Справа №242/2149/17
Провадження №2/242/1029/17
26 жовтня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа: Перша краматорська державна нотаріальна контора, Державний ощадний банк України Публічне акціонерне товариство філія - Донецьке обласне управління, Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явились, надали суду заяви, в якій просили задовольнити позов, слухати справу без їх участі та не заперечували проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача Ворошиловської районної ради м.Донецька, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з,явився.
Відповідно положень ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Представники третіх осіб: Перша краматорська державна нотаріальна контора, Державний ощадний банк України Публічне акціонерне товариство філія - Донецьке обласне управління, Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області, в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого 15.02.2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.
Згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданого 15.02.2017 року Краматорським міським відділом державної реєстрації цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартиру є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Першою державною нотаріальною конторою ГТУЮ в Донецькій області винесено постанову №1278/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3.
З даним висновком погодитись не можливо, оскільки згідно копії паспорту НОМЕР_6,виданого 06.11.1999 року Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку, на ім'я ОСОБА_3, та копії паспорту НОМЕР_7,виданого 06.11.1999 року Ворошиловським РВ УМВС України в м.Донецьку, на ім'я ОСОБА_2, місцем їх реєстрації зазначено АДРЕСА_1.
Те, що ОСОБА_3 на момент смерті проживав за адресою своєї реєстрації встановлено рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14.02.2017 року, яке набрало законної сили та відповідно до ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.
Крім того, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19.12.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 на момент смерті також проживала за адресою своєї реєстрації. Дане рішення суду набрало законної сили та відповідно до ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 на момент смерті проживав разом із ОСОБА_2, а тому, відповідно до ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, оскільки вона не заявляла відмови від неї, що вбачається із інформації наданої Першою Краматорською державною нотаріальною конторою №2905/02/14 від 26.08.2017 року.
Зазначене вище свідчить про порушення законного права позивача на реалізацію своїх майнових прав, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. З ЦПК України, та у спосіб передбачений ст. ст. 4 та 16 ЦПК України,-
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спадкове майно перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю - ОСОБА_1, яка у встановленому законом порядку заявила про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно, в той же час обставин, які б вказували, що на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.
Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 212-215, 224- 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, третя особа: Перша краматорська державна нотаріальна контора, Державний ощадний банк України Публічне акціонерне товариство філія - Донецьке обласне управління, Управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Оригінал рішення знаходиться в Селидівському міському суді Донецької області.
Суддя Л.В.Пирогова