У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що, 14 листопада 2007 року він уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 1930/2007-ф, за умовами якого банк взяв на себе зобов'язання надати йому грошові кошти у розмірі 27 000 доларів США, а він - повернути грошові кошти ануїтетними платежами до 11 листопада 2022 року, зі сплатою процентів в розмірі 11,5% річних та одноразової комісії за розрахунки у розмірі 1% від суми кредиту.

Кошти призначалась на споживчі цілі.

Під час укладання договору банком не було дотримано вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», положень постанови Правління НБУ № 169 від 10.05.2007 р. щодо надання усієї необхідної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту - в письмовій формі.

За таких обставин споживач не мав можливості оцінити і свідомо обрати кредитні ризики. Текст договору був наданий банком як безальтернативний, без можливості зміни його умов. Відповідач своєю практикою ввів його в оману, оскільки запропонував споживачу продукт без детальної інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору. Додатковою угодою № 1 від 30 серпня 2010 року сторони внесли зміни до кредитного договору № 1930/2007-ф, виклавши його в новій редакції. Суму кредиту було зменшено, на нього, як позичальника покладено обов'язок щодо сплати додаткових комісій. При цьому знову було порушено вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також 20 червня 2013 року сторонами підписано додатковий договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору і у відповідності з ним з дня його підписання кредитний договір № 1930/2007-ф від 14 листопада 2007 року діє з урахуванням змін та доповнень, викладених в цьому додатковому договорі та в частині, яка не суперечить останньому. Додатковим договором № 2 від 20 червня 2013 року, а саме додатком № 1 до нього було визначено графік платежів за кредитом. Даний графік не відповідає вимогам п. 3.2. Правил, затверджених постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року оскільки також не передбачає вартості всіх сукупних послуг, таких положень не містить в собі і сам додатковий договір.

Крім того, на момент підписання додаткового договору обов'язки банку щодо надання інформації, необхідної споживачу регулювались також Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Договір не відповідає і положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить в собі умови, які є несправедливими.

Просив визнати недійсними умови пунктів 2.4, 2.7.- 2.9., 2.13.,3.1.2., 3.2.7. - 3.2.12, 3.2.16., 3.3.9,3.3.19,3.3.26, 3.4.1, 1.1.3., 5.4., 7.4. додаткової угоди № 1 від 30 серпня 2010 року, умови пунктів 2.2., 2.2.1. - 2.2.3.1.,2.2.7., 3.1. - 3.4., 7.1. - 7.3. додаткового договору № 2 від 20 червня 2013 року та в цілому кредитний договір № 1930/2007-ф від 14 листопада 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із необґрунтованості позову.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2, як позичальник за кредитним договором був повідомлений та ознайомлений з усіма умовами договору.

Крім того, на момент укладення оспорюваного кредитного договору та в подальшому, при внесенні доповнень до нього, ОСОБА_2 був працівником ВАТ «КБ «Надра», тобто у розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», його не можна вважати пересічним споживачем.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору недійсним, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ