Справа № 415/3558/17
Провадження № 2/415/1389/17
03 листопада 2017 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Калмикової Ю.О.,
за участю секретаря Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, третя особа ОСОБА_2, -
Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення, третя особа ОСОБА_2.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 116 від 29.12.2010.
Філія - Луганське обласне управління входить до єдиної організаційної структури Банку, не має статусу юридичної особи, є відокремленим структурним підрозділом АТ «Ощадбанк».
Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Кредитного договору. Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 100000,00 грн., а Позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 20,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 29.12.2020 року на споживчі цілі.
Пунктами 1.6.1.-1.6.4. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції.
В якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором було укладено іпотечний договір № 40 від 29.12.2010 року з ОСОБА_1. Іпотечний договір № 40 від 29.12.2010 року посвідчено нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 29.12.2010 року та зареєстровано у реєстрі за № 5547.
Відповідно до п.п. 1.1. -1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира № 23, яка складається: 1 -кухня-ніша, 2, 3. 6 - житлові кімнати, 4 - коридор, 5 - санвузол, 1 - лоджія, 2 - балкон, що знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолуАДРЕСА_1. Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстром № 6117 від 28.06.1996 року, зареєстрованого Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації за № 460 від 11.09.1996 року.
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно п. 3.1.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 за Кредитним договором та/або за цим Договором в тому числі невиконання або неналежного виконання Боржником ОСОБА_4 за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців.
У відповідності до п.п. 6.1.- 6.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.
Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь - яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та іпотечним договором порядку.
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Банк свої обов'язки, передбачені Кредитним договором, виконав повністю та належним чином.
ОСОБА_2 порушила умови Кредитного договору, а саме: не виконала зобов'язання щодо погашення кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом.
Згідно п.п. 4.3.1., 4.3.5. Кредитного договору Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.
У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов Кредитного договору в частині своєчасної сплати основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, на її адресу реєстрації (Луганська область, м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолуАДРЕСА_2) 17.12.2015 року за вихідним № 46-02/361 направлено вимогу про дострокове повернення кредиту відповідно до кредитного договору № 116 від 29.12.2010 року. Також направлено Вимогу про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором № 116 від 29.12.2010 № 46-02/363 від 17.12.2015, якою банк вимагав погашення суми заборгованості та попереджав у разі не сплати всієї суми у визначений Банком строк розпочати процедуру звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки. Лист з вимогами був направлений на вищевказану адресу, однак не був вручений адресату УДППЗ «Укрпошта» та повернутий на адресу АТ «Ощадбанк» у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
Крім того, аналогічного змісту вимогу за № 46-02/364 від 17.12.2015 було направлено на адресу реєстрації Відповідача (Луганська область, м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолуАДРЕСА_2). Лист з вимогою був направлений на вищевказану адресу, однак не був вручений адресату УДППЗ «Укрпошта» та повернутий на адресу АТ «Ощадбанк» у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
На сьогоднішній день вимоги Банку не задоволено, заборгованість не погашено.
Крім того, рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07.02.2017 року у справі № 415/2298/16-ц задоволено позов Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 116 від 29.12.2010 станом на 15.08.2016 року в сумі 103763,53 грн. Однак рішення суду на цей час залишається не виконаним, що підтверджується листом Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 6190/16.6-31 від 30.05.2017.
Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
2) Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.
Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за відсутністю представника позивача. Позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2010 року між Позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №116, згідно якого Відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн. Кредит надається на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29.12.2020 року. на споживчі цілі.
Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2. Кредитного договору. Банк зобов'язався надати Позичальнику на умовах договору грошові кошти в сумі 100000,00 грн., а Позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 20,5 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Кредит надавався на 120 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 29.12.2020 року на споживчі цілі.
Відповідно до п.п. 1.6.1.-1.6.4. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються Банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі Кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. При нарахуванні процентів за платіжний місяць останній день місяця має включатися в розрахунок, крім випадків, коли звітна дата є датою закінчення операції.
Відповідно до п.п. 4.3.1., 4.3.5. Кредитного договору Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Позивачем та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 40 від 29.12.2010 року. Іпотечний договір № 40 від 29.12.2010 року посвідчено нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 29.12.2010 року та зареєстровано у реєстрі за № 5547.
Відповідно до п.п. 1.1. -1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира № 23, яка складається: 1 -кухня-ніша, 2, 3. 6 - житлові кімнати, 4 -коридор, 5 - санвузол, 1 - лоджія, 2 - балкон, що знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, кв. Ленінського комсомолуАДРЕСА_1. Право власності на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою за реєстром № 6117 від 28.06.1996 року, зареєстрованого Лисичанським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації за № 460 від 11.09.1996 року.
Відповідно до п. 3.1.3. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_4 за Кредитним договором та/або за цим Договором в тому числі невиконання або неналежного виконання Боржником ОСОБА_4 за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців.
Відповідності до п.п. 6.1.- 6.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обов'язків, передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною.
Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь - яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та іпотечним договором порядку.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Згідно з ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 116 від 29.12.2010 року.
Крім того, до суду надано виписка з особистого рахунку по договору, графік сплати за кредитним договором, що є невідємною частиною кредитного договору, копії меморіальних ордерів, які підтверджують виконання зобовязань Банком в повному обсязі.
Відтак, заборгованість відповідачів за кредитним договором № 116 від 29.12.2010 р. у загальній сумі 121083,57 грн. доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет застави в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором № 116 від 29.12.2010 року.
Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №116 від 29.12.2010 року знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, у звязку з чим суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення за кредитним договором № 5_066 від 21.02.2012, третя особа ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 165213480 від 15.06.2017 року про сплату судового збору у сумі 1816,25 грн.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1816,25 грн..
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 541, 543, 553, 554, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення, третя особа ОСОБА_2, задовольнити.
Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною реалізації, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА