АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

13 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Диких Олексія Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, стягувач: ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року,

встановила:

20.04.2017 р. головний державний виконавець Диких О.О. Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ( далі - Печерського РВ ДВС м. Київ) звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, без вилучення паспортного документу, до повного виконання зобов'язань згідно виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2013 року по справі №361/4307/13-ц.

Подання обґрунтовано тим, що 24.11.2016 р. головним державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ відкрито виконавче провадження ВП №52966416 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 06.12.2013 р. по справі №361/4309/13-ц, відповідно до якого визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з їх неповнолітнім онуком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановленням таких днів та годин побачень з дитиною: перша та третя п'ятниця та субота щомісяця, з 10.00 год. п'ятниці до 19.00 год. суботи, а також можливістю побачень у дні народження дитини і святкові дні та три тижні протягом літнього періоду для проведення спільного відпочинку з дитиною за попереднім узгодженням такого відпочинку з батьком дитини.

Визначено, що місцем побачень дитини з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має бути зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Копія ухвали про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником 28.11.2016 р.

02.12.2016 р. державний виконавець Печерського РВ ДВС м. Київ за участю ОСОБА_3 здійснив вихід за місцем реєстрації боржника та склав акт про невиконання боржником судового рішення.

13.01.2017 р., 23.01.2017 р., 03.02.2017 р., 17.02.2017 р., 09.03.2017 р. на адресу боржника направлялись вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду у відповідності до вимог виконавчого документа. Проте, на вимоги державного виконавця Марон І.І. не з'являвся, двері квартири не відчиняв, не забезпечив побачень ОСОБА_3 з її онуком ОСОБА_2

09.03.2017 р. постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 1 700 грн.

24.03.2017 р. постановою державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у подвійному розмірі 3 400 грн.

Оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення та ігнорує законні вимоги державного виконавця, просив подання задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року подання задоволено.

Громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до повного виконання зобов'язань згідно виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2013 року по справі №361/4307/13-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні вказаного подання.

Свої доводи обґрунтовує тим, що постанови державного виконавця від 09.03.2017 р. та від 24.03.2017 р. про накладення на нього штрафу оскаржені до Окружного адміністративного суду м. Києва, а тому вони не можуть бути доказами у справі.

Крім цього, з жодним актом невиконання судового рішення його ознайомлено не було, про вихід державного виконавця за місцем його реєстрації його повідомлено не було. Враховуючи той факт, що вони з сином фактично проживають у с. Пухівка Броварського району Київськоїобласті, до 10 год. ранку їх не було за місцем реєстрації у м. Києві.

На вимогу від 13.01.2007 р. він повідомив державного виконавця про те, що син захворів, а тому побачення неможливе. Стосовно вимоги від 23.01.2017 р. він повідомив державного виконавця про перебування в цей час з сином на відпочинку за межами України.

Вимоги державного виконавця від 03.02.2017 р., 17.02.2017 р., 09.03.2017 р. ним не отримувались.

Обмеживши його у праві виїзду за кордон, суд не врахував, що зобов'язання за судовим рішенням мають періодичний характер до повноліття дитини. При цьому йому заборонено виїзд за межі України до виконання зобов'язань за судовим рішенням, тобто до 2028 року.

Розглянувши дане подання за його відсутності, суд порушив його право на судовий захист та надання відповідних доказів.

В судовому засіданні державні виконавці Печерського РВ ДВС м. КиївДиких О.О., ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до положень 1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Задовольняючи подання державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання за судовим рішенням, суд першої інстанції виходив з того, що останній ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним.

Так, відповідно до п.19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень ч. 5 ст.19 цього Закону боржник зобов'язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 цього Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.11.2016 р. головним державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ відкрито виконавче провадження ВП №52966416 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 06.12.2013 р. по справі №361/4309/13-ц, відповідно до якого визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні баби ОСОБА_3 та діда ОСОБА_4 з їх неповнолітнім онуком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Встановлено такі дні та години побачень з дитиною: перша та третя п'ятниця та субота щомісяця, з 10.00 год. п'ятниці до 19.00 год. суботи, а також можливістю побачень у дні народження дитини і святкові дні та три тижні протягом літнього періоду для проведення спільного відпочинку з дитиною за попереднім узгодженням такого відпочинку з батьком дитини.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2016 року роз'яснено, що місцем побачень дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має бути зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Копія ухвали про відкриття виконавчого провадження отримана боржником 28.11.2016 р. (а.с. 50).

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 02.12.2016 р., боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, квартиру ніхто не відчинив. Рішення боржником не виконано (а.с.47).

13.01.2017 р. головним державним виконавцем Диких О.О. боржнику направлено вимогу про забезпечення побачення баби ОСОБА_3 з неповнолітнім онуком з 10.00 год. 20.01.2017 р. по 21.01.2017 р. (а.с.45).

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 20.01.2017 р., боржник ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_3 з її онуком. Рішення суду боржником не виконується (а.с.44).

23.01.2017 р. головним державним виконавцем Диких О.О. боржнику направлено вимогу про забезпечення побачення баби ОСОБА_3 з неповнолітнім онуком з 10.00 год. 03.02.2017 р. (а.с.42).

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 03.02.2017 р., боржник ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_3 з її онуком. Рішення суду боржником не виконується (а.с.41).

03.02.2017 р. головним державним виконавцем Диких О.О. боржнику направлено вимогу про забезпечення побачення баби ОСОБА_3 з неповнолітнім онуком з 10.00 год. 17.02.2017 р. (а.с.39)

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 17.02.2017 р., боржник ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_3 з її онуком. Рішення суду боржником не виконується (а.с.38).

17.02.2017 р. головним державним виконавцем Диких О.О. боржнику направлено вимогу про забезпечення побачення баби ОСОБА_3 з неповнолітнім онуком з 10.00 год. 03.03.2017 р. (а.с.37).

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 03.03.2017 р., боржник ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_3 з її онуком. Рішення суду боржником не виконується (а.с.36).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 цього Закону у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, за невиконання рішення суду постановою головного державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ від 09.03.2017 р. на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 1700 грн. (а.с. 15).

09.03.2017 р. головним державним виконавцем Диких О.О. боржнику направлено вимогу про забезпечення побачення баби ОСОБА_3 з неповнолітнім онуком з 10.00 год. 17.03.2017 р. (а.с.13).

Відповідно до акта головного державного виконавця Диких О.О. від 17.03.2017 р., боржник ОСОБА_2 на вимогу державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 не з'явився, двері квартири не відчинив, не забезпечив побачення ОСОБА_3 з її онуком. Рішення суду боржником не виконується (а.с.7).

За невиконання рішення суду постановою головного державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ від 24.03.2017 р. на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 3400 грн. (а.с. 6).

Як пояснив державний виконавець в судовому засіданні, він звернувся до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Відсутність доказів того, що боржник отримував вимоги державного виконавця та не був повідомлений про вихід останнього за місцем його реєстрації не спростовує той факт, що ОСОБА_2 був обізнаний з судовим рішенням від 22 серпня 2013 року, яким встановлено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні онука, останньому у серпні 2016 року було роз'яснено, що місцем побачень дитини з ОСОБА_4, ОСОБА_3 має бути зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Доказів того, що у визначені судовим рішенням дні та години ОСОБА_2 з об'єктивних обставин не мав можливості виконати судове рішення та забезпечити ОСОБА_3, яка втратила дочку, можливість побачити свого онука, суду апеляційної інстанції надано не було.

Та обставина, що малолітня дитина вписана до закордонного паспорта боржника та за станом свого здоров'я потребує оздоровлення в умовах узбережжя Чорного та Середземного морів, на думку колегії суддів, не позбавляє останньої можливості здійснювати відповідні поїздки разом з ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що за своїм станом здоров'я, віком та матеріальними можливостями вона здатна опікуватися здоров'ям онука та виконувати всі рекомендації лікарів.

З огляду на викладене, обмеження боржника у праві виїзду за межі України є тією крайньою мірою, яка змусить останнього виконати свої зобов'язання по виконанню судового рішення, яке фактично не виконується починаючи з моменту його ухвалення.

Іншого дієвого механізму змусити боржника виконати рішення суду діюче законодавство України не містить, а тому саме з метою виконання рішення суду колегія вважає обґрунтованим застосування до боржника такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України.

У випадку забезпечення участі стягувача у вихованні онука боржник не позбавлений можливості у будь-який час звернутися до державного виконавця з заявою про скасування вжитого по відношенню до нього обмеження у виді заборони права виїзду за межі України.

Твердження представника боржника про незаконність постановленої судом ухвали, порушення судом норм матеріального і процесуального права, на думку колегії судів є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - не підтвердженими належними та допустимими доказами.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №757/22869/17-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/7807/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.