Провадження № 22ц/782/539/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, серпня місяця, 16-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів Гаврилюка В.К., Коротенка Є.В., за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Сєвєродонецької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Просила суд визначити додатковий строк тривалістю на три місяці для прийняття спадщини за законом та подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті моєї матері ОСОБА_2, що померла 16.06.2015 року.

Позов було прийнято до розгляду і 21.06.2017 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області позовну заяву ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, померлої 16.06.2015 року, залишено без задоволення.

Із рішенням суду ОСОБА_1 не погодилась та надала нього апеляційну скаргу, у якій посилаючись припущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права просила суд скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.06.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2, 16.06.2015 року у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та свідка, обговоривши доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 303 ЦПК України є передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 10, 60 ЦПК України є визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача по справі мотивував цю відмову тим, що позивачкою не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності поважних причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов поспішно, без належного дотримання норм матеріального та процесуального права, врахування фактичних обставин справи.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачка є донькою спадкодавця ОСОБА_2, якій на праві приватної власності належала квартира по вул. Космонавтів, 7/14. Постановою державного нотаріусу Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 14.06.2016 року № 461/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ОСОБА_2 у зв'язку з пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У правових позиціях, що були висловлені ВСУ при розгляді справ № 6-1486цс15, у справі № 6-85цс12 зазначається про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій і що правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Між тим, у позовній заяві підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач зазначала, що смерть матері вона сприйняла дуже тяжко, морально страждала та переживала утрату близької людини, та крім того у жовтні 2016 року вона вимушена була виїхати за межі Луганської області на заробітки, оскільки нею було позичено чимало грошових коштів на лікування померлої. При розгляді справи у суді суд першої інстанції не дослідив належним чином усі докази, на які посилалась позивачка, відмовив у допиті свідків. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції саме внаслідок допиту свідка знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що строк звернення до нотаріуса було пропущено позивачкою через поважні причини, що заслуговують на увагу та є повязаними із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Колегія суддів вважає, що такими причинами у цій справі був тривалий хворобливий стан, у якому за свідченням свідка, що був допитаний у суді - перебувала позивачка після смерті її матері, яку вона тривалий час підтримувала у її боротьбі із важким онкологічним захворюванням, від якого та померла, необхідність виїхати у іншу місцевість та тривале перебування там з метою заробити грошові кошти для погашення значних для неї боргових зобовязань, які вона отримала, адже вимушена була займати у своїх знайомих та друзів грошові кошти із метою лікування та у подальшому здійснення поховання матері. Згідно рекомендацій наданих у ОСОБА_3 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідач по справі визнав заявлені вимоги, не заперечував проти позову та визнавав право позивачки на отримання додаткового строку на звернення до нотаріуса (а.с.38). Відповідно до правил ст. 309 ЦПК неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що оскаржуване рішення не є справедливим та підлягає скасуванню із винесенням нового рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315-316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини за законом та подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2, що померла 16 червня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: