Справа № 127/7833/17 Провадження № 22-ц/772/2736/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голоти Л.О.

суддів: Рибчинського В.П., Шемети Т.М.

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.

та з участю: відповідача ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

11 квітня 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Позов мотивовано тим, що 04.06.2016 року позивач із відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня місяця 2017 року сторони разом не проживають, відповідач дитину не утримує.

Позивач на даний час перебуває у декретній відпустці і не має ніякого доходу на своє утримання. Тому, враховуючи те, що дитина проживає разом із нею, відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, позивач вважає, що має право на стягнення з відповідача аліментів на своє утримання та утримання дитини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: 1-й пров. С. Наливайка, буд. 10, м. Вінниця, ідентифікаційний № НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: 1-й пров. С. Наливайка, буд. 10, м. Вінниця, ідентифікаційний № НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, трирічного віку, починаючи стягнення з 11.04.2017 року до 24.10.2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 280, 00 гривень.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини та заперечуючи в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, визначивши розмір стягуваних аліментів на утримання дитинив в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.04.2017 року і до досягненя дитною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухваленим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити частково та стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11.04.2017 року і до досягненя дитною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукуп-ності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржува-ного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сто-рони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт зазначив, що ним як батьком в ході судового розгляду справи визнавався обовязок утримувати свою малолітню дитину, однак він не погоджувався з розміром аліментів, визначених матірю дитини та стягнутих рішенням суду. Категорично заперечує стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, оскільки розмір його доходів не дає йому такої можливості.

Окрім того, стягнення аліментів в розмірі зазначеному судом першої інтанції перевищує 50% усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника у тому числі у разі відрахувань за кількома виконавчими документами, що передбачено частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апелянта в певній частині заслуговують на увагу, вони є достатніми для визначення розміру аліментів у меншій сумі, ніж по 1000,00 гривень щомісячно на дитину та 500,00 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, з огляду на наступне.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги, що вимагаючи стягнен-ня аліментів з ОСОБА_2 саме у сумі по 1500,00 гривень на дитину та на дружину до досягнення дитиною трьох років, позивачка у позовній заяві та додатках до неї не навела будь-яких доказів в обґрунтування визначеної нею суми, не надала жодних документів, які б свідчили про можливість батька дитини сплачувати такі аліменти. Разом з тим, ОСОБА_4О не надала суду й будь-яких належних і допустимих доказів щодо свого власного матеріального становища, через що суд був позбавлений реальної можливості визначитися у питанні належного утримання неповнолітньої дитини на виконання приписів статті 141 СК України.

Колегія суддів апеляційного суду, вирішуючи питання щодо законності й обґрунтованості оскаржуваного судового рішення в частині визначення розмі-ру аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін у справі, враховує норми статей 180, частини третьої статті 181, статті 184 СК України, згідно яких батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, враховуючи фактичні обставини цієї справи, те, що згідно статті 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, тобто обидві сторони у даній справі зобовязані у рівних обсягах матеріально утримувати неповнолітніх дітей, колегія суддів приходить до висновку про необхідність та правильність зменшити розмір стягнутих з батька на утримання дитини аліментів з врахуванням відповідної участі також матері в її матеріальному утриманні.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення мінімальний прожитковий мінімум для дитини віку доньки ОСОБА_5 становить 1355,00 гривень. У звязку з цим, враховуючи згоду апелянта в судовому засіданні апеляційного суду сплачувати аліменти в сумі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, колегія суддів дійшла висновку про правильність та обґрунтованість стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. на доньку щомісячно до досягнення нею повноліття.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення аліментів на її користь до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованою з огляду на не можливість позивача працювати та особливості в догляді за дитиною, яка має особливі фізичні вади розвитку сечовивідної системи.(а.с.8, 48), тому у цій частині колегія суддів вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів з 500,00 грн. до 300,00 грн., що не суперечить вимогам ст.84 СК України.

Вбачається доцільним підкреслити, що батько дитини має реальну можливість заробляти визначені судовим рішенням необхідні кошти для утримання своєї дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років. Посилання ОСОБА_2 на скрутне особисте матеріальне становище, а саме низьку заробітну плату не є тими підставами, які тягнуть не виконання обовязку утримання дитини та не може і не повинно ставитися в залежність від пасивної поведінки батька щодо знаходження законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку власної дитини. Батько має шукати способи виконання обовязку, а не причини, з яких він не здатен сплачувати аліменти.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створенняумов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180, 182 СК України, відповідно до яких батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» - загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції ухвалене оскаржуване рішення, що в частині визна-чення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років свідчить про неповне зясування фактичних обставин справи, які мають значення для вирішенні порушеного спору, не надання повної, обєктивної, виваженої оцінки вимогам, доводам та доказам сторін у справі.

Відповідно до статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність об-ставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідпо-відність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне засто-сування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольни частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2017 року змінити в частині розміру стягуваних аліментів:

на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшити розмір стягуваних аліментів з 1000 грн. на 700 гривень,;

на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її утримання зменшити розмір стягуваних аліментів з 500 грн. на 300 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в сумі платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.О. Голота

Судді В.П. Рибчинський

ОСОБА_6

/підписи/

Згідно з оригіналом: