У Х В А Л А

про вирішення заяви про відвід судді

21.11.2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря Бондар С.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в :

На початку судового засідання відповідач підтримує свою раніше подану письмову заяву про відвід головуючого у справі, в якій зазначено, що суддя, маючи емпіричний досвід прийняття рішень у справах даної категорії, знехтував рекомендаціями вищих суддів України та відкрив провадження у справі в порушення вимог частин другої та четвертої статті 119 ЦПК України, не дивлячись на недостатність доказів для відкриття провадження, нечитабельність документів, частина яких написана недержавною мовою. Тому вважає, що суддя проявив упередженість та непрофесійність у розгляді справ даної категорії.

У судовому засіданні відповідач повністю підтримує свою заяву про відвід судді. Пояснює, що він моніторив рішення, які приймались під головуванням судді Шепеля К.А., цікавився статистикою скасувань судових рішень, і прийшов до суб'єктивної думки про невідповідність рішень по певним категоріям справ. При цьому не перевіряв скасування цих рішень вищестоящими судами. Тому з метою не витрачати час на подання в подальшому апеляцій заявляє відвід головуючому.

Заслухавши доводи відповідача щодо заявленого відводу, суд приходить до такого.

Відвід є законодавчо передбаченою процедурою, яка б гарантувала сторонам незалежність, неупередженість та обєктивність судді у ставленні до кожного з них, а відтак, була б гарантією реалізації цих принципів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Згідно з вимогами частини другої статті 22 ЦПК України, на підставах, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, процесуальний закон не наділяє повноваженнями сам суд встановлювати обставини, які б свідчили про його упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням. Не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника.

Однак у конкретному випадку, вирішуючи заяву про відвід, суд керується також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

Приймаючи до уваги, що відповідач не навів фактів упередженості або безсторонності у даній справі, про що він заявив у судовому засіданні, пояснюючи про відсутність претензій до судді особисто, а має лише припущення про таку упередженість у зв'язку з розглядом інших справ, суд вважає, що заява про відвід головуючого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 20, 22 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Шепеля К.А. відмовити.

Ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий К.Шепель