Справа №592/8454/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1080/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року на задоволення позову постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SUC9GA00000218 від 16 листопада 2007 року у розмірі 49800 доларів 63 центи США, з якої: 44463, 27 доларів США заборгованість за кредитом; 4303, 74 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1033, 62 долари США. по винагороді за надання фінансового інструменту (комісії) та 34885 грн. 59 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів за кредитним договором та судом не вирішене питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності для звернення із позовом до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта та заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», яке у подальшому стало іменуватися як ПАТ «КБ «ПриватБанк», та відповідачем був укладений кредитний договір № SUC9GA00000218, за яким банк зобовязувався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 16 листопада 2007 року по 14 листопада 2027 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 45000 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 11500 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного Договору та періодом сплати вважати період з 15 по 20 число кожного місяця (п.7.1) (т. 1, а. с. 9-11, 107, 109-114).

Згідно з пунктами 4.1, 7.4 цього договору, позичальник за порушення зобовязань із погашення кредиту зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,15 % від суми прострочення платежу за кожний день прострочення, але не менше 1 грн.

Факт видачі кредитний коштів підтверджується ордером-розпорядженням від 16 листопада 2007 року та заявою на видачу готівки № 2 та випискою з особового рахунку ОСОБА_3 за період з 16 листопада 2007 року по 13 квітня 2016 року (т. 1, а. с. 129, 130, т. 1 а. с. 149 т. 2, а. с. 88).

Відповідач допускав порушення умов укладеного договору і тому сторонами, з метою реструктуризації боргу, було укладено додаткову угоду до кредитного договору № SUC9GA00000218 від 21 січня 2011 року, відповідно до якої пункт 7.1 викладено у новій редакції, а саме: відповідач отримав кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 66012, 85 доларів США на споживчі цілі, також у розмірі 21012, 85 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору зі сплатою 0, 92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту, у момент надання кредиту винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати (т. 1, а. с. 122-123).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що станом на 06 серпня 2015 року, у звязку з неналежним виконанням зобовязань за вказаним договором, за відповідачем виникла заборгованість у сумі 54001 долар 23 центи США, що еквівалентно 1164266 грн. 53 коп., з яких: 44463 долари 27 центів США заборгованість за тілом кредиту; 4303 долари 74 центи США заборгованість за процентами; 1033 долари 62 центи США заборгованість з комісії; 1618 доларів 07 центів США пені та 11 доларів 60 центів США. штрафу (фіксована частина) та 2570 доларів 94 центи США штрафу (відсоток від суми заборгованості) (т. 1, а. с. 3-7).

В подальшому, представник позивача звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог і, не змінюючи період виникнення заборгованості (6 серпня 2015 року) та розмір заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісії та пені, не наполягав на стягненні з відповідача розміру нарахованої суми штрафу та пеню просив стягнути не у доларах США а у гривневому еквіваленті (т. 1, а. с. 105-106).

Місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що відсутні підстави не довіряти наданому позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач не надав контрозрахунку, який би піддавав сумніву правильність нарахованих сум, в тому числі і відсотків.

За таких умов суд, виходячи з положень ст. ст. 526, 527, 611 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, передбаченого ст. 11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства, обґрунтовано стягнув на користь позивача зазначену в уточненій позовній заяві суму заборгованості.

При цьому суд вірно поклав в основу свого рішення розрахунок банку про розмір заборгованості відповідача станом на 06 серпня 2015 року, який ґрунтується на умовах укладеного між сторонами договору.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі щодо неотримання ним за спірним кредитним договорів коштів від банку спростовуються матеріалами справи, а саме ордером розпорядженням та заявою на видачу готівки (т. 1, а. с. 129, 130, т. 1, а. с. 149 т. 2, а. с. 88).

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо застосування строку позовної давності, оскільки боржник, порушуючи умови укладеного кредитного договору щодо періодичності сплати щомісячних платежів, в той же час вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, а отже вчиняв дії, що свідчать про визнання ним свого боргу.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 травня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього дня на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -