АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5059/17 Справа № 209/5492/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвій Л.О.,Пидищи М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за поданням державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3 задоволено (а.с.13-14).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової, якою відмовити в задоволенні подання (а.с.20-24).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2015 року Дзержинським міським судом Донецької області видано виконавчий лист № 2/225/1477/2015 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DO0DGK00000030 від 12.04.2007 року в розмірі 33587,06 доларів США, що за курсом НБУ 20,67 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.05.2015 року складає 694244,59грн. та суму сплачених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Боржник ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 грудня 2015 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49614270 та запропоновано боржнику самостійно виконати рішення у строк до 16.12.2015 року. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу боржника ОСОБА_3, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції.

10 грудня 2015 року головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу та оголошено заборону на його відчуження, відомості про яку було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджується витягами з реєстрів від 23.12.2015 р.

Згідно відповіді ДПС України від 11 грудня 2015 року: інформація про номери рахунків, відкриті у банках та інших фінансових установах України боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями до ДПС України від відповідних фінансових установ не надходила.

Згідно відповіді ПФУ від 10 грудня 2015 року про осіб-боржників, які отримують пенсії інформації не знайдено.

Згідно відповіді ДПС України від 10 грудня 2015 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника - інформацію не знайдено.

Жодного платежу в рахунок погашення заборгованості боржник не здійснив, на виклики до державного виконавця не зявляється.

В грудні 2015 року головний державний виконавець Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_2 за погодженням з начальником Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_3

Задовольняючи подання державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на ст. 377-1 ЦПК України та виходив із того, що у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник ОСОБА_3 рішення не виконав, про рішення суду боржнику відомо, проте він не бажає його виконувати, тобто ухиляється від його виконання, а тому боржника слід обмежити у праві виїзду за межі України до повного виконання обов'язань.

Однак, з зазначеними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Згідно ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про виконавче провадження та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України: в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України Про виконавче провадження спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник знає про рішення суду, але ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до неможливості вчинення певних виконавчих дій, або боржник безпідставно та неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця.

Таким чином, посилання суду, як на підставу задоволення подання, на те, що будь-які докази, які б підтверджували виконання боржником зобовязань за рішенням суду та спростовували ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання рішення суду, не надані, що на думку суду 1 інстанції й свідчило про ухилення від виконання обов'язків, покладених на боржника судовим рішенням, є передчасним, оскільки зазначене матеріалами справи не підтверджується.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду 1 інстанції і передає питання на новий розгляд до суду 1 інстанції, якщо воно було вирішено з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, передчасно та без належного з'ясування і оцінки фактичних обставин справи, а тому вона підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду подання на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 377-1 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року скасувати та передати питання щодо розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: