25.10.2017 Єдиний унікальний номер 205/4527/17
Провадження № 2/205/2592/17
25 жовтня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач 19 липня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.2-3).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 29 грудня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода, вчинена з вини ОСОБА_2. Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль НОМЕР_1, зазнав механічних ушкоджень.
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення.
Сума матеріального збитку заподіяна в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП автомобіля НОМЕР_1, складає 136 684,10 грн.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «ТК ТЕЛЕПОРТ» як власника наземного транспортного засобу марки «DAF 95», д/н НОМЕР_2, застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» ( поліс № АІ / 9388706 ), ліміт страхової суми становить 100 000,00 грн. Страхова компанія повідомила позивача про те, що сума страхового відшкодування становить 95 877,41 грн.
Різниця між фактичними збитками та сумою страхового відшкодування становить 49 596,69 грн., яка підлягає сплаті на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на обґрунтування позовної заяви, позивач просить суд, стягнути із ОСОБА_2 та ТОВ «ТК ТЕЛЕПОРТ» на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 56 896,69 грн., з якої: матеріальна шкода заподіяна пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП 49 596,69 грн., вартість робіт повязаних із зберіганням та транспортування транспортного засобу 7 300,00 грн. ; стягнути із відповідачів судові витрати.
Позивач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі (а.с.27).
Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить письмова розписка в матеріалах справи (а.с.31). Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав.
Співвідповідач - ТОВ «ТК ТЕЛЕПОРТ», в особі свого законного представника, в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав. Крім того, до суду повернулось поштове відправлення, із відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У відповідності до ст..1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного договору страхування, на вимогу відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Судом встановлено, що 29 грудня 2016 року о 05-20 год. на а/д Київ-Чоп на 367 км + 30м, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, який стояв попереду та після чого здійснив інертний рух та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_5
В результаті ДТП автомобілю НОМЕР_7, завдано механічних ушкоджень.
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинення ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).
У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Розмір завданої шкоди внаслідок ДТП власнику автомобіля НОМЕР_7, становить 136 684,10 грн. (з.а.с.13).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ТОВ «ТК ТЕЛЕПОРТ», який є власником автомобіля НОМЕР_3, була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3», про що свідчить поліс №АІ/9388706, строком дії з 14.03.2016 року по 09.03.2017 року (а.с.8).
Позивач звертався до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_3» із заявою про відшкодування шкоди, яку йому було завдано внаслідок ДТП. Страхова компанія повідомила його, що сума страхового відшкодування становить 95 877,41 грн., яка буде перерахована на реквізити вказані у заяві (а.с.10).
Так, враховуючи страхове відшкодування і фактичний розмір завданої матеріальної шкоди, різниця якої становить (136 684,10 грн. 95 877,41 грн. =) 49 596,69 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок ТОВ «ТК «ТЕЛЕПОРТ» як власника джерела підвищеної небезпеки виходячи із наступного.
За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із змінами), - власником джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, який здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, на підставі права власності, повного господарчого володіння, оперативного управління, або у звязку з іншими підставами (договору оренди, довіреності)».
У відповідності до ст..1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому саме із Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» належить стягнути на користь позивача різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди в сумі 49 596,69 грн. та витрати за послуги з евакуації та стоянки автомобіля в загальному розмірі 7 300,00 грн.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги належать до задоволення, від оплати судових витрат сторони не звільнені, тому із Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» на корить позивача належать до стягнення судові витрати в сумі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, Законом України «Про страхування» від 07.03.1996 року, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст.10,11, 59, 60, 61, 79, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути із Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» (ЄДРПОУ 37733495) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 49 596,69 грн. (сорок девять тисяч пятсот девяносто шість грн.. 69 коп.) та витрат на повязаних із зберігання та транспортування транспортного засобу в сумі 7 300,00 грн. (сім тисяч триста грн.. 00 коп.).
Стягнути із Товариства з обме6женою відповідальністю «ТК ТЕЛЕПОРТ» (ЄДРПОУ 37733495) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн.. 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційнускаргупротягом10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.С. Шавула