Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/765/17 Головуючий у 1-й інстанції Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/778/3046/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Водоканал» про визнання дій та бездіяльності, що спричинило душевні страждання, приниження честі та гідності протиправними, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Водоканал» (далі КП «Водоканал») про визнання дій та бездіяльності, що спричинило душевні страждання, приниження честі та гідності протиправними, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона 24.04.2016 року надала до відповідача всю необхідну документацію для здійснення перерахунку наданих послуг з водопостачання у звязку зі смертю її чоловіка ОСОБА_5, однак, працівниками відповідача, зокрема, начальником відділу по Заводському району КП «Водоканал» ОСОБА_6, їй було відмовлено без відповідних пояснень, а письмову скаргу у неї відмовилися приймати. З квітня 2016 року позивач тричі намагалася здійснити перерахунок нарахованих послуг, однак їй відмовляли без відповідних пояснень.

У серпні 2016 року вона подала скаргу з вимогою здійснити перерахунок, притягнути винних до дисциплінарної відповідальності, виплатити їй моральну шкоду в сумі 6000 грн., однак в порушення вимог ст. 20 Закону України «Про вернення громадян» в установлений законом строк відповіді на заяву не було надано, і лише 06.10.2016 року на повторну скаргу отримано відповідь про здійснення перерахунку наданих ослуг.

На підставі викладеного просила суд визнати дії КП «Водоканал» щодо відмови у здійсненні перерахунку наданих послуг ОСОБА_3 незаконними та стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди на її користь 6000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути судові витрати на правову допомогу та судовий збір.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача та заподіяння їй моральної шкоди, оскільки позивач з письмовою скаргою до КП «Водоканал» з наданням всіх необхідних документів щодо перерахунку послуг звернулася лише 19.09.2016 року, перерахунок за надані послуги відповідачем було здійснено в вересні 2016 року, а відповідь на зазначене звернення була надана 06.10.2016 року, тобто в термін, передбачений ст. 20 Закону України « Про звернення громадян».

З таким висновком суду можна погодитись.

Відповідно до положень ст. ст.1, 5 Закону України «Про звернення гпрмадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ст. 20 цього Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Згідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян України» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

За змістом п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживач має право на зменшення оплати у разі відсутності споживача або членів його сім»ї (зареєстрованих за цією адресою) на підставі письмової заяви та офіційного документу, який підтверджує їх відсутність.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради « Про порядок плати за комунальні послуги» від 23.07.2013 року № 306/1, передбачено, що перерахунок за надані послуги здійснюється у разі надання споживачем довідок, які підтверджують відсутність споживача та /або членів його сімї за місцем реєстрації. Також для розгляду питання щодо проведення перерахунку споживачу необхідно надати довідку про склад сімї за місцем реєстрації, з зазначенням основного квартиронаймача, усіх зареєстрованих за цією адресою осіб, дат реєстрації та зняття з реєстрації.

Тобто, відповідно до положень п. 29 Правил саме на підставі письмової заяви та за наявності надання офіційних документів споживач має право на зменшення оплати за послуги централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/Марганцева, буд. 90/30 (а.с.10).

За вказаною адресою їй надаються КП «Водоканал» послуги з водопостачання та водовідведення.

31 січня 2016 року її чоловік ОСОБА_7 помер, що встановлено свідоцтвом про смерть (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи представником позивача ОСОБА_4 15.09.2016 на адресу КП «Водоканал» було направлено скаргу про здійснення перерахунку за надані послуги з водопостачання у звязку зі смерю чоловіка ОСОБА_3, проведення службового розслідування та відшкодування моральної шкоди. В якості додатку до скарги були додані паспорт заявника, довідки про реєстацію місця проживання особи, свідоцтво про смерть, свідоцтво про шлюб, довіреність ( а.с. 13).

06.10.2016 року КП «Водоканал» на вказану скаргу було надано відповідь про те, що КП «Водоканал» здійснило перерахунок по особовому рахунку відкритому на ім»я ОСОБА_3, згідно документів, які надійшли на адресу підприємства 19.09.2016 року ( вх..№ Б-438 від 19.09.2016 року), та в цій відповіді була зазначено, що з квітня 2016 року по 18.09.2016 року будь-яких письмових звернень та документів від ОСОБА_3 на адресу КП «Водоканал» не надходило ( а.с. 14).

Сторонами не заперечувалося, що у вересні 2016 року за місцем проживання позивача вул. Ніжинська/Марганцева, будинок 90/30 відповідачем проведено перерахунок з нарахувань за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року, та з 01.09.2016 року змінено кількість осіб чотирьох на три.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів протиправності дій відповідача та жодних доказів заподіяння їй моральної шкоди, оскільки судом вірно було встановлено факт звернення позивача з письмовою скаргою та надання необхідних документів до КП «Водоканал» лише 19.09.2016 року, факт здійснення ним перерахунку за надані послуги у вересні 2016 року надання відповіді на вказану скаргу відповідачем 06.10.2016 року, тобто в термін передбачений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян».

Доказів того, що КП «Водоканал» була отримана скарга ОСОБА_3 від 09.08.2016 року позивачем не було надано, її посилання на те, що вона зверталася до відповідача щодо перерахунку за надані послуги 24.04.2016 року, є безпідставними, оскільки також не підтверджено відповідними доказами.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності доказів протиправності дій працівників КП «Водоканал» цеху № 4 ОСОБА_6О, ОСОБА_8, з пояснень яких вбачається, що ОСОБА_3 дійсно приходила в літку 2016 року до цеху № 4 КП «Водоканал» з метою здійснення переррахунку за надані послуги, проте, без необхідних для цього документів, при цьому їй було розяснено, які документи необхідно надати, а також було розяснено право на звернення з письмовою заявою до абонентської служби саме КП «Водоканал» до компетенції яких входить вирішення її питання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі доказів обґрунтував свої висновки та правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: