У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Леміш О.М., за участю секретаря судового засідання Химинець О.Я

розглянувши у залі суду в м. Ужгород заяву про самовідвід у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1М до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2О , третьої особи ОСОБА_3О про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

установив:

До судового засідання у даній цивільній справі були виявлені обставини, які не допускають участь судді Леміш О.М у розгляді цієї справи, на підставі яких він подав заяву про самовідвід.

Заява мотивована тим, що суддя брав участь у розгляді цивільної справи №308/4199/17 провадження 2/308/4566/17, за позовом ОСОБА_1М до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2О , третьої особи ОСОБА_3О про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та ним вже було прийнято рішення по аналогічній справі між цими самими сторонами , що підтверджується рішенням від 31.05.2013 року а.с. 60., яким в задоволенні позову ОСОБА_1М відмовлено.

Відповідно до вимог статті 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи, якщо є підстави для його відводу (самовідводу), вичерпний перелік яких наведено у пунктах 1 - 5 частини першої зазначеної статті.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно достатті 9 Конституції України,Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.

Розкриваючи зміст вищевказаної статті, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці (Справа «Білуха проти України» (Заява N 33949/02, п. 49); Справа Гаусшильта (HAUSCHILDT CASE), п. 46 «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), п.п. 27, 28; справа «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII)), зазначив, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.5, 1.6 Бенгалорських принципів поведінки суддів (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення.

За змістом пункту 2.5 Бенгалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя задовольняє відвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Приймаючи самовідвід суд бере до уваги не доведеність обставин щодо неупередженості суду, а сам факт їх наявності, та з метою недопущення будь-яких сумнівів у тому, що справу розглядає неупереджений і компетентний суд.

Згідно з ч.1 статті 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього кодексу, суддя зобовязаний заявити самовідвід.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.1 ст. 20, ч.1 ст. 23, статтями 24, 25 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву про самовідвід судді Леміш О.М - задовольнити.

Прийняти відвід судді Леміш О.М у цивільній справі за позовом №308/4199/17 провадження 2/308/4566/17, за позовом ОСОБА_1М до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2О , третьої особи ОСОБА_3О про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Цивільну справу передати в канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для визначення, в порядку передбаченому законом, іншого судді, який буде розглядати справу.

Ухвала суду за наслідками розгляду питання про відвід не оскаржується.

Головуючий О.М Леміш