У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що між сторонами укладено кредитний договір від 29 квітня 2010 року, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 4 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжку картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позичальник порушив умови виконання договору внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 53 906 грн 65 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 29 квітня 2010 року ОСОБА_4 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в банку. У заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду, що заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою та тарифами складає договір про надання банківських послуг. Заява підписана позичальником та представником банку.

Із заяви від 29 квітня 2010 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, не вбачається який тип кредитної картки обрано при укладенні договору, строк дії цієї картки, який кредитний ліміт встановлено чи будь-які інші умови. У цій заяві-анкеті вказано на те, що заява анкета стосується зарплатної картки. Про будь-яку кредитну картку взагалі не вказується.

Належних доказів доказів на підтвердження видачі кредитної картки, пам`ятки клієнта, відкриття рахунку на ім`я відповідача, зняття останнім з цього рахунку коштів позивачем не надано.

Умови і правила надання банківських послуг є загальними і не містять істотних умов договору, які укладені саме з відповідачем. Крім того, позивачем надано лише витяг з цих Умов і Правил.

Фото відповідача з банківськими картками не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, − до початку розгляду справи по суті. Суд касаційної інстанції повноваженнями приймати, досліджувати та надавати оцінку доказам не наділений.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, оскільки позивачем не надано доказів відкриття рахунку на ім'я відповідача, видачі банківської картки та пам`ятки клієнта, що є невід'ємною частиною договору, а такою отримання відповідачем кредиту у розмірі 4 000 грн.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Леванчук А.О.