У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справуОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_10 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», банк) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, чого не було зроблено банком, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати безспірним розмір заборгованості за кредитним договором.

Також підставою для визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є те, що нотаріусом його вчинено з порушенням строків позовної давності.

В зв'язку з викладеним ОСОБА_6 просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 17 липня 2013 року за реєстровим № 1048 таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2015 року позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. 17 липня 2013 року за реєстровим № 1048 таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_10 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що 15 грудня 2006 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 90 тис. доларів США з терміном повернення до 14 грудня 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання, 15 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого позивач передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_8 умов кредитного договору, виникла заборгованість.

15 квітня 2013 року ОСОБА_6 було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року, повідомлено про наявність заборгованості ОСОБА_8 та на підставі п. 4.2 кредитного договору, ст. 35 Закону України «Про іпотеку» запропоновано достроково виконати боргові зобов'язання позичальника за кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати направлення цієї вимоги та зазначено про те, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.42,43, т.1).

17 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. за заявою банку було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1048, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 й за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки останньому надано право задовольнити свої вимоги, що склали 3 039 983,59 грн - загальної заборгованості за кредитом, яка складається з: тіла кредиту - 80 784,79 доларів США, що еквівалентно 645 712,83 грн; процентів - 37 150,17 доларів США, що еквівалентно 296 941,30 грн; пені - 236 279,40 доларів США, що еквівалентно 1 888 581,27 грн; комісії - 16 903,69 доларів США, що еквівалентно 135 111,21 грн та штрафу - 6 900 доларів США, що еквівалентно 55 151,70 грн (а.с.37, т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

За правилами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У пп. 3.1., 3.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, дотримуючись положень ст.ст. 303, 315 ЦПК України, встановив у повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у судовому рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційним судом було враховано, що виконавчий напис було передано на примусове виконання на підставі Закону України «Про виконавче провадження» й у процесі примусового виконання 16 грудня 2014 року відбулися електронні торги з продажу іпотечного майна та за результатами яких переможцем визнано ОСОБА_9, тобто позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вже після того, як його було виконано (а.с.71-73, т. 2). Апеляційним судом перевірено доводи позивача, та встановлено, що він не заперечував проти встановленої суми заборгованості, як до прийняття нотаріусом рішення так і до часу виконання виконавчого напису; не звертався з цього приводу з будь-якими листами, зверненнями до банку, не оспорював заборгованість у судовому порядку.

Апеляційним судом також було враховано, що звертаючись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з заявою про вчинення виконавчого напису, ПАТ «КБ «Надра» було надано наступні документи: кредитний договір від 15 грудня 2006 року №59/П/56/2006-840 (копія), договір іпотеки від 26 вересня 2006 року б/н (оригінал), розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14 січня 2013 року (оригінал), виписка за договором від 15 грудня 2006 року №59/П/56/2006-840 (оригінал), досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором, установчі документи банку (а.с.51, т. 1).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом також обґрунтовано було враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158цс15 та правильно звернуто увагу на те, що Законом України «Про нотаріат» не покладено на нотаріуса обов'язку щодо перевірки наявності безспірної заборгованості шляхом його правового аналізу, натомість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено договором іпотеки, досудова вимога позивачеві була направлена та вважається надісланою, документи, що свідчать про безспірність заборгованості приватному нотаріусу були надані в повному обсязі, а тому оспорюваний виконавчий напис відповідає положенням ст. 34, 87 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводами касаційної скарги висновки суду апеляційної інстанції не спростовуються та відсутні підстави того, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_10 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова