4Справа № 466/9292/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/3042/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 лютого 2017 року у справі за позовом ПАТ "КБ "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк» подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення є незаконним, винесене з порушеням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не спрямовано судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Вказує, що відповідно до положень ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зазначає, що зазначена норма права не обмежує права кредитора звернутись до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 лютого 2017 року і ухвалити нове рішення яким позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, відповідно до матеріалів справи належно повідомлена (а.с. 75) клопотань про відкладення розгляду справи не подала, тому розгляд справи згідно із приписами ст.305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що 21.06.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № IFXRRF54560028, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 902,88 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з Умовами надання кредиту фізичним особам. Відповідач порушив зобовязання за вказаним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 44 803, 42 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Третейського суду м.Дніпропетровська прийнято рішення про стягнення на користь ПА КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № IFXRRF54560028, тобто банк скориствався і реалізував своє право вимагати виконання взятого на себе зобов`язання в повному обсязі, а нарахування неустойки (штрафу, пені) після постановлення рішення про стягнення основного боргу, відсотків, пені та штрафів є незаконним.

Згідно п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до рішення Третейського суду м.Дніпропетровська від 10.01.2014р. з ОСОБА_3 стягнено 23 305,37 грн., в цю суму заборгованості відповідно до наданого розрахунку входить 2 248, 40 грн заборгованості за тілом кредиту, 1, 41 грн заборгованості за процентами, 1026, 50 грн заборгованості за комісією, 18443, 09 заборгованості за пенею, 500 грн штраф (фіксована частина), 1085, 97 штраф ( процентна складова).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10.10.2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 23 305, 37 грн закрито провадження у відповідності до вимог ч.5 ст.205 ЦПК України.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-473цс16 за положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не зясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо відмови задоволенні позову.

Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Тому, враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного суду України, вимоги ст..551 ЦК України, рішення Третейського суду м.Дніпропетровська від 10.01.2014р., яким було стягнуто пеню в розмірі 18443, 09грн, заборгованість по тілу кредиту 2 248 грн 40 коп., колегія суддів вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 2 248 грн 40 коп.

Матеріалами справи встановлено, що при поданні позовної заяви ПАТ «Приватбанк» оплачено у розмірі 1378 грн: та при поданні апеляційної скарги 1515грн 80 коп., що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 2 245 грн. 40 коп., а тому в силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_3Ю.в користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судовий збір в розмірі 136 грн. 50 коп. ( 1378 грн.,:5% + 1515 грн.80 коп:5%)

Згідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 2 248 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги 136 грн 50коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді