Провадження №2-о/523/517/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить визнати його дружину, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, заява повинна містити: зміст вимог, виклад обставин, якими обґрунтовують вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Крім того ч.ч. 4, 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Вивченням заяви встановлено, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.119 ЦПК та інших вимог закону.

Статтею 39 ЦК України визначено, що підставою для визнання особи недієздатною є хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок якого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" тяжкий (стійкий) психічний розлад - це розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 238 ЦПК України в заяві про визнання фізичної особи недієздатною повинні бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий, психічний розлад фізичної особи, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 239 ЦПК України у справах про визнання особи недієздатною передбачено призначення судової психіатричної експертизи, для проведення якої необхідно надати медичну документацію.

В поданій ОСОБА_1 заяві не викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2, стосовно якої заявник просить вирішити питання про визнання її недієздатною, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. До заяви не додано доказів, які свідчать про стан психічного здоровя (психічну хворобу) особи, яку заявник просить визнати недієздатною. Заяником взагалі не додано жодного документу, який би свідчив що ОСОБА_2 перебувала чи перебуває на лікуванні.

Окрім того суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 241 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу, а не за заявою фізичної особи.

Заявником до заяви не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що він звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

Окрім того суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В порушення вимог ст. 143 ЦПК України клопотання про призначення експертизи викладено в тексті позову, а не в окремій заяві, як це передбачено нормами вищезазначеної статті ЦПК України.

В порушення вимог ст. 137 ЦПК України клопотання про витребування доказів викладено в тексті позову, а не в окремій заяві, як це передбачено нормами вищезазначеної статті ЦПК України.

Згідно п. 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для деяких справ окремого провадження. Зокрема, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання її недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи або за місцезнаходженням наркологічного або психіатричного закладу, якщо вона перебуває там на лікуванні (стаття 236 ЦПК).

Заявником не зазначено де проживає ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 119 і 120 Цього кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який складає пять днів з дня отримання ухвали та розяснити, що в іншому випадку заява буде визнана неподаною та повернута.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя