Справа № 477/1656/16-ц
Провадження № 2/477/245/17
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Козаченка Р.В.,
із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,
за участю: позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2 (не з'явилися),
відповідача ОСОБА_3, його представників ОСОБА_4, ОСОБА_5 (не з'явилися),
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання садового будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину садового будинку як спільного майна, набутого за час спільного проживання, з приводу ухвалення в справі додаткового рішення,
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 травня 2017 року позов у вказаній справі був задоволений частково, однак в рішенні суду не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

На судове засідання з вирішення питання щодо судових витрат сторони та їх представники не з'явилися про його час та місце були повідомлені належним чином їх неявка не є перешкодою у проведенні засідання.

Суд перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку поділу їх спільного з відповідачем майна, набутого під час шлюбу, право власності на 1/2 частину садового будинку № 249, розташованого в садівничому товаристві Горизонт Вітовського району Миколаївської області.

Потім, до початку розгляду справи по суті змінила підставу та обґрунтування позову і відповідно до нових вимог просила встановити факт їх з відповідачем спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1 січня 2004 року по 18 листопада 2009 року, визнати садовий будинок з господарськими будівлями таким, що побудований під час їх спільного проживання, та визнати за нею право власності на 1/2 цього будинку як майна набутого під час спільного проживання з відповідачем.

В подальшому уточнила, а по суті зменшила вимоги, в частині встановлення строку проживання однією сім'єю: просила встановити факт проживання з 30 травня 2006 року по 18 листопада 2009 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, при поданні первісного позову позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 2864 грн. 45 коп. що відповідало її майновим вимогам відносно права власності на ? частину садівничого будинку.

В подальшому, при поданні нею уточнено-збільшеної позовної заяви (а.с. 98) позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 320 грн.

Суд виходить з того, що вимога про встановлення спільного проживання, є по суті заява про встановлення юридичного факту, яка подана спільно з майновою вимогою.

Законом України Про судовий збір передбачено, що за подання заяви окремого провадження, до категорії яких відноситься і заява про встановлення факту, що має юридичне значення, фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає в 2017 році 320 грн.

Хоча в цьому позові було зазначено три вимоги: встановити факт спільного проживання, визнати будинок спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на ? його частину, однак суд вважає, що вимога про визнання будинку спільним майном та визнання права власності на його ? частину є по суті взаємопов'язані вимоги і фактично це однорідно-тотожна вимога про визнання права власності на ? частину будинку як майна, набутого під час спільного проживання.

Тому позивачкою судовий збір був сплачений в повному розмірі.

Статтею 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені, судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

З врахуванням того, що рішенням суду позов задоволений в частині вимог про встановлення факту проживання, а в задоволенні інших вимог відмовлено, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 320 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 220 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Ухвалити в справі додаткове рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування понесених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам в сумі 320 (триста двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко