1Справа № 467/1002/15-ц 2/335/92/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, банк, ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1, в якому просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 166265,22 (дол. США), що за курсом 21,78 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.04.2015 складає 3621256,63 грн. за кредитним договором №ZPO0GA від 25.03.2008 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 1000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви.

В позові зазначено, що 25.03.2008 між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №ZPO0GA, згідно з яким ПАТ КБ "ПриватБанк" зобов'язався надати останньому кредит у розмірі 41000,00 дол. США на термін з 25.03.2008 до 25.03.2028, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

В якості забезпечення наданого кредитного договору 25.03.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_2 його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору.

Разом із тим, 15 серпня 2014 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №02/Д3, згідно з яким остання поручилась за ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі та видав ОСОБА_2 кредит. Водночас, останній порушив вимоги кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 16.04.2015 має заборгованість за кредитним договором у сумі 166311,14 дол. США (з яких 42223,58 дол. США заборгованість за кредитом, 38330,46 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1158,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 76667,79 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 11,48 дол. США штраф (фіксована частина), 7919,03 дол. США штраф (процентна складова)), що за курсом 21,78 грн. за один долар США, складає 3621256,63 грн.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2016 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

28 березня 2016 року справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

23 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_2 вона просить визнати припиненою поруку по кредитному договору №ZPO0GA від 25.03.2008 року укладеного між банком та нею, у зв'язку з направленням банком ОСОБА_2 вимоги про дострокове повернення кредитним коштів та звернення до ОСОБА_1 із вимогою після спливу шестимісячного строку. Крім того, з 26 жовтня 2008 року банком був збільшений обсяг відповідальності поручителя без її згоди, а саме збільшено був змінений розмір відсоткової ставки за кредитом з 12 до 15,12 відсотків річних.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року до участі у справі по зустрічному позову ,в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_2, виключивши його з кола відповідачів у даній справі по зазначеному позову.

16 листопада 2016 року відповідачем ПАТ КБ "Приватбанк" подані письмові заперечення на зустрічний позов. У запереченнях зазначено, що п. 12 Договору поруки сторони обумовили, що порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Оскільки, згідно з п. 8.1 Кредитного договору строк видачі кредитних коштів встановлено до 25 березня 2028 року, то порука припиняється 25 березня 2033 року. Разом із тим, кредитним договором та договором поруки передбачено можливість зміни розміру процентної ставки і ця умова стала результатом домовленості сторін, отже поручитель дав згоду на зміну розміру процентної ставки. На підставі зазначеного представник банку просить відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Представник позивача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в судовому засіданні наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти зустрічного позову ОСОБА_1 заперечував.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник Відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову про стягнення заборгованості, просила суд відмовити Банку в повному обсязі. Зустрічний позов просила задовольнити та визнати поруку припиненою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 березня 2008 року між ЗАТ "КБ"ПриватБанк" (правонаступником якого є позивач за первісним позовом) та ОСОБА_2 (далі - позичальник) укладено кредитний договір № ZPO0GA, за умовами якого, останньому надано кредитні кошти, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 49 900,00 доларів США на наступні цілі: 41 000,00 дол. США на споживчі цілі, а 8 900,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених пп. 2.1.3, 2.2.7 Кредитного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів. Період сплати визначений період з 19 по 25 число кожного місяця, у який позичальник повинен сплатити кошти у розмірі 470,26 дол. США для погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

З метою забезпечення зобов'язань за означеним кредитним договором 25 березня 2008 року між ЗАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №ZPO0GA, відповідно до умов якого ОСОБА_1, як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Кредитним договором, в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Згідно умов договору поруки, ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання перед банком нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 Пунктом 9 Договору поруки визначено, що поручитель приймає на себе зобов'язання здійснити виконання зобов'язань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 5 календарних днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п. 11 Договору поруки, укладених між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, до п. 12 порука за цим договором припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором.

29 січня 2010 року ПАТ «КБ «Приватбанк» направлено на адресу ОСОБА_1 лист № 30.1.0.0/2-100122/637, яким вимагає надати згоду на зміну відсоткової ставки за Договором.

6 липня 2011 року вимогою № 30.1.0.0/2-656 вимагав від ОСОБА_2 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги (копія вимоги направлена і на адресу ОСОБА_1П.).

У червні 2013 року ПАТ "КБ "Приватбанк" звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (справа № 331/6301/13-ц) із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення, виселення та зняття з реєстрації.

Рішенням суду від 29 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, позов залишено без задоволення.

15 серпня 2014 року між ПАТ "КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №02/Д3, за яким остання як поручитель зобов'язується відповідати за невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором. Розмір відповідальності поручителя перед банком обмежений 1 000,00 грн.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконує належним чином з грудня 2008 року.

16 березня 2015 року банком направлено на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення № 30.1.0.0/2 НОМЕР_1, яким повідомлено адресатів про стан заборгованості та вимогою сплатити повну суму заборгованості.

22 травня 2015 року банк звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно розрахунку банку, станом на 16.04.2015 року його заборгованість складає 166 311,14 доларів США, з якої:

- 42 223,58 дол. США заборгованість за кредитом;

- 38 330,46 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 1 158,80 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 76 667,79 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

- 11,48 дол. США - штраф (фіксована частина),

- 7 919,03 дол. США - штраф (відсоток від суми заборгованості).

Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Банк з грудня 2009 року (дата порушення ОСОБА_2 умов договору) не вживав заходів щодо зменшення розміру збитків. Будучи обізнаним, що позичальник не погашає заборгованість, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором - у травні 2015 року, що потягло за собою збільшення відповідальності боржника шляхом нарахування пені, та свідчить про те, що Банк своїми діями сприяв збільшенню розміру пені.

Із врахуванням цих обставин у справі - розміру збитків та дій Банку, суд відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає за можливе зменшити нарахований Банком розмір пені до 100 000,00 грн.

Стосовно штрафів 11,48 дол. США (фіксована частина) та 7 919,03 дол. США - (відсоток від суми заборгованості), то суд вважає зазначені суми подвійною відповідальністю за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Курс Національного банку України на час звернення до суду із даним позовом становив 21,78 грн. за 1 дол. США:

заборгованість за кредитом - 42 223,58 дол. США (919 629,57 грн.);

заборгованість по процентах за користування кредитом - 38 330,46 дол. США (834 837,42 грн.);

заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 158,80 дол. США (25 238,66 грн.).

Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростована, отже заборгованість яка підлягає стягненню з вказаних осіб на користь позивача становить 1 879 705,65 грн. (81 712,84 доларів США) заборгованості та 100 000,00 грн. пені.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості ОСОБА_2 не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що ним було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь банку 1 878 705,65 грн. та з ОСОБА_3, як з поручителя і з ОСОБА_2 на користь банку 1 000,00 грн. заборгованості в солідарному порядку.

Крім того, судом встановлено, що прострочена заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором виникла з грудня 2009 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі, тому банком нараховувалась пеня за невчасну сплату кредиту, тобто позичальник не виконав умови кредитного договору і за умовами якого у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту.

Вимога про дострокове повернення до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 датована 06.07.2011 року, тобто в межах п'ятирічного строку, встановленого договором поруки, а тому зобов'язання за договором поруки не припинилися, як проте стверджує представник ОСОБА_1

Проте, з 26.10.2008 року банком було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором з 12 % до 15,12 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Згідно з ч.1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання, та ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року у справі №6-701цс15.

Зі змісту договору поруки видно, що можливість зміни розміру процентів за Кредитним договором без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, сторонами договору поруки не узгоджувались. Банком не надано жодних доказів того, що поручителя інформували про зміну розміру процентів за основним зобов'язанням і що вона надала свою згоду на зміну основного зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобовязання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

При вирішенні справ цієї категорії судам рекомендується керуватися позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6-20цс11 від 21 травня 2012 р., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Також у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто змінами основного зобовязання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобовязання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобовязання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обовязок за договором поруки повністю припиняється перестає існувати.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобовязання, то, як зазначалося вище, істотними умовами договору поруки є обовязкове посилання на основне зобовязання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобовязання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки. Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України (постанова від 5 червня 2013 р. у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Крім того, з огляду на положення ч.1ст. 559 ЦК України необхідно дійти висновку про те, що встановлення до кредитного договору нових умов щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у зв'язку з порушенням позичальником кредитної дисципліни тощо, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України (справа № 6-70цс14 від 10 вересня 2014 року).

З огляду на означене, оскільки відбулось збільшення розміру відсоткової ставки за кредитом з 12% до 15,12%, а поручитель ОСОБА_1 не надавала згоди, зустрічні позовні вимоги останньої підлягають задоволенню в повному обсязі і поруку слід визнати припиненою.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Оскільки, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, то судовий збір підлягає стягненню з банку в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки № ZPO0GA від 25 березня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством комерційний Банк «ПриватБанк».

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GA від 25 березня 2008 року в сумі 1 879 705 (один мільйон вісімсот сімдесят девять тисяч сімсот пять) гривень 65 (шістдесят пять) копійок, з яких: 919 629 грн. 57 коп. сума заборгованості за кредитом; 834 837 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 25 238 грн. 66 коп. заборгованість по комісії; 100 000 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPO0GA від 25 березня 2008 року в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 3 649 (три тисячі шістсот сорок девять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 5 (пять) гривень.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1, а також про стягнення штрафів і пені у заявленому розмірі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 16 червня 2017 року.

Повний текст рішення виготовлений протягом пяти днів.

Суддя: І.П. Соболєва