АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 550/1842/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2342/17Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1551,90 грн. (т.3, а.с.62-63).

З вказаним додатковим рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати.

Вказує, що судом винесено додаткове рішення без його участі, хоча 02.10.2017 року ним була надіслана телефонограма про неможливість прибуття у зв'язку з тим, що по дорозі зламався автомобіль.

Також, зазначає, що в оскаржуваному рішенні не вказано, в яких міркувань виходив суд першої інстанції, коли стягнув з ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір в розмірі 1551,90 грн., при тому, що вона цього не просила ні в позовній заяві, ні в уточненнях до неї.

У поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 зазначає, що позивач повністю погоджується з додатковим рішення, вважає його законним, а апеляційну скаргу безпідставною, необгунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Вказує, що доводи апелянта про порушення місцевим судом при постановленні додаткового рішення норм процесуального права, у зав'язку з його ухваленням без участі ОСОБА_2, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що слухання даного питання неодноразово відкладалося саме з ініціативи відповідача. Також, зазначає, що будучи належним чином повідомлений відповідач не зв'явився в судове засідання, призначене на 02.10.2017 року, а тому, відповідно до вимог ст.220 ЦПК України, у суду було право на розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі даної сторони.

Зауважує, що доводи апелянта щодо відсутності у позовній заяві та в уточнених позовних заявах вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат не відповідає дійсності, оскільки така вимога була зазначена в документах, наявних у матеріалах справи.

У судовому засіданні відповідач доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнала, прохала її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 39480,00 грн. майнової шкоди та 1000,00 грн. моральної шкоди, а загалом 40480,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено (т.2, а.с.134-138).

04.05.2017 року на адресу місцевого суду надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд даного заочного рішення суду (т.2, а.с.150-151).

Також, 04.05.2017 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати (т.2, а.с.168).

Ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області від 07.06.2017 року суддею Шелудяковим Л.В. прийнято до провадження заяву представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення та заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, справу призначено до судового розгляду (т.2, а.с.180-181).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2017 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 06 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, залишено без задоволення (т.2, а.с.233-234).

Вказане заочне рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_2, шляхом подачі 18.08.2017 року апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23.08.2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про відшкодування шкоди, повернуто до місцевого суду для вирішення питання про постановлення додаткового рішення у місячний строк (т.3, а.с.31-32).

В подальшому, як зазначено вище, Полтавським районним суду Полтавської області 02 жовтня 2017 року було постановлено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1551,90 грн (т.3, а.с.62-63).

Постановляючи оскаржуване рішення, місцевий суд виходив із того, що дійсно, заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, а тому наявні підстави для вирішення даного питання у відповідності до вимог ст.220 ЦПК України.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Матеріалами в повній мірі підтверджено, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року питання судових витрат вирішено не було.При цьому, оскільки 04.05.2017 року представником позивача ОСОБА_3 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, то місцевим судом було правомірно, у відповідності до вимог ст.220 ЦПК України вирішено дане питання шляхом ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, при подачі позову ОСОБА_4 було сплачено 1705,20 грн. судового збору (т.1, а.с.2). При цьому заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково, а саме стягнуто на її користь 40480,00 грн., проте, згідно наданих уточнень, остання прохала стягнути на її користь 44480,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги майнового характеру про стягнення коштів задовольняються на 91,01% (40480,00х100:44480,00=91,01%).

У разі часткового задоволення позову судові витрати на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (91,01%), що в даному випадку становить 1551,90 грн.( 1705,2/91,01%).

З урахуванням наведеного, колегія суддів в повній мірі погоджується з висновком місцевого суду, що до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає до стягнення судовий збір, розрахований згідно вимог ст.88 ЦПК України, в розмірі 1551,90 грн.

За таких обставин додаткове рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом винесено додаткове рішення без участі відповідача, хоча 02.10.2017 року ним була надіслана телефонограма про неможливість прибуття у зв'язку з тим, що по дорозі зламався автомобіль, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки ч.3 ст.220 ЦПК України визначено, що суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, при цьому їх присутність не є обов'язковою. Окрім того, вказана телефонограма (т.3, а.с.60) ОСОБА_2 про його неможливість прибути в судове засідання не підтверджена належними та допустимими доказами на підтвердження причин поважності неявки та відкладення розгляду справи.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивач ні в позовній заяві, ні в уточненнях до неї не просила стягнути понесені нею судові витрати, є надуманими та безпідставними, та спростовуються, зокрема, наявними у матеріалах справи уточненою позовною заявою в редакції від 29.06.2016 року, в якій представник позивача ОСОБА_3 прохала стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати (т.1, а.с.197-199), а також заявою представника позивача від 04.05.2017 року про ухвалення додаткового рішення (т.2, а.с.168).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують та зводяться до незгоди із судовим рішенням без належного обґрунтування нормами права.

Таким чином, суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких прийшов до висновку про наявність підстав для постановлення додаткового рішення.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308, 315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ О.В. Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун