Провадження № 2/752/5171/17
РІШЕННЯ

Іменем України

17.11.2017 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 24.09.2010 року в розмірі 12 989,47 грн., яка складається із: 3941,29 грн. - заборгованість за кредитом; - 7953,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина),-594,74 грн. - штраф (процентна складова).Крім того, позивач просить стягнути на його користь судові витрати по оплаті судового збору - 1600,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2010 року, відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом N СП-2010-256 від 06.03.2010 року (далі - Умови) та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на вказаному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Умов.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року у нього утворилась вказана заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Із змісту позовної заявивбачається, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ "Приватбанк" не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення судом заочного рішення. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України.

Відповідач просив слухати справу за його відсутності, подали письмові заперечення на позовні вимоги, просили відмовити в задоволенні позову, просив суд застосувати строки позовної давності. Крім того, зазначив, що Позивач,в якості доказів укладення договору Позивач надав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка була підписана Відповідачем. Зазначений документ містить виключно персональні дані Відповідача. В ньому відсутні будь-які істотні умови договору кредитування, зокрема, розмір кредиту, розмір процентів, строк та порядок погашення кредиту та процентів, перелік послуг та вид картки, які Відповідач бажає отримати,а додані до матеріалів справи «ИзвлечениеизУсловий и правил предоставлениябанковских услуг, утвержденные приказом от 06.03.2010 року № СП-2010-256» та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису Відповідача,а тому не можуть вважатись належними доказами того, що сторони погодили саме ці умови при підписанні заяви про приєднання.Заявляючи, що Відповідач отримав кредитну картку та використав суму кредитного ліміту, Позивач жодними доказами не підтверджує ці обставини, а розрахунок заборгованості не базується на жодних первинних документах.

Суд, вислухавши відповідач, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2010 року відповідачзаповнив у відділенні ПАТ КБ "Приватбанк" бланк анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанку", якамістить виключно персональні дані Відповідача без зазначення розміру кредитного ліміту по платіжні картці та виду картки.

Як вбачається із підписаного відповідачем бланку анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг він згоден на те, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем долучені до позовної заяви письмові Умови та Правила надання банківських послуг де визначено, за яких умов та за якими правилами банк відкриває позичальнику банківську картку чи надає інші банківські послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Позивачем вказано, що Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, а також "Тарифами Банку", складає між відповідачем і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

При цьому, позивач не надав суду підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", не зазначив в позовній заяві і не надав суду жодних даних про те яку саме картку отримав відповідач, даних про номер картки та карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим розрахунком заборгованості.

Не містить таких даних і додана Анкета - Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.09.2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Частина 1 ст. 58 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року N СП-2010-256, не містить підпису відповідача.

Окрім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Анкету-заяву, а також, що ці умови не змінювалися. Надані Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору N б/н від 24.09.2010 року.

Доданий до матеріалів справи Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не містить підпису Відповідача, а крім того містить інформацію про зміну умов, які сталися з 2013 по 2015 рік. Тобто Відповідач ніяк не міг бути ознайомлений з цими тарифами при підписанні анкети, адже в 2010 року цього документа ще не могло існувати. Таким чином, наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» також не можна вважати складовоючастиною укладеного між сторонами договору N б/н від 24.09.2010 року.

Такі висновки ґрунтуються на правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в Постановах від 11 березня 2015 року в справі N 6-16цс15, від 04.11.2015 року у справі N 1926цс15, від 07.10.2015 року у справі N 6-1295цс15, від 10.06.2015 року у справі N 6-698цс15, в яких зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак жодних доказів встановлення такої відсоткової ставки щодо кредитного договору відповідача ним не надано, як і не надано доказів ознайомлення відповідача з розміром відсоткової ставки, які б містили його підпис, строку дії договору, інших умов кредитування.

При цьому позивач не зазначив жодних даних про вид та номер картки чи карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу, повідомлення йому пін-коду, строку дії картки саме за цим позовом та наданим до нього розрахунком заборгованості, як і сам розрахунок заборгованості не містить даних про номер картки чи карткового рахунку, а сам розрахунок наданий позивачем за період з 13.10.2011 року по 30.06.2016 року, проте такі дані суперечать моменту укладення даного договору, який датований 24.09.2010 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до наданого позивачем Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, затверджений наказом від 06.03.2010 року N СП-2010-256,які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного строку, а саме - до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Карти, включно.

Проте ні Анкета-заява про бажання відповідача отримати кредит, ні Умови та правила надання банківських послуг, розрахунок суми заборгованості відповідача не містять будь-яких даних як прономер та дату видачі картки відповідачу, так і про вид картки та строк її дії. При цьому, виходячи з наданого Позивачем розрахунку, що має значення при вирішенні розрахунку суми заборгованості відповідача в межах строків позовної давності, обов'язок відповідача внесення обов'язкового щомісячного платежу виник 25 січня 2012 року.

Згідно п.2.1.1.12.4 Умов право на звернення до суду у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникає на 211-й день з моменту невнесення обов'язкового щомісячного платежу.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Тобто Позивач в такому випадку мав право звернутися до суду з позовом та вимагати повернення кредиту до 25 серпня 2015 року, проте Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише у серпні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.Жодного доказу, що між сторонами спору була досягнута домовленість про збільшення позовної давності Позивачем не надано.

Відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача у справі, є підставою для відмови в задоволенні позову.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його не обґрунтованість та не доведеністю, а також у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256, 257, 267 ч. 4, 549-552, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя :