Справа №585/2671/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1571/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Басівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом у липні 2017 року, ОСОБА_3 просила суд визначити їй додатковий строк в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 19 лютого 2005 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,309 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Басівської сільської ради Роменського району Сумської області. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, проте не може оформити свої спадкові права у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що вказаний строк був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона хворіла та перебувала на амбулаторному лікуванні в медичному закладі у період з 15 серпня 2005 року до 25 серпня 2005 року.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки вона є єдиним спадкоємцем та пропустила строк подання відповідної заяви у зв'язку з хворобою. Крім того, відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, проте суд не задовольнив позов та в порушення норм процесуального права не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і не обґрунтував незаконність такого визнання.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 в судому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що про існування заповіту ОСОБА_3 дізналася лише у вересні 2016 року після звернення до Басівської сільської ради.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, але про час та місце його проведення були повідомлені в установленому порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини не є поважними в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Проте, з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення не відповідає.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, після смерті ОСОБА_5, 19 лютого 2005 року, відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,309 га для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Басівської сільської ради Роменського району Сумської області, що належала померлому на праві приватної власності. Спадкодавець був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 8-9).

ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 на все належне йому майно на підставі заповіту, посвідченого Басівською сільською радою 14 жовтня 1998 року за № 118, та на час смерті спадкодавця проживала ІНФОРМАЦІЯ_2. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні (а.с. 4, 7- 8).

У вересні 2016 року до приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4 зверталась ОСОБА_3 з питання оформлення спадщини після померлого ОСОБА_5, проте їй було повідомлено про неможливість у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України, чинної на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено, після відкриття спадщини позивач проживала окремо від ОСОБА_5 та із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після його смерті до нотаріуса не звернулася.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як убачається з пояснень ОСОБА_3, причинами пропуску строку прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, крім наведених у позовній заяві, є також її необізнаність про існування заповіту від 14 жовтня 1998 року, про який вона дізналась лише у вересні 2016 року.

Державний нотаріус не повідомляв спадкоємця про відкриття спадщини, не здійснив виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що б свідчило про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Таким чином, причини пропуску позивачем строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини є поважними, оскільки повязані з обєктивними труднощами (необізнаність про існування заповіту) для вчинення цих дій.

Проте, суд першої інстанції вказаних обставин справи не зясував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Отже, через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, який помер 19 лютого 2005 року.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -