Справа № 204/2525/17
Провадження № 2/204/1095/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодіння № 52 по вул. Водопянова в м. Дніпро. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаного домоволодіння, в якому зареєстрований відповідач, син попереднього власника цього домоволодіння. Відповідач, незважаючи на свою обіцянку під час укладення договору купівлі-продажу домоволодіння з його матір'ю, на неодноразові прохання позивачки знятись з реєстрації за адресою будинку, що перебуває у її власності, оскільки це порушує її права власника через додаткові витрати на комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажає, з березня 2015 року, коли позивачка придбала будинок у його матері, в будинку не проживає, не з'являється, приміщеннями і спорудами не користується, будь-яких оплат за користування приміщенням не здійснює, його речей, меблів та предметів особистого ужитку в домоволодінні немає. З 2015 року відповідач не проживає в домоволодінні позивачки і не користується ним, оскільки разом із своєю дружиною ОСОБА_4 та їх спільними чотирма дітьми постійно проживає в належному їм домоволодінні № 4 по вулиці Шкільна в селі Теплівка Саксаганської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області і працює кочегаром в Дитячому садку села Теплівка. В кінці лютого 2017 року її представник ОСОБА_2 приїздив до ОСОБА_3 додому, в село Теплівка, та запропонував йому в порядку досудового врегулювання вирішити спір та знятись з реєстраційного обліку за адресою домоволодіння позивачки, але останній відмовився це зробити без зрозумілих пояснень. Оскільки за вищевказаною адресою ОСОБА_3 не проживає, витрат по сплаті комунальних послуг та послуг на утримання домоволодіння не несе, у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за кількістю осіб, зареєстрованих в домоволодінні, чим об'єктивно порушуються її права, у зв'язку з чим вона була змушена звернутися за захистом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві та зазначили, що не заперечують проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивачки та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння № 52 по вул. Водопянова в м. Дніпро, на підставі договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 13.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 505 (а.с.7).

Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачкою в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 19324268, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2017 року за № 81844095 (а.с.5 на обороті).

В належному ОСОБА_1 домоволодінні № 52 по вул. Водопянова в м. Дніпро зареєстрований: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 04.05.2017 року за вих. № 1668/2 (а.с.13).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є членом сімї попереднього власника домоволодіння.

Проте, на теперішній час, єдиним власником домоволодіння є ОСОБА_1.

В свою чергу, Верховний Суд України в своїх постановах при застосуванні таких норм права, про які заявлено в даній справі, зокрема у справах № 6-10723св08, № 6-2778св08 та № 6-55662св10, прийшов до наступних висновків: Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, судом не встановлено обставин для відступлення від висновків Верховного Суду України.

Таким чином, право користування житлом є похідним від права власності на це житло, втрата права власності на житло є беззаперечною підставою для припинення права колишнього власника та членів його сім'ї на користування цим будинком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивачка, як власник домоволодіння, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном.

Крім того, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем своєї реєстрації з березня 2015 року, що підтверджується актами про встановлення факту не проживання особи від 15.02.2017 року та від 15.03.2017 року, які складені сусідами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чиї підписи завірені головою квартального комітету № 12 Красногвардійського району м. Дніпропетровська, і згідно з якими відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 13.03.2015 року, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є сусідками позивачки та відповідача по місцю їхньої реєстрації, і які вказали на ті ж самі обставини, які викладені в складених за їхньою участю актах про встановлення факту не проживання особи від 15.02.2017 року та від 15.03.2017 року.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що реєстрація відповідача в спірному домоволодінні чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодіння № 52 по вул. Водопянова в м. Дніпро.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 317-319, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 179, 209, 212-215, 224-227, 360-7 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодіння № 52 по вул. Водопянова в м. Дніпро.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова