Справа № 161/3806/17
Провадження № 2/161/1877/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває у спільній власності подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до відповідача про поділ майна, що перебуває у спільній власності подружжя.

Позов мотивував тим, що з відповідачем ОСОБА_3 перебував в шлюбі з 02.07.2004, рішенням суду від 10.11.2016 шлюб між ними розірвано. Під час перебування в шлюбі, на підставі договору дарування ОСОБА_3 набула у власність земельну ділянку в с. Брище Луцького району, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. З метою покращення житлових умов, подружжям було прийнято рішення про будівництво на даній земельній ділянці житлового будинку. В серпні 2010 року на імя відповідача було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок №58 по вул. Миру, що в с. Брище Луцького району. Оскільки даний будинок побудований спільними зусиллями, за спільні кошти, за час перебування шлюбу, є спільною власністю подружжя, а тому ОСОБА_5 належить 1/2 частина житлового будинку. Окрім того, вважає, що має право на 1/2 частини земельної ділянки на якій розташований житловий будинок.

Просить поділити спільне майно колишнього подружжя, а саме виділити у власність ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з огорожею, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58 та 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 07288:55200:01:001:0034, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 вимоги позову підтримала з підстав викладених в заяві. Суду пояснила, що кожен із подружжя володіє 1/2 частиною житлового будинку, а відповідно до законодавства і набувається право на земельну ділянку на якій розташований будинок.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову визнали частково, не заперечували щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку. Земельна ділянка є приватною власністю ОСОБА_3, оскільки вона їй була подарована братом, що стверджується договором дарування. А тому, в частині вимог позову щодо земельної ділянки просили відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 липня 2004 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 4).

За час перебування в шлюбі, на підставі договору дарування земельної ділянки від 19.07.2006 посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1387, ОСОБА_3 прийняла безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с. Брище Луцького району (а.с. 5).

Право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 зареєструвала у передбаченому законодавством порядку, про що отримала державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 6).

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що за життя подружжям ОСОБА_3 спільними зусиллями та за спільні кошти, у встановленому законом порядку здійснено будівництво житлового будинку загальною площею 68,8 кв.м., що знаходиться по вул. Миру, 58 в с. Брище Луцького району Волинської області. Право власності на будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с. 7).

Законність будівництва вказаного майна та наявність його в натурі підтверджена матеріалами справи (а.с. 8-10).

Виходячи з положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки житловий будинок по вул. Миру, 58 в с. Брище Луцького району Волинської області був побудований під час перебування ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, то він належав їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Взаємної згоди щодо поділу будинку сторони не дійшли, договору не укладали.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи з рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, то ОСОБА_5 та ОСОБА_7 належить по 1/2 частині будинковолодіння кожному.

А тому, позивачу ОСОБА_5 слід виділити у власність та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з огорожею, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58.

Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 07288:55200:01:001:0034, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58 була подарована відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 19.07.2006 в період шлюбу з позивачем (а.с.5).

Сторонами визнається той факт, що житловий будинок, який є спільним майном подружжя збудований на цій земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Такі самі норми містяться в ст. 120 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В абзаці 2 пункту 18-2 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі,споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Оскільки цільове призначення земельної ділянки площею 0,10 га в с. Брище Луцького району по вул. Миру, 58 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, те, що будинок, який є спільним майном подружжя збудований сторонами на цій земельній ділянці, з урахуванням принципу цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій він розташований, суд вважає, що до позивача з часу набуття ним спільної власності на будинок перейшло право власності на частину земельної ділянки пропорційно його частці в житловому будинку, і земельна ділянка є спільним майном.

А тому, позов в частині вимоги про визнання за позивачем права власності на ? частину земельної ділянки підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 174, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст. 52, 368, 377 ЦК України, ст.ст. 57, 61, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.120 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Провести поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, наступним чином: виділити у власність ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на наступне майно:

1)? частину житлового будинку з огорожею, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58;

2)? земельної ділянки загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 07288:55200:01:001:0034, що знаходиться за адресою: с. Брище Луцького району Волинської області, вул. Миру, 58.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 3 011 (три тисячі одинадцять) гривень 08 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій