Справа № 273/434/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30 жовтня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в заочному провадженні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.

СУД ВСТАНОВИВ:

Зміст позовної заяви

Позивач звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою. В позовній заяві зазначила, що 11.07.2013 року ОСОБА_2 позичила в неї гроші в сумі 20000 гривень строком на один рік з щомісячною сплатою шести відсотків, про що власноручно написала розписку.

У встановлений строк відповідачка гроші не повернула. Вимоги позивача про повернення боргу ОСОБА_2 ігнорує.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 повинна сплатити на її користь заборгованість в сумі 92993,32 гривні, яка складається з наступного: 20000,00 грн.- сума основного боргу, 1673,42 грн. - 3% річних, 17319,90 грн. - втрати від інфляції та 54000,00 - проценти за користування коштами. Просить стягнути вказану суму та відшкодувати судові витрати в розмірі 929,93грн.

В судове засідання позивач та її представник не зявились.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Позиція відповідачки

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась.

Враховуючи те, що зареєстроване місце мешкання відповідача не встановлено, відповідно до ч.9 ст.74, ч.2 ст.75 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлена через оголошення у пресі. Відповідне оголошення розміщене у газеті "Урядовий кур'єр" за 26.10.2017 року №201, який, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2016 р. №972-р, у 2017 році є друкованим органом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження для розміщення повісток про виклик громадян до суду.

У звязку з неявкою відповідача у судове засідання, справу розглянуто у заочному провадженні, з винесенням заочного рішення на підставі доказів, поданих позивачем, відповідно до ст.224 ЦПК України.

Фактичні обставини встановлені судом

З поданої позивачем письмової розписки від 11.07.2013 р. вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 11 липня 2013 року отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20000,00 гривень строком на один рік, з зобовязанням сплатити щомісячну комісію у розмірі шести відсотків (а.с.7).

Роздруковані тексти електронних повідомлень ОСОБА_1 підтверджують, що вона зверталась з вимогою до ОСОБА_2 про повернення їй коштів в сумі 20000 гривень та нарахованих відсотків за розпискою від 11.2013 року (а.с.16,17).

Нормативно-правові акти

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Оцінка суду

Подані позивачем докази надають підстави встановити фактичні обставини, що відповідають наведеним у позовній заяві.

Отже суд встановлює, що відповідач, всупереч умовам договору позики, не повернула позивачу суму позики у встановлений договором строк до 07 листопада 2014 року, чим порушила вищенаведені норми права.

Суд погоджується з вимогами позивача щодо застосування статті 625 ЦК України, зокрема, щодо стягнення 3% річних, оскільки окремий розмір процентів у випадку порушення зобовязання позичальником, сторонами не визначено.

Спираючись на доводи сторони позивача та подані ним докази, суд не вбачає підстав не погодитись з наведеним позивачем розрахунком загального розміру заборгованості, згідно якому загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, станом на 23 квітня 2017 року складає 92993,32 гривень (девяносто дві тисячі девятсот девяносто три гривні, 32 копійки).

Отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені суми судових витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивачем належним чином підтверджено факт та розмір витрат на правову допомогу в сумі 1750 гривень, на оплату судового збору в сумі 929,03 гривні та на оплату за оголошення виклику відповідача в пресі в сумі 168 гривень.

Таким чином, судові витрати в загальній сумі 2847,03 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 3, 10, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

на підставі ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) на погашення заборгованості за договором позики грошові кошти в сумі 92993,32 гривні (дев'яносто дві тисячі дев'ятсот дев'яносто три гривні 32 копійки).

3. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) на відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 2847,03 (дві тисячі вісімсот сорок сім гривень 03 копійки).

4. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів від дня отримання копії заочного рішення відповідачем.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

6. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.О. Руденко