АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/8523/2017 Доповідач Заришняк Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренко Наталії Вікторівни, діючої в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову Банк зазначав, що 23 січня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач одержав кредит в розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачем вчасно чергові платежі не сплачувалися, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року становить 92 891,34 грн., з яких 19 162,29 грн. - заборгованість за кредитом, 71 979,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 750,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, від цієї суми має віднімається сума у розмірі 68 525,98 грн., яка була відшкодована рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року, різниця становить 24 365,36 грн., а також 500,00 грн. та 1 218,27 грн. штрафу, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 083,63 грн. за кредитним договором від 23 січня 2006 року та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі Сокуренко Н.В., яка діє в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 23 січня 2006 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", було укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки, згідно умов якого Банк відкрив Клієнту картковий рахунок у національній валюті та випустив платіжну картку строком дії один рік.

З довідок, наданих представником позивача в суді апеляційної інстанції вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 була надана кредитна картка НОМЕР_1, дата відкриття 26 січня 2006 року з терміном дії до січня 2010 року, та встановлений кредитний ліміт в сумі 60 000 грн. В подальшому, 10 серпня 2009 року та 26 листопада 2010 року було здійснено зниження кредитного ліміту.

Строк дії договору становить 12 місяців, який автоматично продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін не інформує про припинення його дії, та відповідає строку дії кредитної картки, що передбачено заявою та п.9.12 Умов та правил надання банківський послуг.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року з ОСОБА_3 було стягнуто заборгованість, яка станом на 31 січня 2013 року становила 68 525,98 грн. за кредитним договором б/н, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем. Проте, вказане рішення суду станом на день звернення з даним позовом до суду ОСОБА_3 не виконано, внаслідок чого виникла заборгованість, яка за період з 01.02.2013 р. по 30.06.2015 року становить 24 365 грн. 36 коп., також відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг Банком нараховано штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та штраф сумі 1218 грн.27 коп. (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.264 ЦК України позовна давність преривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після преривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної даності, до нового строку не зараховується.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України при розгляду справи №6-249цс15, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

З матеріалів справи слідує, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на корить Банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 січня 2006 року станом на 31 січня 2013 року в сумі 58 525 грн. 98 коп. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 68 525 грн.98 коп., що складається з заборгованості за кредитом - 19 162 грн.29 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 43 874 грн. 36 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1 750 грн., штрафу (фіксована ціна) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 3 239 грн. 33 коп. В решті вимог - відмовлено. Вказане заочне рішення набрало законної сили 08 травня 2013 року, перервало перебіг позовної давності й відповідачем не виконано, тому позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами.

ПАТ КБ «ПриватБанк»звернувся в суд з даним позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 у вересні 2015 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-157цс16 від 26 травня 2016 року і яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що з видачею судового наказу про задоволення вимог кредитора в період дії строку кредитного договору припиняються правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі, і що в такому разі нарахування процентів за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення (видачі судового наказу) до його фактичного виконання законом не передбачено.

З наданих представником позивача розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н за період з 01 лютого 2013 року по 30 червня 2015 р., тобто після ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року, вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 за відсотками становить 24 365 грн.36 коп., окрім того відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг Банком нараховано штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та штраф сумі 1218 грн.27 коп. (процентна складова), а всього заборгованість відповідача за кредитним договором за вказаний період складає 26 083,63 грн.

Представником відповідача не надано суду переконливих доказів, які б спростовували правильність наданого ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» розрахунку кредитної заборгованості ОСОБА_3 за вказаний період.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Посилання представника позивача в суді апеляційної інстанції на те, що фактичний залишок заборгованості відповідача за відсотками в період з 01 лютого 2013 року по 30 червня 2015 р. складає 28 168 грн. 57 коп., не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виходять за межі позовних вимог.

З урахуванням положень ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі заявлених позовних вимог в сумі 26 083 грн. 63 коп., що становить заборгованість за відсотками в сумі 24 365 грн.36 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг Банком: штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та штраф сумі 1218 грн.27 коп. (процентна складова).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суми заборгованості за кредитом в розмірі 26 083 грн.63 коп.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України на користь позивача належить відшкодувати з відповідачасудовий збір в сумі 1218грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 26 083 грн. 63 коп. за кредитним договором №б/н від 23 січня 2006 року, а також стягнути судові витрати в розмірі 1218 грн.

Рішення суду набирає законної з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: