АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/2291/16-ц 22-ц/774/1325/К/17
Справа №184/2291/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1325/К/17 суддя Томаш В.І.
Категорія - 47 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про стягнення збитків за фактичне користування земельною ділянкою.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_3 міська рада Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків за фактичне користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що 09 вересня 2010 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_6, набув у власність частину будівлі диспетчерської з актовим залом, загальною площею 808,5 м.кв., розташовану за адресою: м. Орджонікідзе (м. Покров), вул. Північно-промислова, 9/1.

Рішенням сесії Орджонікідзевської міської ради №30 від 16 лютого 2011 року знято з обліку у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1 983,0 м.кв., яка використовувалася для обслуговування зазначеної нежитлової будівлі, та надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою по відведенню в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 1 983,0 м.кв., а також зобовязано його надати на розгляд та затвердження проект землеустрою і здійснювати оплату за фактичне користування вказаною земельною ділянкою з дати укладення договору купівлі-продажу.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконав вищевикладеного та використовує земельну ділянку без відповідного оформлення, просив суд стягнути з відповідача на свою користь збитки в сумі 61 180,86 грн., заподіяні внаслідок неодержання доходів, за фактичне використання земельної ділянки за період з 01.03.2013 року по 31.01.2016 року, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області за фактичне використання землі збитки в сумі 61 180 гривень 86 копійок, заподіяних внаслідок неодержання доходів за фактичне використання земельної ділянки за період з 01 березня 2013 року по 31 січня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнути збитки за період з 01.01.2014 року по 31.01.2016 року в розмірі 11 978,89 грн., посилаючись на те, що рішення суду не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону. Так, зазначає, що позивачем розраховано розмір збитків, виходячи з площі земельної ділянки у розмірі 1 983 кв.м., тоді як площа нежитлового приміщення, яке розташоване на земельній ділянці, становить 808,5 кв.м., із яких актовий зал 492 кв.м., тобто фактично будівлею зайнято земельну ділянку площею 492 кв.м. Також, зазначає, що ОСОБА_7 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 11.04.2013 року встановлено, що земельна ділянка орієнтовно становить 0,0809 га по фактичному розміщенню частини будівлі, а тому відповідач не погоджується із площею земельної ділянки, визначеною позивачем.

Також, позивач вважає, що суд невірно прийняв до уваги ставку орендної плати у розмірі 4 та 5 відсотків від нормативної грошової оцінки землі у різні періоди, тоді як ставка орендної плати для обслуговування офісів, адміністративних будівель та приміщень становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, а актовий зал є саме адміністративною будівлею.

Крім того, суд неправомірно відмовив у застосуванні наслідків пропуску позивачем позовної давності щодо вимог про стягнення збитків за період з 01.03.2013 року по 31.01.2016 року, адже перебіг позовної давності повинен був розпочатися з моменту, коли позивач довідався про порушення свого права, тобто з моменту неотримання ним орендної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_7, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, обґрунтованості та відсутності правових підстав для застосування позовної давності, про застосування наслідків пропуску якої було заявлено відповідачем.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом з порушенням норм цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Згідно зі статтею 80 Земельного Кодексу України, суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. - на землі комунальної власності.

Стаття 83 Земельного кодексу України передбачає: 1. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. 2. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.

Відповідно до положень ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини на Україні з питання оренди землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст.ст.122-124 Земельного кодексу України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Падання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення та без формування нової земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч. 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Таким чином, перед тим, як надавати відповідному органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування технічну документацію із землеустрою, зацікавленій особі необхідно звернутись до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, отримати дозвіл органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, укласти договір з ліцензованою юридичною особою на виготовлення технічної документації і тільки після цих дій можливо надати технічну документацію з землеустрою на розгляд органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу частини будівлі від 09 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 2611, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_6 у власність частину будівлі диспетчерської з актовим залом загальною площею 808,5 кв.м., розташовану у м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області по вул. Північно-промислова, буд. 9/1.

Рішенням 6 сесії 6 скликання Орджонікідзевської міської ради №30 від 16 лютого 2011 року «Про заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 щодо зняття з обліку та надання земельної ділянки» знято з обліку у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 1983,0 кв.м., яка використовується для обслуговування нежитлової будівлі по вул. Північно-промислова, 9/1 в м. Покров (Орджонікідзе) надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою по відведенню в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 1983,0 кв.м., яка використовується для обслуговування нежитлової будівлі по вул. ІІівнічно-промислова, 9/1 в м. Покров (Орджонікідзе). Крім того, вказаним рішенням, зобов'язано ОСОБА_2 надати на розгляд та затвердження проект землеустрою до Орджонікідзевської міської ради у встановленому чинним законодавством порядку, а також здійснювати оплату за фактичне використання вказаної земельної ділянки з дати укладення договору купівлі-продажу.

В вищевикладеного, відповідачем не вжито заходів для оформлення в установленому законом порядку технічної землевпорядної документації на земельну ділянку та не надано її для затвердження до ОСОБА_3 міської ради.

З метою зобов'язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки, 08 грудня 2015 року працівниками виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки по вул. Північно-промислова, 9/1 та складено акт обстеження земельної ділянки, яким встановлено, що земельна ділянка обнесена парканом, доступ на територію заборонений. Земельна ділянка використовується ОСОБА_2 без правовстановлюючих документів, за земельну ділянку ОСОБА_2 не сплачує.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку площею 1983,0 кв.м., яка розташована на території ОСОБА_3 міської ради по вул. Північно-промислова, 9/1, для обслуговування нежитлової будівлі, а тому доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення розміру земельної ділянки колегією суддів відхиляються, а сам факт використання земельної ділянки ОСОБА_2 не заперечував ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Отже, ОСОБА_2 викорстовує земельну ділянку площею 1983,0 кв.м., яка розташована на території ОСОБА_3 міської ради по вул. Північно-промислова, 9/1, для обслуговування нежитлової будівлі без достатніх на те правових підстав та без наявності правовстановлюючих документів, що порушує вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

У п. п. 3.7, 3.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі

питання розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 року №6 зазначено, власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом

стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних

ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою

Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам,

затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року №284.

Враховуючи наведені обставини, згідно з правилами ст. 22, 1166 ЦК України, п. г ч. 1 ст. 90, ст. 156 ЗК України, у позивача виникло право на відшкодування збитків заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (упущена вигода).

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районною державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, що створили ці комісії.

В п.3 цього Порядку вказано, що неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Згідно з ч. 3 ст. 201 Закону України, для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки по вул. Північно-промислова, 9/1, розраховувалась Держгеокадастром з урахуванням коефіцієнтів індексації з встановлення вартості 1 кв.м. та помноження на загальний розмір земельної площі.

Згідно з Витягом з технічної документації про нормативно-грошову оцінку Управління Держгеокадастру Нікопольському районі Дніпропетровської області №34-405-0.4-3099/2 від 25.03.2016 р. вартість 1 кв.м. земельної ділянки з урахуванням коефіцієнтів індексації за адресою вул. Північно-промислова, 9/1, де розташований об'єкт нерухомості відповідача, складає: - у 2013 році - 205,81грн.; у 2014 році - 205,81 грн.; - у 2015 році - 257,06 грн.; - у 2016 році - 368,37 грн..

Рішенням №6 (18 сесії 6 скликання) Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 23.03.2012 року «Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради», затверджені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради.

Згідно додатку до рішення Орджонікідзевської міської ради, земельна ділянка, якою фактично користується відповідач, відноситься до п. 10 «Для обслуговування будівель і споруд щодо видів діяльності, не визначених пп.2-9 цього додатку», на яку встановлена ставка орендної плати в 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту інфляції.

Ця ставка у відсотках діяла з 01.04.2012 року до 01.05.2014 року.

Зазначене рішення та додаток до нього були оприлюднені в офіційному виданні Позивача газеті «Козацька Вежа» в №13 (1814) від 30.03.2012 року та на Інтернет сайті міської ради.

Рішенням №17 (38 сесії 6 скликання) Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 10.04.2014 року «Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради», затверджені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради.

Згідно додатку до рішення Орджонікідзевської міської ради, земельна ділянка, якою фактично користується відповідач, відноситься до п. 12 «Будівлі і споруди для видів діяльності, які не увійшли в пп. 2-11», на яку встановлена ставка орендної плати в 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту інфляції.

Ця ставка у відсотках діє з 01.05.2014 року та по теперішній час.

Зазначене рішення та додаток до нього були оприлюднені в офіційному виданні позивача газеті «Козацька Вежа» в №15 (1920) від 18.04.2014 року та на Інтернет сайті міської ради, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення ставки орендної плати, як такі, що спростовуються вищевикладеним.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності.

Так, Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. ч.3,4 ст. 267 цього ж Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті за користування земельною ділянкою громадянином ОСОБА_2 (а.с. 24-зворот), заборгованість виникла починаючи з 01 березня 2013 року та позивачу з моменту виникнення заборгованості було достовірно відомо про порушення свого права та про особу, яка його порушила.

До суду ж з вимогою про захист свого порушеного цивільного права ОСОБА_3 міська рада Дніпропетровської областізвернулася лише 28 грудня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Відповідно до положень частин 3, 4 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти позову наполягав на застосуванні строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області, клопотання про поновлення та доказів поважності пропуску строку позовної давності позивачем суду не надано.

Таким чином, право на позов про стягнення збитків за фактичне користування земельною ділянкоюу ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області виникло з моменту ненадходження до бюджету коштів в рахунок орендної оплати за земельну ділянку площею 1983,0 кв.м., яка розташована на території ОСОБА_3 міської ради по вул. Північно-промислова, 9/1, для обслуговування нежитлової будівлі, тобто з березня 2013 року, а тому висновки суду першої інстанції про те, що про порушення свого права позивач дізнався лише після проведення процедури визначення розміру заподіяних територіальній громаді збитків, яка завершилася прийняттям рішенням виконкому № 113 від 24.02.2016 року щодо затвердження матеріалів засідання Комісії для визначення розміру збитків, є помилковими та ґрунтуються на невірному застосуванні норм матеріального права.

А відтак, аналізуючи обставини справи у сукупності та зміст вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_9 слід стягнути заборгованість лише в межах строку позовної давності у три роки, а саме, починаючи з грудня 2013 року, що згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, становить 48 937,26 (а.с.24-зворот).

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

На підставі викладеного апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог за вказаних вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської областіколегія суддів стягує судові витрати у сумі 1 378,00 грн. судового збору. сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, в межах розмірів, визначених пп.1 п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 1).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. п.1, 4 ч.1 ст.309, 313- 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2017 року скасувати та хвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про стягнення збитків за фактичне користування земельною ділянкою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 48, , отримувач Банк УДКСУ у м. Покров Дніпропетровської області, код платежу 24060300 «Інші надходження» - за фактичне використання землі (номер рахунку: 0031, МФО 805012, ) збитки в сумі 48 937 гривень 26 копійок, заподіяних внаслідок неодержання доходів за фактичне використання земельної ділянки за період з 01 грудня 2013 року по 31 січня 2016 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області витрати зі сплати судового збору в сумі 1 378 грн. 00 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: