Номер провадження: 22-ц/785/5436/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03 грудня 2012 року між ним громадянином Ізраїлю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір позики. За умовами договору позики позивач надав, а ОСОБА_5 отримав позику в розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день укладення договору становило 35 968 500 (тридцять п'ять мільйонів дев'ятсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот) гривень. На підтвердження факту отримання позики ОСОБА_5 позивачу було видано власноруч написану відповідну розписку. Однак, умови договору позики ОСОБА_5 виконано не було, позика в строк, обумовлений договором, позивачу не повернута. Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за укладеним 03.12.2012 року договором позики між позивачем та ОСОБА_4, 04 грудня 2012 року було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати за зобов'язання ОСОБА_5, які виникли з умов укладеного договору позики. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 03.12.2012 року в розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що складає 121 680 000, 00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі

В судовому засіданні ОСОБА_7, представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики визнала, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 залишила на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень. У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, сторона, яка не була залучена до участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені його права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, недоведені обставини, які суд вважав встановленими, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, судова колегія приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 03 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений договір позики за умовами якого позивач надав, а ОСОБА_5 отримав позику в розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день укладення договору становило 35 968 500 (тридцять п'ять мільйонів дев'ятсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот) гривень, що підтверджується розпискою.

Відповідно до п. 4 цього договору позики від 03 грудня 2012 року ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачу отриману позику у строк до 01 червня 2016 року. Позивач свої обов'язки за укладеним договором позики виконав - надав відповідачу грошові кошти.

Відповідно до пункту 9 договору позики від 03 грудня 2012 року, підписанням цього договору ОСОБА_5 підтвердив факт одержання ним від позивача позики.

В день укладення договору позики, а саме 03 грудня 2012 року, ОСОБА_5 позивачу було видано розписку відповідно до якої, в день складання розписки, на виконання договору позики від 03 грудня 2012 року ОСОБА_5 від позивача отримано кошти, в якості позики, в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день укладення договору становило 35 968 500 (тридцять п'ять мільйонів дев'ятсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот) гривень. Отримані кошти Боржник зобов'язувався повернути до 01 червня 2016 року.

Факт отримання позики сторонами не заперечувався. Договором позики від 03 грудня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_5, встановлено термін виконання взятих на себе ОСОБА_5 зобов'язань - до 01 червня 2016 року.

04 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 03 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що ОСОБА_5 свої зобов'язання за укладеним договором позики від 03 грудня 2012 року належним чином не виконав, та в установлені договором строки грошові кошти, отримані в якості позики, не повернув, в зв'язку з чим стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень. У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень відмовлено, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 з пропуском шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертаючись до суду з апеляційною скаргою посилався на те, що визнання Білгород-Дністровський міськрайонним судом Одеської області ОСОБА_5 боржником ОСОБА_3 на 121 680 000 грн. за договором унеможливлює виконання судового рішення Голосівського районного суду м. Києва від 23.01.207 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, яким з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 стягнуто на його користь суму боргу, інфляційних втрат, а також 3% річних за порушення виконання зобов'язання.

Однак, ОСОБА_2 не надав належних доказів того, що оскаржуване рішення суду якимось чином порушує права апелянта, як особи, яка не брала участі у розгляді даної справи, а посилання на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року не є доказом того, що ОСОБА_2 може оскаржити договір позики, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Доводи, викладені ОСОБА_2 у апеляційній скарзі, не надають останньому право, передбачене ст. 292 ЦПК України, звертатись з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року, оскільки оскаржуване рішення суду не порушує законних прав та інтересів ОСОБА_2

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не є стороною у даній справи і є особою, яка не брала участі у справі, і про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, є особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження рішення суду за позовом ОСОБА_3.

За таких підстав, колегія суддів доходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 292, 303, 304 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець