РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"05" жовтня 2017 р. 145/1024/17

2/145/629/2017

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Цюпій О.П.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона з 22 лютого 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3.

Подружнє життя у них не склалося, непорозуміння між ними призвели до того, що вони припинили будь-яке спілкування, тому рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.03.2015 року у справі № 145/2318/14-ц шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

Донька залишилася проживати разом з нею.

Згідно з рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.05.2014 року ОСОБА_2 присуджено сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини - ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття у розмірі 400 грн. щомісячно.

Згідно із випискою із медичної карти дочка перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: складний гіперметропічнйй ast обох очей, енофтальм лівого ока, косоокість збіжна співдружна лівого ока з паралітичним компонентом, не акомодаційна. Амбліотія сл..ст. OS. Неповний синдром Торнера. Вроджений птод в/повіки І ст.. OS. Вторинна кардіопатія. Аномальна хорда

Відповідно до виписок із історій хвороб вона лікується тривалий час, у тому числі і стаціонарно. У 2016 році їхня донька проходила обстеження в Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім.. В.П. Філатова Національної Академії медичних наук України у м. Одеса. Згідно із копіями платіжних документів: чеків на придбання ліків, квитків на залізничний транспорт витрати на придбання ліків, проїзд залізницею до м. Одеси і назад у м. Вінниця складають 12 913 гривень 19 копійок.

Крім того, дитина відвідує Тиврівський дошкільний навчальний заклад, на рахунок якого вона зробила внесок у розмірі 200 грн.

На даний час вона не працює, земельної ділянки (паю) та присадибної ділянки не має, сінокосами та пасовищами не користується, підсобного господарства не веде, тому їй важко утримувати дитину одній.

Відповідач працездатний, офіційно не працює, однак отримує дохід, періодично надаючи послуги з будівництва та здійснює функції охорони та нагляду, сплачує аліменти сину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 400 грн. щомісячно.

Просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 6 556 гривень.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 тричі (26.07., 25.09., 05.10.2017) в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується адресною довідкою, повернутим поштовим конвертом з відміткою «за зазначеною адресою тимчасово не проживає» з судовою повісткою на 26.07.2017 р., рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки на 25.09.2017 р. та довідкою, згідно якої, відповідача було повідомлено про розгляд справи на 05.10.2017 р. по мобільному телефону.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Заяв про відкладення розгляду справи суду відповідач не подав, причин неявки не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

22.02.2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тиврівського районного управління юстиції Вінницької області, який розірвано згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.03.2015 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.05.2014 року відповідача на користь позивачки присуджено на утримання дочки аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.4-5).

Дитина проживає разом із позивачкою. Вона хворіє, згідно перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: складний гіперметропічний ast обох очей, енофтальм лівого ока. Косоокість збіжна співдружна лівого ока з паралітичним компонентом, не акомодаційна. Амбліотія сл..ст. OS. Неповний синдром Торнера. Вроджений птод в/повіки І ст.. OS. Вторинна кардіопатія. Аномальна хорда, що стверджується випискою із медичної карти ОСОБА_3 від 12.06.2017 року (а.с. 8).

09.09.2016 році ОСОБА_3 проходила обстеження в Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім.. В.П. Філатова Національної Академії медичних наук України у м. Одеса (а.с. 17).

Крім того, в періоди з 16.09. по 26.09.2016 року, 25.12.2016 року, 10.01. по 15.01.2017 року, з 17.03. по 24.03.2017 року, 5.04.по 22.04.2017 року, 25.05. по 07.06.2017 року, з 02.06. по 19.06.2017 року ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в Тиврівській ЦРЛ з приводу простудних захворювань, що стверджується випискою з історій хвороби від 26.09.2017 року.

При дослідженні доказів на обґрунтування суми додаткових витрат на дитину, а саме наданих позивачем чеків, накладних з аптек, виписки з історій хвороби від 26.09.2017 року та інших доказів, встановлено, що їх сума складає - 13102 гривень 79 копійок.

Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Враховуючи принцип рівності прав й обов'язків батьків, визначений ст. 141 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування дитини, підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 6551 грн. 39 коп. (13102,79 грн./2=6551 грн. 39 коп.), що становить половину від суми затраченої позивачкою на дитину.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Оскільки відповідач також зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки ? їх частину.

Позов в решті вимог доказами не обґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 141, 185 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6551 (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 39 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в сумі 640 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційна скарга може бути подана відповідачем в загальному порядку.

Суддя Кіосак Н. О.