Справа № 136/1508/17
провадження № 2/136/626/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"06" листопада 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом,

та

за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, підставність якого обґрунтувала тим, що 14.09.1993 року померла її мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом вчиненим 27.12.1991 року, відповідно до якого спадкодавець заповіла їй, ОСОБА_1, житловий будинок, що розташований в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області. Спадщину позивачем прийнято шляхом фактичного вступу у володіння та управління майном, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства. Проте оформити свої спадкові права позивач позбавлена можливості в нотаріальному порядку, оскільки, як зазначив нотаріус, обєкт нерухомості відносився до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, відтак визначити яка частка належала спадкодавцеві нотаріусу не вбачає за можливе. Ураховуючи те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача не визнається, позивач просить суд здійснити захист її порушених прав шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частку у нерухомому майні.

31.10.2017 року відповідачі до суду подали зустрічний позов, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований в с. Щаслива, Липовецького району, по вул.. Будьонного, 131, обєкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір, тобто є обєктом спільної сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також ОСОБА_4 (померла 14.09.1993 року), були членами колгоспного двору, отож вказаний обєкт нерухомості належить їм на праві спільної сумісної власності, а оскільки один із співвласників помер, відтак визначити частки, яка належить кожному із них в поза судовому порядку неможливо, вказане стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому вони просять суд визначити кожній із них по 1/3 частці обєкта нерухомості, що розташований в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області по вул.. Б. Хмельницького, 131.

В судове засідання позивач не зявився, однак в адресованій суду заяві зазначила, що первісний позов підтримує, не заперечує проти задоволення зустрічного позову, просить розглянути справу без її участі.

Відповідачі в судове засідання також не зявились, в заяві, яку їх представник направив до суду вказав про визнання позовних вимог за первісним позовом, підтримання вимог за зустрічним позовом, розгляд справи просить проводити за його відсутності та відповідачів.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 14.09.1993 року померла ОСОБА_4, в підтвердження чому є свідоцтво про смерть серія І-АМ №254277(а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим 27.12.1991 року, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 належний їй на праві особистої власності житловий будинок, що розташований в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області. ОСОБА_1 спадщину прийняла фактично шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, в силу діючого на час відкриття спадщини законодавства. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи, які прийняли спадщину, - відсутні.

Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 29.07.2017 року було винесено постанову, якою було відмовлено позивачеві у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований в с. Щаслива, Липовецького району по вул.. Б. Хмельницького (раніше Будьонного) 131, після смерті 14.09.1993 року ОСОБА_4, оскільки обєкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_4, тому визначитись яка частка нерухомості належала спадкодавцеві неможливо. Крім цього, у заповіті спадкодавцем не було зазначено точної адреси обєкта нерухомості, яким розпорядилась спадкодавець.

У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння №85 виданого виконавчим комітетом Щасливськох сільської ради 06.02.1989 року(а.с.6), встановлено, що житловий будинок по вул.. Будьонного за №131, в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області, належав до колгоспного двору, головою якого зазначено ОСОБА_4.

За відомостями Щасливської сільської ради відповідно до записів по господарських книг, власником житлового будинку по вул.. Будьонного, 131, в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області, була ОСОБА_4 (довідка від 08.08.2017 року за №645), на день смерті якої 14.09.1993 року осіб, які проживали чи були зареєстровані не було та іншої нерухомості за ОСОБА_4 не значиться (довідка від 08.08.2017 року за 643).

Згідно рішення Щасливської сільської ради за №35 від 17.03.2016 року 4 сесії 7 скликання «Про перейменування вулиць в с. Щаслива» поштова адреса житлового будинку по вул.. Будьонного 131 змінена на Б ОСОБА_5, 131(а.с.12).

Згідно записів по господарських книг Щасливської сільської ради, станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору по вул.. Будьонного (після перейменування ОСОБА_5) 131, були: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2

ОСОБА_2 змінила дошлюбне прізвище з «Моніна» на «Лейбук», в підтвердження чому є Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтво про розірвання шлюбу.

Згідно розділу 11 «Право власності» глави 11 «Спільна власність» ст. 120 «Власність колгоспного двору» Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. - майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2, а також ОСОБА_4, яка померла 14.09.1993 року були членами колгоспного двору, що розташований по вул.. Будьонного за №131, в с. Щаслива, Липовецького району, Вінницької області. Зважаючи, що розмір часток членів колгоспного двору є рівним, суд дійшов висновку що кожному із членів колгоспного двору належало по 1/3 частці, однак визначити їх у добровільному порядку не має можливості, оскільки один із співвласників ОСОБА_4 померла.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та підлягають до задоволення, так як відповідачами доведено належними та допустимим доказами належність їм права на частку в майні колгоспного двору, яке вони не втратили станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності Законом України "Про власність").

Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивача за первісним позовом, виходячи із того, що вона спадщину після ОСОБА_4 прийняла у порядку та строки діючого на час відкриття спадщини законодавства, належність частки у нерухомому майні спадкодавцеві доведена, отож спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім цього, відповідачі та позивач за зустрічним позовом визнали позов, не заперечував щодо його задоволення.

За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

Враховуючи, що визнання відповідачами позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову як за первісним так і за зустрічним позовом.

Керуючись ст.120, 121, 123, 526, 548, 549 ЦК УРСР, ст.10, 11?58-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/3 частку житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок «А», загальною площею 59,3 кв. м.; житловою площею 28,4 кв. м., прибудова «а»; ганок; козирок; сарай «Б»; сарай «б»; погріб «п/Б»; літня кухня «В»; сарай «В1»; сарай «Г»; убиральня «Е»; погріб «Ж»; огорожа №1; ворота №2; хвіртка №3; криниця №4, що розташований в с. Щаслива, по вул.. Б. Хмельницького (до перейменування Будьонного), 131, Липовецького району, Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом вчиненим 27.12.1991 року після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.09.1993 року в с. Щаслива.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності, -задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в майні колгоспного двору, що розташований по вул.. Б. Хмельницького (до перейменування Будьонного), 131, Липовецького району, Вінницької області, становить по 1/3 частки домоволодіння кожному з них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко