За змістом ст. 129 ЖК України (у редакції на момент звернення ОСОБА_8 із заявою про надання спірної кімнати) на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 03 червня 1986 року № 208 (було чинним на момент звернення ОСОБА_8 із заявою про надання спірної кімнати), ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

Вільною жилою площею у гуртожитку у розумінні наведеної норми є жиле приміщення, на яке особі не видано ордер на жилу площу в гуртожитку.

Встановлено, що після смерті наймача кімнати АДРЕСА_11 - ОСОБА_14 - іншим особам ордер на зайняття спірної кімнати не видавався. Самоправне зайняття кімнати АДРЕСА_6, про що розглядається спір в іншому провадженні, не свідчить про те, що кімната є зайнятою та не може бути надана.

Таким чином, суди неправильно застосували п. 10 Примірного положення про гуртожитки до спірних правовідносин, проте таке порушення не призвело до неправильного вирішення спору.

ОСОБА_8 просила задовольнити її позов, посилаючись на наявність обставин, визначених ч. ч. 1, 2 ст. 54 ЖК України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 54 ЖК України якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої статтею 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої

кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

У порядку наведеної норми надається жиле приміщення, що звільнилося у квартирі державного або громадського житлового фонду (глава 1 розділу ІІІ ЖК України «Надання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду).

Відповідно до положень ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 6) які проживають у гуртожитках.

У порядку поліпшення житлових умов наведеним категоріям громадян житло надається із державного і громадського житлового фонду (глава 1 розділу ІІІ ЖК України «Надання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду).

Таким чином, житлові умови громадян (ст. 34 ЖК України) не підлягають поліпшенню за рахунок жилої площі в гуртожитку, статус якого має будинок АДРЕСА_12, а тому положення ст. 54 ЖК України до спірних правовідносин не застосовуються та не можуть бути підставою задоволення позову ОСОБА_8

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів щодо безпідставності позову ОСОБА_8 та залишає рішення судів у цій частині без змін за ст. 337 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2017 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_8 до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик