УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарях Майданець К.В., Гарматюк О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 13.04.2007 між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 44.29/43/07-zn, відповідно до умов якого позивач відкрив відновлювальну кредитну лінію у розмірі 330 000 доларів США з кінцевим терміном повернення 11.04.2014 року зі сплатою 13,1% річних.

13.04.2007 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 44.29/43/07-zn, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 44.29/43-п1/07-zn, а також між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 44.29/43-п2/07-zn.

Крім того, 13.04.2007 між позивачем та ОСОБА_4 укладений договір поруки № 44.29/43-п3/07-zn.

За умовами вказаних договорів відповідачі взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем за повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

31.10.2008 між банком та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору, а 10.11.2008 між сторонами укладена додаткова угода № 1 до додаткового договору -1, згідно з якою сторони погодились, що заборгованість за Кредитним договором, що існує станом на 31.10.2008 в розмірі 307 076, 54 доларів США в розумінні цього договору є траншом, наданим в межах суми, що зазначена в п. 1.1 Договору, а також було змінено графік погашення заборгованості за Кредитним договором.

Справа № 2609/21024/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4094/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макуха А.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
14.06.2007 між сторонами, було укладено кредитний договір № 44.29/54/07-zn, відповідно до умов якого відповідачу відкрито не відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 90 000,00 доларів США строком до 13 червня 2022 року включно під 13,6% річних.

14.06.2007 в забезпечення виконання грошових зобов'язань відповідача за кредитним договором № 44.29/54/07-Zn, між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 44.29/54-П1/07-Zn.

10.11.2008 між позивачем та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 44.29/54/07-Zn, згідно якої було змінено графік погашення кредиту .

Вказував, що банк належним чином виконав умови за кредитними договорами, проте у відповідачів виникла заборгованість, яка станом на 04.07.2012 становить 481 285 доларів США, що за курсом НБУ складає 3 846 670,36 грн. за кредитним договором № 44.29/43/07-Zn та 144 319,42 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 153 472,96 грн., за кредитним договором № 44.29/54/07- Zn.

Посилаючись на викладене, просив стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 44.29/43/07-Zn від 13.04.2007 в розмірі 481 285 доларів США 00 центи, що еквівалентно 3 846 670,36 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 44.29/54/07- Zn від 14.06.2007 року в розмірі 144 319 доларів США 42 центи, еквівалентно 1 153 472,96 грн.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Кредитпромбанк», витрати по оплаті судового збору в сумі 3 219 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Зазначав, що заочне рішення в частині стягнення заборгованості в розмірі 3 846 670, 36 грн. підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні вказаної вимоги в повному обсязі, оскільки остаточне повернення коштів повинно бути здійснено в термін до 29.01.2009, а відтак строк позовної давності сплив 30.01.2012.

Вказував, що судом першої інстанції не враховані положення ст. 559 ЦК України, відповідно до яких порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки.

Також, ОСОБА_4 вважав, що судом необґрунтовано стягнуто з відповідачів заборгованість у розмірі 144 319, 42 долари США, оскільки в рамках строку позовної давності, розрахунок суми заборгованості повинен бути станом на 07.09.2009, а відтак згідно з графіком погашення заборгованості борг, що виник у відповідачів становить не більше 82 595, 90 доларів США.

Враховуючи наведене, просив заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44.29/43/07-zn, задовольнити частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 44.29/54/07-zn та стягнути заборгованість у розмірі 974 913, 79 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 апеляційну скаргу задоволено частково. Скасовано заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 19.07.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

16.05.2017 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали заяви про приєднання до апеляційної скарги та просили скасувати заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив відхилити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 квітня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 44.29/43/07-Zn, за умовами якого останній було відкрито відновлювальну кредитну лінію у розмірі 330 000 доларів США на термін до 11 квітня 2014 року зі сплатою 13,1 % річних (том. 1, а.с. 16-19).

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за вказаним кредитним договором, 13 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори поруки (том. 1, а.с. 27-31).

31 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до вищезазначеного кредитного договору, а 10 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до додаткового договору № 1 від 31 жовтня 2008 року до вказаного кредитного договору, згідно з якою сторони погодились, що заборгованість за кредитним договором, що існує станом на 31 жовтня 2008 року в розмірі 307 076,54 доларів США в розумінні цього договору є траншом, наданим в межах суми що зазначена в п. 1.1 кредитного договору, а також було змінено графік погашення заборгованості за кредитним договором(том. 1, а.с. 20-26).

Позивач належним чином виконав умови кредитного договору від 13 квітня 2007 року, надавши позичальнику кошти в розмірі 330 000 доларів США.

Також встановлено, що 14 червня 2007 року № 44.29/54/07-Zn між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 90 000 доларів США на термін до 13 червня 2022 року, зі сплатою 13,6 % річних (том. 1, а.с. 50-54).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 14 червня 2007 року, цього ж дня між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки (том. 1, а.с. 58-59).

10 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 14 червня 2007 року, згідно з якою було змінено графік погашення кредиту (том. 1, а.с. 55-57).

Банк належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачу грошові кошти, однак ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим станом на 04 липня 2012 року в неї виникла заборгованість за кредитним договором від 13 квітня 2007 року, яка становить 481 285 доларів США, що за курсом НБУ складало 3 846 670 грн. 36 коп., та заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2007 року, яка становить 144 319,42 доларів США, еквівалент суми в національній валюті - 153 472 грн. 96 коп.

29 грудня 2008 року позивач направив позичальнику та поручителям вимогу про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором від 13 квітня 2007 року у розмірі 310 472, 80 доларів США до 29 січня 2009 року (том 2, а.с. 52-53).

Також, 29 грудня 2008 року ПАТ «Кредитпромбанк» направив ОСОБА_4 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 14 червня 2007 року у розмірі 86 821,03 доларів США до 29 січня 2009 року. Однак, вказані вимоги виконані не були.

15.06.2012 Банк на адресу відповідачів направив листи-вимогу про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором, яка була залишена поза увагою (том. 1, а.с. 43, 67).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов'язків сторін, припинення, зміна або виникнення прав і обов'язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначних змістом зобов'язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

У разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ураховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 не погашено заборгованість за кредитним договором, а належне виконання зобов'язань за договором забезпечено договором поруки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про дострокове солідарне стягнення заборгованості з відповідачів.

Посилання апелянта на те, що Банком проведено невірний розрахунок заборгованості, оскільки ураховуючи п. 3.1. кредитного договору сума заборгованості повинна була становити не більше 82 595,90 доларів США колегією суддів відхиляються.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Своїми правами, відповідачі скористалися на власний розсуд та доказів на спростування наявності та розміру заборгованості до суду не подали. Відповідачі не спростували розрахунки заборгованості.

Наданий позивачем розрахунок в повній мірі відображає розмір заборгованості за договором, завірений уповноваженою особою та скріплений печаткою банку.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності 30.01.2012, у зв'язку зі зміною позивачем строку виконання основного зобов'язання.

Згідно роз'яснень наданих у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст. ст. 1050, 1054 ЦКУкраїни і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Щодо припинення поруки, варто зазначити наступне.

За умовами договорів поруки, поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати у тому ж розмірі, на тих же умовах та у ті ж строки, що і позичальник. Договори діють до повного погашення позичальником або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Згідно з положеннями частини ч. ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк основного зобов'язання за кредитним договором № 44.29/43/07-Zn встановлено до 11 квітня 2014 року, а за кредитним договором № 44.29/54/07-Zn до 13 червня 2022 року.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-155цс13.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо припинення поруки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом норм ст. 559 ЦК України.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив задовольнити частково позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 червня 2007 року в сумі 974 913 грн. 79 коп., тобто останній визнавав заборгованість за вказаним кредитним договором.

Відповідачами не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи при ухваленні рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: