АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 754/6825/17 Головуючий в 1 інстанції - Панченко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року в справі за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на обліку в Управлінні перебуває відповідач, яка отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії. В результаті перевірки встановлено, що виникла переплата пенсії за період з 23.07.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 43 970 грн. 14 коп. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсії ГУ ПФУ в м. Києві №299. Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено претензію від 22.03.2017 року якою було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте дана претензія була проігнорована відповідачем в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідача боргу в розмірі 43 970,14 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2017 року в задоволені позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення суми - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Лівобережного об'єднаного управління ПФУ у м. Києві просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Лівобережного об'єднаного управління ПФУ у м. Києві задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що внаслідок рахункової помилки у ОСОБА_1 утворилася переплата пенсії у розмірі 43 970,14 грн., яку вона відмовляється повернути, а тому надміру виплачена сума коштів, що є виключною державною власністю підлягає стягненню відповідно до ст.ст. 326, 1212 ЦК України, як набуті без достатньої правової підстави.

До апеляційного суду представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Відповідач просила рішення суду залишити без змін, так як відсутня її вина у тому, що пенсія їй виплачувалась на загальних підставах, а не за рішенням судів.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на обліку в Управлінні перебуває відповідач, яка отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2011 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ у Деснянському районі м. Києва про визнання дій протиправними було задоволено. Зобов'язано Управління перевести відповідача на пенсію по інвалідності відповідно до ЗЩУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити з 17.11.2010 року перерахунок основної та додаткової пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та відповідно 75% мінімальної пенсії за віком та виплатити недоплачені суми з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 року постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2011 року залишено без змін.

Управлінням, з метою доцільного та ефективного використання бюджетних коштів, було проведено перевірку даних використаних для призначення (перерахунку) пенсії. В результаті перевірки встановлено, що у відповідача виникла переплата пенсії за період з 23.07.2011 року по 31.03.2015 року в розмірі 43 970 грн. 14 коп. Про факт виникнення переплати пенсії у відповідача свідчить лист Управління з координації та контролю за виплатою пенсії ГУ ПФУ в м. Києві №299.

Управлінням, з метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено претензію від 22.03.2017 року, якою було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте дана претензія була проігнорована відповідачем в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідача боргу в розмірі 43 970,14 грн.

Позивач вважає, що відповідач також повинна була завчасно повідомити орган Пенсійного фонду про винесене судом рішення для вжиття відповідних заходів, щодо внесення зміни до персональних даних, а оскільки відповідачем таких дій вчинено не було, то при опрацюванні Управлінням постанови суду у відповідача виникла переплата пенсії в розмірі 43 970,14 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Лівобережного об'єднаного управління ПФУ у м. Києві, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено недобросовісності з боку набувача пенсії, а зміни до пенсійного законодавства щодо нарахування пенсійних виплат повинні контролюватися саме органом, що призначає пенсії, у зв'язку з чим переплата пенсії була нарахована відповідачу саме через неуважність працівників Управління. Також суд виходив з того, що саме представником позивача було оскаржено постанову суду першої інстанції, а тому він міг знати і повинен був знати про результати розгляду його апеляційної скарги Київським апеляційним адміністративним судом. Ніяких дій по приведенню пенсійної справи у відповідність за період з березня 2012 року по травень 2017 року позивачем здійснено не було.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Доводи апеляційної скарги про не застосування судом статті 1212 ЦК України, якою передбачено о бов'язок особи, яка набула майно без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому та, що сума надміру виплачених коштів відповідачу є виключно переплатою, а не пенсією і підлягає стягненню відповідно до ст.ст. 326, 1212 ЦК України є непереконливими з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.

Доказів на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв'язку з рахунковою помилкою і недобросовісною поведінкою відповідача Лівобережне об'єднане управління ПФУ у м. Києві не надало, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову.

Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 43 970,14 грн., які є пенсійною виплатою, призначеною їй Управлінням ПФУ, та не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Отже, суд першої інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин положення статті 1215 ЦК України та у зв'язку з цим постановив законне рішення.

Вказані обставини узгоджуються з позиціями Верховного Суд України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій.

Посилання позивача на те, що йому завдано шкоду на суму переплаченої пенсії також не можуть бути враховані, тому, що позивач не довів вину відповідача у спричиненні такої шкоди, та прямого причинного зв`язку між діями відповідача та здійсненою переплатою.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Рішення суду ухвалено без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: