Справа № 352/298/17
Провадження № 22-ц/779/1067/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Васильковський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

у лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за укладеним 21.10.2011 між сторонами договору б/н про отримання кредиту на суму 1900 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, станом на 31.12.2016 утворилась заборгованість у сумі 12157,94 грн, що складається з: 257,50 грн за кредитом, 7850,30 грн по відсотках за користування кредитом, 2995 грн за комісією, 500 грн штраф (фіксована частина), 555,14 грн штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача та судові витрати.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4277,92 грн заборгованості за кредитним договором, що складається з: 257,50 грн заборгованості за кредитом, 345,52 грн заборгованості за відсотками, 2995 грн заборгованості за комісією, 679,90 грн штрафу, та 1600 грн судових витрат, а всього 5877,92 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір. Станом на 31.12.2016 утворилась заборгованість у сумі 12157,94 грн, що складається з: 257,50 грн тіло кредиту, 7850,30 грн відсотки за користування кредитом, 2995 грн комісія, 500 грн штраф (фіксована частина), 555,14 грн штраф (процентна складова). Однак, суд, зменшуючи заборгованість по процентам, здійснив розрахунок заборгованості з власної ініціативи, та не врахував, що обовязок доказування лежить на сторонах. Банк надав суду докази на підтвердження позовних вимог розрахунок заборгованості, натомість відповідач на час розгляду справи заперечень проти позову не подавав. Окрім того, розрахунок суду не є належним доказом. Апелянт також вказує на те, що з 05.04.2014 за наказом банку СП-2014-6635230 від 02.04.2014 при виникненні прострочених зобовязань нараховуються подвійні відсотки на усю суму заборгованості, що узгоджується із п. 1.1.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві від 21.10.2010 відповідач зобовязався регулярно ознайомлюватися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на сайті «ПриватБанку». Оскільки судом незаконно зменшено борг по процентам, просить оскаржуване рішення в частині зменшення заборгованості по процентам скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши позов банку щодо стягнення заборгованості по процентам в повному розмірі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала. ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не зявився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що виходячи зі зміненої банком відсоткової ставки, розмір заборгованості по відсотках слід зменшити та стягнути відсотки в розмірі 345,52 грн. При цьому суд виходив із того, що згідно укладеного договору розмір відсоткової ставки може змінюватись банком за умови належного інформування позичальника про таку зміну.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які правильно встановлені, та узгоджуються з нормами матеріального права, що застосовані до цих правовідносин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 жовтня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік.

Відповідно до п. 1.1.6.1 Умов та правил надання банківських послуг зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку у випадках, не заборонених діючим законодавством України.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством України, зокрема положеннями статті 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. ( у редакції Закону України від 22.09.2011 № 3795-VI).

З огляду на зазначену норму закону розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися за певних умов. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та боржником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається. При цьому така заборона діятиме і у випадку, якщо сторони узгодили відповідну можливість банку змінювати проценти в односторонньому порядку в самому договорі. Така умова договору буде нікчемною.

Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо дотримання банком цих вимог закону при зміні процентної ставки.

Не обґрунтованим є й посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права.

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009 р. "Про судове рішення в цивільній справі" рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованість рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Цих вимог закону суд першої інстанції при розгляді справи дотримався.

Зважаючи на те, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суд правильно визначив загальний розмір заборгованості за процентами та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду не впливають та його не спростовують.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_3