Справа № 453/1163/16-ц
№ провадження 2/453/116/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі: головуючого-судді Ясінського Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користування власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить зобов»язати відповідача не чинити йому перешкоди в користуванні житловим будинком, який знаходиться в смт. Славське по вул. Шевченка, 34, шляхом її виселення та зняття з реєстрації. Свої вимоги мотивує тим, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, у належному йому будинку. З ним в будинку також проживає його дружина та син ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_1 є його невісткою, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртиними напоями, постійно влаштовує сварки та скандали, ображає його та його дружину, погрожує спалити будинок, не дає змоги зайти у власний будинок, тому звернувся до суд з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 позов підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві, просили задоволити. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а до житлового будинку в якому проживає відповідач приходить час від часу, здійснює догляд за прибудинковою територією (обкошує земельну ділянку). Вказав, що до частини будинку в якій проживає його син ОСОБА_3 має вільний доступ, а в тих кімнатах де проживає відповідач ОСОБА_2 із сином ОСОБА_4 не заходить через неприязні відносини із відповідачкою.

Відповідач ОСОБА_2, її представники ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях від 21.10.2016 року. Додатково пояснили, що позивач дійсно є власником житлового будинку по вул. Шевченка, 34, смт. Славське, Сколівського району Львівської області. У вказаному будинку з 2008 року зареєстрована та постійно проживає відповідач ОСОБА_2, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі із сином позивача ОСОБА_4 Умови проживання добрі, будинок використовується за призначенням, будь-які ознаки руйнування даного житла відсутні, що підтверджується доданим ними актом обстеження житлово-побутових умов від 10.10.2016 року, що в свою чергу спростовує посилання позивача на те, що відповідач погрожує умисно знищити належний відповідачу житловий будинок. Не відповідає також дійсності твердженя позивача, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, влаштовує сварки, що спростовується характеристикою виданою за місцем проживання відповідачки органом місцевого самоврядування. Позивач стверджує про протиправні дії відносно нього з боку відповідачки, але не надав жодних доказів, якими зокрема можуть бути звернення до правоохоронних органів. Вказані обставини свідчасть про відсутність підстав передбачених ст. 116 Житлового кодексу України для виселення відповідачки ОСОБА_2 Позивач будучи власником житлового будинку, фактично постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_3. Безпідставним є також твердження позивача про те, що йому чиняться перешкоди у користуванні власністю, оскільки на підтвердження цього позивачем не надано доказів, відповідач не чинить йому жодних перешкод. Просять відмовити у позові.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у позові, зазначив, що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, приходить до належного йому будинку, що в смт. Славське по вул. Шевченка, 34, Сколівського району Львівської області, до кімнат в яких проживає відповідач не заходить через неприязні відносини з нею. Відповідач ОСОБА_2 не чинить позивачу жодних прешкод у користування будинком, до нього він має вільний доступ. Також вказав, що відповідач зробила ремонт у тих кімнатах де проживає, доглядає за будинком, а твердження позивача, що вона систематично псує або руйнує будинок не відповідає дійсності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому зазначає, , що відповідач чинить йому перешкоди в користуванні належному на праві власності будинку, веде аморальний спосіб життя, погрожує спалити будинок, тому вважає, що наявні підстави для задоволення поданого ним позову.

В матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3647466 від 21.05.2004 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул. Шевченка, 34, Сколівського району Львівської області, підстава виникнення договір дарування реєстраційний номер №578 від 13.05.2004 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК Української РСР підстави для позбавлення права на житло.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2. будучи членом родини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 набула право користування будинком та, не зважаючи на оформлення відповідачем ОСОБА_1 права власності на будинок, не може бути позбавлена права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Української РСР члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Право вимагати в судовому порядку виселення членів сім»ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК Української РСР, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу (виселення осіб, які руйнують чи псують приміщення).

В матеріалах справи наявний акт обстеження житлово-побутових умов від 10.10.2016 року, складеного комісією в складі заступника селищного голови з питань діяльності органу ОСОБА_7, секретаря селищної ради ОСОБА_8, землевпорядника селищної ради ОСОБА_9, які виконали обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_2. В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрована та постійно проживає разом із сім»єю у житловому будинку по вул. Шевченка, 34, в смт. Славське, Сколівського району Львівської області. Власником даного будинку є батько чоловіка ОСОБА_1. Загальна площа будинку 72,6 кв.м. житлова 28,5 кв.м. В даному будинку зареєстровані ОСОБА_1 батько чоловіка, ОСОБА_4 чоловік, ОСОБА_4 син, ОСОБА_3 брат чоловіка. Сім»я ОСОБА_2 в складі чоловіка ОСОБА_4, сина ОСОБА_4 проживають в частині вказаного житлового будинку по вул. Шевченка, 34, в смт. Славське, що складається з двох кімнат, загальною площею 28,5 кв.м, в тому числі кухні площею 14,25 кв.м, та житлової кімнати площею 14,24 кв.м. Умови проживання сім»ї добрі.

Також в матеріалах справи наявна позитивна характеристика на ОСОБА_2 видана Славською селищною радою Сколівського району Львівської області за вих. №73 від 03.10.2016 року.

Позивачем не наведено доказів того, що відповідач ОСОБА_2 систематично руйнує чи псує жиле приміщення або використовує його не за призначенням, систематично порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку.

Отже, передбачені ст. ст. 9, 156, 157 ЖК Української РСР обмеження щодо виселення членів сімї власника не є порушенням права власності для позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках, обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені ст. ст. 156, 157 ЖК Української РСР.

Відповідно до довідки Славської селищної ради Сколівського району Львівської області від 03.11.2017 року за вих. №02-19/566 та акту обстеження житлово-побутових умов, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в житловому будинку за вищевказаною адресою з 30.08.2008 року разом із позивачем та його синами ОСОБА_4 (чоловік відповідачки), ОСОБА_3, отже відповідач на правах члена сім»ї власника будинку не втратила право користування займаним приміщенням відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.ст. 10, 60 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для справи. Факти, що входять в предмет доказування, визначені у ч.1 ст. 179 ЦПК України. За ч.2 ст. 59 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і належності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст. 58,59 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, до будинку позивач ОСОБА_1 має вільний доступ, підставою звернення до суду стали неприязні відносини між ним та відповідачкою, і даного факту не заперечував сам позивач, що дає суду підстави зробити висновок про відсутність перешкод для позивача у користуванні будинком, що за адресою смт. Славське, вул. Шевченка, 34, Сколівського району Львівської області.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач чинить йому перешкоди у користуванні будинком, або того що відповідач систематично руйнує чи псує його, або використовує не за призначенням, систематично порушує правила співжиття, відповідач проживає та зареєстрована у будинку з 2008 року, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10-12,60,88,213,215,218 ЦПК України, суд-,

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третіх осіб Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, ОСОБА_3 про усунення перешкоди у користування власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області ОСОБА_10

Повний текст рішення виготовлено 11.10.2017 року