Дата документу 02.10.2017
Справа № 334/6438/17
Провадження № 2/334/3244/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши вимогу ОСОБА_1 про забезпечення позову по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу,

Встановив:

02 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу.

Одночасно в позовній заяві позивач просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідачки, а саме на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши вимогу про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд при розгляді заяви про забезпечення позову має пересвідчитись, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що в разі задоволення позову і ухвалення рішення з метою забезпечення позову у звязку з тим, що відповідачка намагається перевести майно на третіх осіб з метою унеможливлення або утруднення виконання рішення суду необхідно накласти арешт на трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачці для унеможливлення її відчуження та забезпечення виконання судового рішення.

Однією із необхідних умов для забезпечення позову є надання позивачем належних і допустимих доказів того, що відповідач якось намагається відчужити нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач намагається перевести майно на третіх осіб з метою унеможливлення або утруднення виконання рішення суду.

Також позивач не надав належних і допустимих доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача на час подання позовної заяви.

Позивачем долучено до позовної заяви копію рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів, яке не набрало законної сили, та копію постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2015 року, якою ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2016 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 03 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто у суду немає відомостей що саме відповідачці ОСОБА_2 належить нерухоме майно, а саме: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи. Позивачем не зазначена ціна позову та не проведена оцінка майна, тому суд не може встановити співмірності вартості майна із заявленими позивачем вимогами.

Позивач не довів, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

Ухвалив:

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ісаков Д. О.