04.07.2017 227/2047/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року справа № 227/2047/17

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Кошля А.О.

при секретарі Овчинніковій Ю.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересовані особи Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті вітчима свого чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08 лютого 2017 року у м. Макіївка Донецької області, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією. Обґрунтовуючи заяву зазначила, що факт смерті ОСОБА_2 їй необхідно встановити для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та оформлення допомоги на поховання. В органі державної реєстрації актів цивільного стану заявниці було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2, у звязку з тим, що предявлено свідоцтво про смерть, яке не відповідає ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та рекомендовано звернутись до суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, заяву підтримує, просила суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи, Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, просив винести рішення на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи, Добропільського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд заяви без участі представника в судовому засіданні, просив винести рішення на розсуд суду.

Суд вважає можливим розглянути справу без участі заінтересованих осіб, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 08 лютого 2017 року у м. Макіївка Донецької області підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 перемістилась з тимчасово окупованої території та мешкає за адресою Донецька область м. Добропілля, вул. І. Франка, 27/26, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 29.08.2016 року №.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (пасинок померлого ОСОБА_2Г.), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 457055 від 12.11.1977 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії ГД№ 372941 від 01.12.0955 року, яка долучена до матеріалів справи, рідною матірю ОСОБА_3 (пасинок померлого ОСОБА_2Г.), ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4, яка відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІV-НО № 401330 від 19.03.1985 року вступила у шлюб 19 березня 1985 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно копії свідоцтва про смерть 1-НО № 342053 від 30.12.1998 року, яка долучена до матеріалів справи, ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_2Г.) померла 30.12.1998 року у м. Макіївка.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 60 від 08 лютого 2017 року, яке видане Центром первинної медико санітарної допомоги № 4 м. Макіївка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 08 лютого 2017 року в м. Макіївка - 28, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією.

З відмови у проведенні державної реєстрації смерті начальника Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 30.06.2017 року №15.32-963, вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер 08 лютого 2017 року, так як заявницею предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р.№ 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2, також до матеріалів справи долучені копія свідоцтва про смерть ДНР № 057441 від 10.02.2017 року, посвідчення № 250/17 СКП «Благоустрій» про поховання, фотознімки з місця поховання

Згідно відповіді Добропільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Донецькій області від 04.07.2017 року № 15.32-5/1005, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 органами ДРАЦС не складався.

Вказана копія довідки про причину смерті - видана цивільними закладами м. Макіївка, який розташований на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Даючи оцінку допустимості свідоцтву про смерть, довідки про причину смерті та довідки про поховання, які видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ст.19 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і вважає, що вказані документи не є дійсними і не можуть створювати правових наслідків.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавтва має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності.

Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт смерті ОСОБА_2, який помер 08 лютого 2017 року у м. Макіївка Донецької області і дають суду підстави для задоволення заяви.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та оформлення допомоги на поховання.

Таким чином, наявність вищевказаних доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті в певний час, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України.

На підставі ст..367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, заінтересовані особи Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Добропільське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 08 лютого 2017 року в м. Макіївка Донецької області Україна, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення невідкладно надіслати до Добропільського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації факту смерті особи.

Суддя А.О. Кошля

04.07.2017