АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Станішевській Б.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/42816/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9628/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 86 069 гривень 75 копійок як відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 06 лютого 2015 року по вул. М. Драгомирова. 18 «А» у м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Porsche», д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_5

Автомобіль «Porsche», д/н НОМЕР_2. яким керувала позивач, належить останній на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27 січня 2011 року.

На момент ДТП автомобілем «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 10 жовтня 2012 року, керував відповідач на підставі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом НОМЕР_5 від 06 лютого 2015 року та зазначеного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

В результаті ДТП автомобілю позивача «Porsche», д/н НОМЕР_2 було завдано шкоду, а саме: деформовані капот, передній бампер з решітками, відірвано передній номерний знак з касетою, що підтверджується довідкою Відділу ДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Загальний розмір витрат на відновлення та ремонт автомобіля Позивача (завдана шкода) становить 172 139 гривень 50 копійок, які були сплачені нею в повному обсязі, відповідно до товарного чеку з відміткою про сплату.

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 - особа, яка під час керування автомобілем «Mercedes-Benz», д/н НОМЕР_1 мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником.

Згідно довідки №17 про дорожньо-транспортну пригоду від 07.02.2015 року ДТГІ сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року по справі № 757/5244/15-п встановлено, що водієм ОСОБА_3 було порушено п.2.3 (б), п.12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: останній не урахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості, не урахував стан проїзної частинки.

ОСОБА_5. як зазначено у постанові Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року по справі № 757/5243/15-п. порушила вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Позивач не дотрималася безпечної швидкості руху та не врахувала стан проїзної частини.

Відповідно до п.3 ч.І ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за правилами: при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Ступінь вини водіїв - ОСОБА_3та ОСОБА_5 постановами Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2015 року по справі № 757/5244/15-п та від 06 березня 2015 року по справі № 757/5243/15-п встановлено не було.

В заочному рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року в справі № 752/18714/15-ц, з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року в справі № 22-7188) в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-Страхування» до ОСОБА_5про відшкодування шкоди, завданої ДТП, встановлено ступінь вини обох водіїв позивача та відповідача у співвідношенні 50% до 50%.

Згідно з ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів в якості відшкодування за завдану майнову шкоду, зважаючи на ступінь вини позивача, встановлений рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2016 року в справі № 752/18714/15-ц та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2016 року в справі № 22-7188), в розмірі 86 069.75 грн. (вісімдесят шість тисяч шістдесят дев'ять гривень 75 коп.). який розрахований наступним чином: 172 139,50 грн. (загальний розмір завданої автомобілю Позивача шкоди) - розмір шкоди завданої Позивачем автомобілю Позивача (який розраховується наступним чином: 172 139,50 грн. (загальний розмір завданої автомобілю Позивача шкоди) * 50% (ступінь вини Позивача, встановлений рішеннями судів) / 100% = 86 069,75 грн. (вісімдесят шість тисяч шістдесят дев'ять гривень 75 коп.).

Ч.ч. 1 та 2 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч.3 ст.386 Цивільного кодексу України). Завдання Позивачу шкоди діями Відповідача внаслідок ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов'язання.

Право позивача на відшкодування шкоди за рахунок Відповідача в рамках деліктного зобов'язання є абсолютним та не залежить від того, чи застрахована цивільно- правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Зазначене підтверджується практикою Верховного Суду України, зокрема у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року в справі №6-2808цс15.

Згідно з ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ.усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди.

Оскільки позивачем вже були виконані роботи по відновленню свого автомобіля. Позивач звернувся до суду із проханням відшкодувати завдані збитки відповідно до вартості робіт, проведених Позивачем для ремонту та відновлення свого автомобіля.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5. підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ПрАТ «Київський страховий дім», проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 лютого 2015 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 Ступінь вини обох водіїв визначена у співвідношенні 50%до 50%.

Звернувшись до суду із вимогами про відшкодування шкоди позивачем на підтвердження здійснення витрат, надано товарний чек СПД «ОСОБА_8».

Згідно з ч. 3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.57 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наданому товарному чеку, який не може бути розцінений як належний доказ здійснення витрат пов'язаних з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП 06 лютого 2015 року та правильно взяв до уваги заперечення відповідача щодо наявності в переліку робіт, придбаних запчастин та матеріалів, таких, що не узгоджуються з тими пошкодженнями, які були наявні на момент пригоди та зазначені в довідці про ДТП Відділу ДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Крім того, сумнівним є підтвердження оплати вказаного товарного чеку та проведених робіт, оскільки експертної оцінки, яка б підтверджувала заподіяні збитки, суду не надано.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5- відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: