Справа № 438/272/17
Номер провадження 2/438/269/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 липня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Бориславської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася із вищезазначеним позовом в суд, в якому просить суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 19 серпня 2015 року у місті Борислав Львівської області, терміном на один (1) місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 19 серпня 2015 року, відкрилася спадщина на частину квартиру, яка знаходиться за адресою: Львівська область. АДРЕСА_1. У вказаній квартирі проживає її сестра ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, пле не оформила нележним чином. З метою оформлення права власності на спадкове майно 31 січня 2017 року вона звернулася до Бориславської державної нотаріальної контори, однак у прийнятті заяви їй було відмовлено в зв»язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки до спливу шести місяців з дня смерті матері, зверталася до нотаріуса з питань оформлення права власності на спадкове майно, але так як є юридично необізнаною, невірно зрозуміла нотаруса щодо терміну подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги №11/2017 від 05.07.2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що ще до спливу шести місяців з дня смерті матері, зверталася до нотаріуса з питань оформлення права власності на спадкове майно, але не вірно зрозуміла нотаріуса щодо терміну подання заяви про прийняття спадщини за законом, а саме зрозуміла, що потрібно приймати спадщину після спливу шести місяців по смерті її матері. Так як є юридично необізнаною не знала, що законодавством встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності від 03 травня 2017 року, у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили у задоволенні позову відмовити. Крім цього, відповідач ОСОБА_3 додатково пояснила, що її сестра позивач ОСОБА_1 з 1192 року не проживала з матір»ю в даній кваритирі, а проживала окремо.

Представник третьої особи Бориславської державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився. Від в.о. завідувача Бориславської ДНК ОСОБА_6 до суду поступив лист про розгляд справи у відсутності представника третьої особи, з приводу задоволення заявлених вимог покладається на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, яка передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім цього, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України)

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року померла ОСОБА_5, що підтверджується світлокопією повторного свідоцтва про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції у Львівській області 22 грудня 2016 року, актовий запис №337 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯГ №014081 від 12.02.1967 року (а.с.8).

В силу вимог ст.1261 ЦК України зазначений позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Судом встановлено, що спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась 19 серпня 2015 року. Таким чином строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України, після смерті спадкодавця ОСОБА_5 закінчився 21 лютого 2016 року. Позивач ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у встановлений законом строк не подавала, що підтверджується листом державного нотаруса Трускавецької ДНК ОСОБА_6 від 31 січня 2017 року № 23/01-16.

Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, в силу вимог ч.1 ст.1272 ЦК України, позивач ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті матері.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1215цс16 (постанова Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року) висловив правову позицію, про те що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15).

Враховуючи наведене, позивач повинен довести, що у нього були перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, що пропуск строку відбувся з причин (перешкод), які об'єктивно свідчать про наявність непереборних труднощів на подання заяви, тобто про фізичну неможливість подати заяву з незалежних від спадкоємця причин.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ще до спливу шести місяців з дня смерті матері, зверталася до нотаріуса з питань оформлення права власності на спадкове майно, але так як є юридично необізнаною, невірно зрозуміла нотаруса щодо терміну подання заяви про прийняття спадщини за законом, що підтвердив своїми показами, допитаний як свідок ОСОБА_7

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проте, згідно із ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Аналізуючи поважність причин пропуску позивачем ОСОБА_1 строку, встановленого для прийняття спадщини, враховуючи те, що з моменту відкриття спадщини 19 серпня 2015 року до часу звернення в Бориславську ДНК з заявою про прийняття спадщини від 31.01.2017 року, суд звертає увагу на те, що зазначена обставина спростовує твердження позивача ОСОБА_1 про те, що вона не вірно зрозуміла нотаріуса щодо звернення із заявою про прийняття спадщини, а саме після спливу шести місяців після смерті ОСОБА_5, оскільки такий шестимісячний строк сплив ще 19 лютого 2016 року, а із заявою про прийнятя спадщини позивач ОСОБА_1 звернулася 31 січня 2017 року.

Крім цього, досліджені судом письмові докази, а саме: лист державного нотаріуса Трускавецької ДНК панкевича Р.І. від 31.01.2017 року №23/01-16, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.01.2017 року, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 31 січня 2017 року, а також те, що ОСОБА_5 16.09.1992 року було складено заповіт, посвідчений Бориславською ДНК за реєстром №2536, примірник якого є в нотаріальному архіві Львівської області (або на руках інших спадкоємців) та враховуючи пояснення позивача про те, що вона не вірно зрозуміла нотаріуса про встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини свідчать про відсутність у позивача ОСОБА_1 інтересу та зацікавленості до прийняття спадщини у визначений ст.1270 ЦК України строк.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд вважає, що у спадкоємця позивача ОСОБА_1 у справі не було обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення відповідних дій щодо прийняття справдщини, а також те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 1220, 1261, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 30, 57, 59, 60, 64, ч.3 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Бориславської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя А.Т.Слиш