Справа № 206/5651/17
Провадження № 2/206/1402/17
УХВАЛА

25.10.2017 суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та розподіл нажитого у шлюбі майна, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та розподіл нажитого у шлюбі майна.

За результатами розгляду спору позивач просила розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, стягнути з відповідача аліменти, виключити майно з переліку сумісно нажитого під час шлюбу, визнати право власності за відповідачем на майно, визнати право власності за позивачем на майно.

Таким чином, позивачем заявлено чотири вимоги, за виключенням питання щодо стягнення аліментів, дві майнові та дві немайнові.

Втім, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1280, 00 грн. (640х2 дві вимоги немайнового характеру).

Таким чином, позивачу необхідно надати докази сплати судового збору за дві вимоги майнового характеру.

При цьому, необхідно зазначити, що розмір судового збору за подання позовної заяви з вимогою майнового характеру визначається з урахуванням вартості спірного майна.

Проте, в порушення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява, також, не містить ціни позову щодо вимог майнового характеру.

Так, порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Згідно із вимогами ст. 121 ЦПК України, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В звязку із чим, позовна заява залишається без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, з наданням строку для усунення недоліків.

Також, суддя звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини, також, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, та розподіл нажитого у шлюбі майна залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків два дні з дня отримання ухвали.

Розяснити, що у випадку невиконання в строк вимог закону вказаних в ухвалі судді, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Розяснити, що за змістом ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суддя К.С. Маштак