АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Станішевській Б.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бриль П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, та Комунального концерну «Центр комунального сервісу» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального концерну «Центр комунального сервісу», третя особа - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про визнання дій незаконними, скасування заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Комунального концерну «Центр комунального сервісу», третя особа - Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, у якому з урахуванням уточнень, просив:

- визнати незаконними дії відповідача при вимаганні від позивача сплати заборгованості та щомісячних платежів для оплати послуги утримання будинків та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1, невиконанні зобов'язань щодо вказаної квартири, надсиланні погроз та ігнорування звернень;

- скасувати заборгованість позивача за утримання будинку і прибудинкової території станом на дату постановлений рішення суду;

- зобов'язати Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» при нарахуванні щомісячних платежів для оплати послуг утримання будинків та прибудинкових територій по квартирі АДРЕСА_2 не застосувати тарифи після 20-го числа без законних підстав;

- стягнути з відповідача 12 000 грн. на компенсацію моральних збитків, завданих позивачу вказаними незаконними діями відповідача.

Справа № 755/18442/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9861/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2013 року задоволено заяву ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і скасовано судовий наказ від 18 травня 2013 року про стягнення з відповідачів на користь КП УЖГ Дніпровського району м. Києва заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. КП УЖГ Дніпровського району м. Києва та відповідач з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не звертались. З жовтня 2015 року відповідач надсилає позивачу листи про заборгованість, що виникла з грудня 2005 року та додатково направляє щомісячні квитанції з поміткою, що застосовуються тарифи після 20-го числа, чим з перевищенням своїх повноважень продовжує виставляти невірні рахунки за житлово-комунальні послуги до цього часу. Станом на 01 грудня 2016 року нарахований відповідачем розмір заборгованості становить 17465,45 грн.

Крім того, відповідач не надає відповіді на письмові та усні звернення позивача стосовно вирішення ситуації, що склалась. Працівники ЖРЕО №408 не надають позивачу довідку про склад сім'ї форми-З, аргументуючи наявністю заборгованості та погрожують внести позивача до Єдиного реєстру боржників. Посилаючись на ст. 257 ЦК України, позивач зазначає, що заборгованість до 01 грудня 2013 року повинна бути анульована.

Стосовно розрахунків після 01 грудня 2013 року, то через безпідставне застосування тарифів після 20-го числа, вважає, що розрахунки невірні і не можуть бути оплачені, тим більше через невиконання попередніх зобов'язань. А оскільки позивачу виставляються рахунки за прибудинкову територію, яка не визначена, то право позивача на достовірність інформації про послуги порушено, у зв'язку з чим позивач вважає що заборгованість має бути скасована та відшкодована моральна шкода за тривале ігнорування прав позивача

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Комунального концерну «Центр комунального сервісу» щодо не надання відповіді на звернення ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 від 28 вересня 2016 року.

Стягнуто з Комунального концерну «Центр комунального сервісу» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 300 грн.

В решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - Бриль П.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказував, що суд вийшов за межі позовних вимог стягуючи моральну шкоду у розмірі 300,00 грн. за ненадання відповіді на звернення ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1, від 28 вересня 2016 року, оскільки позивач обґрунтовує моральну шкоду наявною в нього заборгованістю, а не у зв»язку з ненаданням відповіді на звернення.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказувала, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги і які підтверджують наявними в матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала , проти доводів апеляційної скарги КК «Центр комунальних послуг» заперечувала.

Представник КК «Центр комунальних послуг» - БрильП.О. апеляційну скаргу підтримав, проти доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_3 заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Комунального концерну «Центр комунального сервісу» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1.

Статутом відповідача визначено, що Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» є комунальним господарським об»єднанням комунальних підприємств, які здійснювали діяльність щодо обслуговування житлового і нежитлового фонду та щодо забезпечення надання комунальних послуг власникам/наймачам/орендарям житлового та нежитлового фонду м.Києва. До складу концерну входять ряд підприємств ( учасників концерну), що засновані на комунальній власності територіальної громади м.Києва, у тому числі Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва (п.1.2, 1.3 Статуту Комунального концерну «Центр комунального сервісу»).

Згідно з п.1.5 Статуту відповідача, учасники концерну зберігають статус юридичної особи та профіль діяльності, господарську самостійність, діють на підставі своїх статутів в частині, що не суперечить цьому Статуту.

Відповідно до п.2..2.1 Статуту комунального концерну «Центр комунального сервісу», основними напрямками діяльності концерну є забезпечення ведення центрального обліку дебіторської та кредиторської заборгованості учасників концерну з метою забезпечення погашення дебіторської заборгованості та розрахунків по зобов»язаннях, які виникли перед кредиторами. Крім того, згідно з п.2.2.8 Статуту також напрямком діяльності концерну, серед іншого, є прийом сподивачів, проведення систематичної інформаційно-роз»яснювальної роботи щодо порядку надання житлово-комунальних послуг.

Рішенням Київської міської ради від 9 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» житловий фонд КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» та Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва визначено передати новоствореному Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва».

На підставі вказаного рішення Дніпровською районною в м.Києві державною адміністрацією було видано розпорядження від 13 лютого 2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов»язані з виконанням рішення Київради від 9 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва». Пунктом 1 розпорядження встановлено закріпити з 16 лютого 2015 року на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» об»єкти житлового і нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації та елементи благоустрою.

Послуги з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 на даний час надає КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва».

Відповідно до п.1 рішення Київської міської ради від 14 травня 2015 року № 467/1331 «Про створення комунального концерну «Центр комунального сервісу» Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва включено до складу комунального концерну «Центр комунального сервісу».

Станом на 23 березня 2017 року за квартирою АДРЕСА_1 рахується заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 18107 грн.69 коп.

Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» направляв позивачу повідомлення та приписи щодо сплати заборгованості. Жодних погроз на адресу ОСОБА_3 відповідач не направляв, а також у відповідача відсутні невиконані зобов»язання перед позивачем.

Відповідно до п.14 розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про рекомендації щодо нарахування плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені для розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у разі: надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на попередні періоди, щодо якої не укладено договір про реструктуризацію; невиконання умов договору про реструктуризацію заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за попередні розрахункові періоди.

Крім того, судом установлено, що позивач та його представник неодноразово зверталися до Комунального концерну «Центр комунального сервісу» із заявами для з»ясування нарахованого боргу за допомогою засобів телефонного зв»язку, звернення представника позивача 28 вересня 2016 року було зареєстроване під реєстраційним номером 11, але відповіді на своє звернення позивач не отримав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними дій відповідача при вимаганні від позивача сплати заборгованості та щомісячних платежів для оплати послуг утримання будинків та прибудинкових територій, невиконанні зобов»язань щодо квартири АДРЕСА_1 надісланні погроз та ігноруванні звернень; про скасування заборгованості позивача станом на дату постановлення рішення суду; про зобов»язання відповідача при нарахуванні щомісячних платежів для оплати послуг не застосовувати тарифи після 20-го числа без законних підстав, оскільки рахунки надходять з запізненням, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та безпідставності. Задовольняючи частково позовні вимоги про визнання неправомірними дій Комунального концерну «Центр комунального сервісу» стосовно не надання відповіді на звернення ОСОБА_3 від 28 вересня 2016 року та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що факт звернення ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до відповідача мав місце, відповідач у передбаченому Законом України «Про звернення громадян» порядку та строк відповіді на звернення позивача не надав, чим заподіяв моральну шкоду, розмір якої судом оцінено в 300 грн.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст..5 Закону України «Про звернення громадян» звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв»язку через визначені контактні центри, телефонні «гарячі лінії» та записується (реєструється) посадовою особою.

Згідно із ст..15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об»єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов»язані об»активно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв ( клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов»язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов»язки.

Судом установлено, та не спростовано відповідачем, що 28 вересня 2016 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_1 звертався до КК «Центр комунального сервісу» за допомогою засобів телефонного зв»язку, але відповіді на своє звернення не отримав.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про визнання неправомірними дії Комунального концерну «Центр комунального сервісу» по ненаданню відповіді на звернення ОСОБА_3 є обґрунтованими та доводеними.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тій частині, що звернення шляхом телефонного зв»язку не дає можливості визначити характер звернення не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, законом же передбачено можливість звернення громадян за допомогою засобів телефонного зв»язку, таке звернення має бути зареєстроване і відповідь відповідна змісту звернення має бути надана.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача в частині необґрунтованості висновків суду щодо вимог про відшкодування моральної шкоди через недоведеність позивачем своїх вимог, то в цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Згідно зі ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань ОСОБА_3 через ненадання відповіді відповідачем на звернення представника позивача 28 вересня 2016 року у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано.

Саме по собі зазначення у позові про заподіяння моральної шкоди через ігнорування відповідачем звернення позивача, без доведення факту заподіяння моральної шкоди, причинно-наслідкового зв»язку між не наданням відповіді та душевними стражданнями позивача, не може бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції в частині доведеності вимог про відшкодування моральної шкоди не відповідають встановленим обставинам, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, зводяться до викладення обставин в обґрунтування позовних вимог, ці обставини були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такий спосіб захисту як зобов»язання відповідача списати заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території не передбачений законом; питання застосування строків позовної давності підлягає вирішенню при розгляді судом справи, у тому числі за вимогами кредиторів до боржників; наявність у ОСОБА_3 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг надає право відповідачу застосовувати тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановлений для розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми після 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Враховуючи наведене, рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 липня 2017 року колегія суддів вважає обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, - відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального концерну «Центр комунального сервісу» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року - скасувати в частині стягнення з Комунального концерну «Центр комунального сервісу» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 300 грн. і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: