Справа № 2/331/29/2017
ЄУН 331/227/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представника

позивача (за первісним позовом) Ставного Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Четверта Запорізька державна нотаріальна контора , про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи : приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитріївна, ОСОБА_3 , Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним.
В С Т А Н О В И В:
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа : Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, який в подальшому, а саме у лютому 2016 року уточнила, та остаточно просила суд визнати за нею право власності на 2/3 та 1/6 частини, а всього ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1, а.с.65).

В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Згідно відомостей з Реєстру прав власників ОСОБА_4 на день смерті належали на праві спільної сумісної власності 2/3 частини та на праві приватної власності 1/6 частина в кв. АДРЕСА_1 .

21.06.2014 р. ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склав заповіт , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. ( далі приватний нотаріус Тізенберг Д.Д.) за № 292. Відповідно до умов цього заповіту спадкодавець ОСОБА_4 заповів все свої майно ОСОБА_1 . Після смерті чоловіка, вона у строк, встановлений законом, звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори ( далі Четверта нотконтора). Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, оскільки правовстановлюючи документи на спадкове майно знаходяться у відповідача ОСОБА_2 . Надати їх у розпорядження нотаріуса він відмовляється.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, у лютому 2016 р. звернувся до суду із зустрічним позовом, який в подальшому, а саме у червні 2016 року уточнив, та, позиваючись до ОСОБА_1 , треті особи : приватний нотаріус Тізенберг Д.Д., ОСОБА_3 , Четверта нотконтора, просив суд визнати недійсним заповіт від 21.06.2014 р., складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д., зареєстрований в реєстрі за № 292 ( т.2, а.с. 5-10).

В обґрунтування заявленої вимоги зазначив, що він є рідним сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У померлого ОСОБА_4 є ще один син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_1 .

На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на праві приватної власності належала ? частка квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, 14.01.2015 р., в день смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1 .

За місцем знаходження спадкового майна разом із померлим батьком ОСОБА_4 постійно проживав і був зареєстрований його молодший син ОСОБА_2 ( позивач за зустрічним позовом).

19.01.2015 р. він звернувся до Четвертої нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Листом від 15.07.2015 р. нотконтора повідомила, що за життя ОСОБА_4 склав заповіт не на користь синів. Надати інформацію про спадкоємця за заповітом та копію заповіту нотаріус відмовила.

І лише, отримавши із суду позов ОСОБА_1 , він дізнався, що за життя , а саме 21.06.2014 р. його батько ОСОБА_4 склав заповіт на користь ОСОБА_1 .

Вважає, що в момент підписання заповіту його батько не усвідомлював значення своїх дій і не міг ними керувати , з наступних підстав.

Так, ОСОБА_4 за життя страждав тяжкими хворобами, які беззаперечно вплинули на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Після 25.09.2013 р. і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 не міг самостійно пересуватися, не міг самостійно обслуговувати себе, постійно потребував стороннього догляду.

В 2005 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлений діагноз : « Распространенный остеохондроз позвоночника с длительным болевым синдромом. Вертеброгенная правосторонняя люмбалгия вследствии протрузии диска L5 позвонка, умеренно выраженный синдром. Церебральный атеросклероз. Дисциркуляторная энцефалопатия второй стадии с антено-невротическим и вести було-атоксическим синдромом, умеренно выраженные. Гипертоническая болезнь 2 стадии. Гипертензивное серце ( гипертрофия левого желудочка). ИБС. Атеросклеротический кардіосклероз НО. Хронический холецистит. Двусторонний хронический гайморит. Деформирующий артроз тазобедренных суставов з незначительным нарушением функций. Склеротическо- гипертоническая ангиопатия сетчатки І-ІІ ст. обеих глаз».

В 2007 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлені скарги на слабкість у кінцівках, подразливість, головний біль, запаморочення, втомлюваність, порушення сну. На протязі багатьох років завищені цифри АТ. Кожен рік проходить стаціонарне лікування 1-2 рази на рік. Гіпотензівні препарати приймає не регулярно. Встановлений діагноз : « Дисциркуляторна ( атеросклеротична, гіпертонічна) енцефалопатія 2 стадії з антено невротичним синдромом».

В 2008 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО « Мотор Сич» встановлені скарги : « Боли в эпигастрии, в мезагастрии с иррадиацией в спину, постоянно усиливающиеся в ночное время, общая слабость. Периодические головные боли в затылочной области, головокружения, кратковременные синкопальные состояния, неустойчивость АД в течении суток». Встановлений діагноз : Хронический панкреатит стадия обострения. Хронический гастродуоденит стадия обострения. Гипертоническая болезнь 2 ст., высокая стадия риска, гипертензивное сердце, СН 0».

В 2009 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО « Мотор Січ» встановлені скарги : « Головыне боли, головокружения, шаткость при ходьбе, высокие цифры АД». Встановлений діагноз : «Гипертоническая болезнь 2, высокая степень риска, гипертензивное сердце, СН 0; Неосложненный гипертензивный криз ( 23.01.2009). Астено- невротический синдром».

В цьому ж році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 встановлений діагноз : « Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Гіпертензівне серце, висока ступінь додаткового ризику. Астено невротичним синдромом».

В 2010 році при стаціонарном обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО «Мотор Січ» встановлені скарги : «Головокружения системного характера, шум в ушах, боли в левой половине грудной клетки, усиливающиеся при движении туловища, частые падения, давление повышается свыше 200/100». Встановлений діагноз : « Гипертоническая болезнь 2, тяжелой степени тяжести, высокий класс риска, гипертензивное сердце, СН 0; гипертензивная ангиоретинопатия. Хроническая гипертензивная энцефалопатия. Неалкогольный стеатогепатит минимальной степени активности».

В 2011 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення МСЧ ОАО «Мотор Січ» встановлені скарги : « Шаткость при ходьбе , головокружения, частые падения, выраженная общая слабость, высокие цифры артериального давления, которые купирует клофелином, снижение массы тела, снижение аппетита. Назначенную комбинированную антигиперттензионную терапию принимает не регулярно. Встановлений діагноз : « Артериальная гипертензия 2, умеренная степень тяжести, высокий класс риска. Хроническая гипертензивная энцефалопатия. Токсическая полинейропания с преимущественным поражением нижних конечностей. Миопатический синдром, сенситивная атаксия. Токсический гепатит умеренной степени активности».

В 2012 році при стаціонарному обстеженні терапевтичного відділення в/ч- НОМЕР_1 надійшов ОСОБА_4 зі скаргами на виражену слабкість у нижніх кінцівках та забруднення рухів, нестійкість ходи, частий головний біль, подразливість, запаморочення, втомлюваність, порушення сну, біль в ділянці серця, завищені цифри АТ, серцебиття, задуха, набряк в нижній треті обох нижніх кінцівок. Встановлений діагноз : « Остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта зі значним порушенням функцій. Білатеральна люмбоішіалгія, радикулонейропатія, стійкий довготривалий больовий синдром, часто рецидивуючий перебіг порушення функції нижніх кінцівок. Ішемічна хвороба серця : стенокардія напруги, ФК-2. Гіпертонічна хвороба ІІІ стадії. Гіпертензівне серце ( гіпертрофія лівого шлуночка). Атеросклеротичний кардіосклероз. СН-2А. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна ( атеросклеротична, гіпертонічна) енцефалопатія 2 стадії з помірно вираженим антено- невротичним та веслібуло атаксичним синдромами. Деформуючий остеортроз обох тазостегнових суглобів першого ступеню з помірним порушенням функції. Пресбіопія. Ангіопатія сітківки за гіпертонічним типом другої стадії».

Відповідно до довідки № 987 від 8.10.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 звільнений по ст. 59п «Б» ( по хворобі) є інвалідом 2 групи ( довідка до акта огляду МСЕК Серія АД № 185215 від 29.09.2012 року).

Відповідно до Довідки до акта ( № 745) огляду МСЕК Серія 10 ААБ. Дата огляду 25.09.2013 р. ОСОБА_4 встановлена група інвалідності Перша Б з 13.09.2013 року « Заболевание получено в период прохождения военной службы. Нуждается в постоянном постороннем уходе».

Згідно Карты преемственности врачей ССНМП и амбулаторно поликлинической сети 5 12.01.2015 р. « ОСОБА_4 , 69 лет установлен диагноз : прогрессирующий дисциркул. смешанного генеза ЦА . Психиатр. синдром ИВС. Цироз печени.»

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть першопричинами смерті ОСОБА_4 є прогресуюча енцефалопатія ІІІ стадії, психоорганічний синдром, церебральний атеросклероз ІІІ ІХС. Постійна форма фібрілізації передсердь СНІІІ.

За таких підстав, ОСОБА_2 вважає, що в момент підписання заповіту 21.06.2014 р. на користь ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_4 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Крім цього, вважає, що заповіт підписаний не батьком ОСОБА_4 , а іншою особою. ОСОБА_4 через свої фізичні вади, які виникли внаслідок наявних у нього захворювань, не міг самостійно писати, підписувати документи.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи : приватний нотаріус Тізенберг Д.Д., ОСОБА_3 , Четверта нотконтора про визнання недійсним заповіту об`єднаний в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Четверта нотконтора , про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом ( т.1, а.с.105).

В суді позивачка за первісним позов ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених по тексту її позову, просила суд його задовольнити. Проти зустрічного позову ОСОБА_2 - заперечувала з тих підстав, що її чоловік ОСОБА_4 в момент складання заповіту у повному обсязі усвідомлював значення своїх дій та міг ними керувати. При цьому зазначила, що на психічні захворювання її чоловік ніколи не страждав. Окрім цього, волевиявлення заповідача про позбавлення права на спадкування своїх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було вільним і відповідало його внутрішній волі.

Представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 в суді повністю підтримав позицію свого довірителя.

В суді позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених по його тексту, просив суд його задовольнити. Проти первісного позову ОСОБА_1 заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 в суді повністю підтримав позицію позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 по відношенню як до первісного, так і зустрічного позовів.

Представник третьої особи, як за первісним, так і за зустрічним позовом Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, проте надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності ( т.1, а.с.26, 77, 110, т.2 а.с.3, 19, 103).

Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус Тізенберг Д.Д. в суді проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала, у зв`язку з чим просила в його задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, як за первісним, так за зустрічним позовами, взявши до уваги позиції третіх осіб, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 21 червня 2014 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав та був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( т.1, а.с.10).

З 20 червня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знаходились в зареєстрованому шлюбі ( т.1, а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер ( т.1, а.с.5).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На момент відкриття спадщини, а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_5 померлому ОСОБА_4 на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України є сини померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дружина померлого ОСОБА_1 , 1952 р.н.

Проте, як зазначалось вище ОСОБА_4 21.06.2014 р. склав на їм`я своєї дружини ОСОБА_1 вищезазначений заповіт. Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

19 січня 2015 року ОСОБА_2 , у передбачений статтями 1269, 1270 ЦК України порядок та строк, звернувся до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , яка була зареєстрована за АДРЕСА_3 та на її підставі заведено спадкову справу № 19 за 2015 рік.( т.1, а.с. 28)

26 січня 2015 року ОСОБА_1 , у передбачений статтями 1269, 1270 ЦК України порядок і строк, звернулася до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , яка була зареєстрована за АДРЕСА_4 та долучена до спадкової справи № 19 за 2015 р. ( т.1, а.с.11 ).

Син померлого ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 до відповідного нотаріального органу не звертався, оскільки, як пояснив в суді, на майно, яке залишилося після смерті батька він не претендував на користь свого брата ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори

Бережко С.М. від 25 листопада 2015 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , на спадкове майно, що складається з ? частини квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що нею не було надано правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна, що входить до складу спадщини. (т.1, а.с. 7-8).

У зв`язку з тим, що оригінали вищевказаних документів у ОСОБА_1 відсутні, вона вимушена була звернутися до суду з відповідним позовом, який є , в тому числі предметом цього судового розгляду.

В свою чергу, син померлого ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд визнати вищезазначений заповіт недійсним з тих підстав, що по-перше, його батько ОСОБА_3 в момент підписання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, а по-друге, вважає, що заповіт підписаний не його батьком, а іншою особою.

Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи ( постанова Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р., № 14).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одгу або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК України немає відповідного правила.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Правила зазначеної норми права поширюються на ті випадки, коли не має законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що у момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і ( або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово психіатричну експертизу ( ст. 145 ЦПК України).

На виконання вимоги ст. 145 ЦПК України та за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом, з метою встановлення психічного стану ОСОБА_4 на момент підписання ним заповіту від 21 червня 2014 року, ухвалою суду від 20 липня 2016 року у цій справі було призначено судову психіатричну ( посмертну) експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання.: 1. В якому психічному стані знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ? 2. Чи міг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 за своїм психічним станом у зазначений час 21 червня 2014 року при підписанні спірного заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними ?

Проведення експертизи було доручено експертам Комунальної установи Обласна психіатрична лікарня. В розпорядження експертів були надані : матеріали цивільної справи № 2/331/393/2016 ( ЄУН 331/227/16-ц) ; медико- експертну справу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( у т.ч. акти огляду МСЕК № 137 від 23.05.2005 р., № 42 від 25.09.2012 р., № 745 від 25.09.2013 р.), заведену КУ « Обласний центр медико- соціальної експертизи» ЗОР ; медичні картки стаціонарного хворого №№ 7804, 378, 1377, 9175 госпітальне відділення дата госпіталізації відповідно з 19.11.2008 р. до 02.12.2008 р., з 21.01.2009 р. до 04.02.2009 р., з 26.02.2010 р. до 10.03.2010 р., з 15.12.2011 р. до 26.12.2011 р., заведені медико санітарною частиною АТ « Мотор Січ» ; медичну картку № 200735 ( 18) , заведену КЗ « ЗЦПМСД №1» ( т.2, а.с.27-32).

Згідно висновку посмертної судово- психіатричної експертизи № 495 від 23.09.2016, складеного експертною комісією КУ « ОКПЛ» ЗОР, ОСОБА_4 , 1945 р.н., під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляв ознаки психічних розладів у вигляді легкого когнітивного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу ( судинного та токсичного), ускладненого адінамічним синдромом. Ступінь наявних психічних розладів була така, що істотно впливала ( обмежувала) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту ( т.2, а.с.37-49).

В суді , в процесі дослідження експертного висновку № 495 від 23.09.2016, представник позивача за зустрічним позовом заявила про те , що зазначений документ є неконкретним і не містить чітких й однозначних висновків щодо психічного стану заповідача ОСОБА_5 . Як на її думку, висновок про психічну патологію може бути тільки індивідуальним, оскільки повинні враховуватися особливості конкретної ситуації та конкретної особи. У висновку повинно бути докладно зазначено, що розвиток психіатричної симптоматики багатоваріантний і значення загальних закономірностей для індивідуального прогнозу обмежено, наявні психічні розлади мають прямий причинний зі`язок із захворюваннями, якими страждав померлий ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, звернулася до суду з клопотанням про призначення у цій справі додаткової судової психіатричної ( посмертної) експертизи , проведення якої доручити експертам КУ « ОКПЛ» ЗОР.

З урахуванням думок всіх учасників процесу, кожного в окремості, які підтримали заявлене клопотання, ухвалою суду від 16 січня 2017 року у цій справі було призначено додаткову судову психіатричну ( посмертну) експертизу, на вирішення якої були поставлені наступні питання : 1. Чи мав ОСОБА_4 ознаки психічних розладів ? 2. Чи міг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 вільно і свідомо приймати рішення про складання заповіту 21 червнчя НОМЕР_2 і реалізувати його своїми діями, чи міг він повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій відносно складання заповіту і керувати ними на час складання заповіту 21 червня 2014 року ?

Проведення експертизи було доручено експертам Комунальної установи Обласна психіатрична лікарня. В розпорядження експертів були надані : матеріали цивільної справи № 2/331/393/2016 ( ЄУН 331/227/16-ц) ; медико- експертну справу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( у т.ч. акти огляду МСЕК № 137 від 23.05.2005 р., № 42 від 25.09.2012 р., № 745 від 25.09.2013 р.), заведену КУ « Обласний центр медико- соціальної експертизи» ЗОР ; медичні картки стаціонарного хворого №№ 7804, 378, 1377, 9175 госпітальне відділення дата госпіталізації відповідно з 19.11.2008 р. до 02.12.2008 р., з 21.01.2009 р. до 04.02.2009 р., з 26.02.2010 р. до 10.03.2010 р., з 15.12.2011 р. до 26.12.2011 р., заведені медико санітарною частиною АТ « Мотор Січ» ; медичну картку № 200735 ( 18) , заведену КЗ « ЗЦПМСД №1» ( т.2, а.с.79-84).

Згідно висновку додаткової посмертної судово- психіатричної експертизи № 148 від 10.03.2017, складеного експертною комісією КУ « ОКПЛ» ЗОР, ОСОБА_4 , 1945 р.н., під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляв ознаки психічного розладу у вигляді легкого когнітивного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу ( судинного та токсичного), ускладненого адінамічним синдромом. Ступінь наявних психічних розладів був такий, що істотно впливав ( обмежував) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту ( т.2, а.с.86-99).

Допитана в суді ОСОБА_6 - лікар судово психіатричний експерт 4-го класу, зі стажем експертної роботи 12 років, в суді пояснила, що під час формування відповідей експертною комісією на запитання суду, що містилися в ухвалах від 20.07.2016, 16.01.2017, ретельним чином були вивчені надані для проведення експертного дослідження матеріали цивільної справи № 2/331/29/2017 ( № 331/227/16-ц) та матеріли медичних документів відносно ОСОБА_4 , 1945 р.н.

На підставі досліджених матеріалів комісія прийшла остаточного висновку, що ОСОБА_4 , 1945 р.н., під час складання та підписання ним заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. 21 червня 2014 року за реєстровим номером 292, за яким ОСОБА_4 все належне йому майно заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявляв ознаки психічного розладу у вигляді легкого когнітивного розладу внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенезу ( судинного та токсичного), ускладненого адінамічним синдромом. Ступінь наявних психічних розладів був такий, що істотно впливав ( обмежував) на його здатність в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту

Цей висновок свідчить про те, що ОСОБА_1 страждав на ряд хронічних захворювань, приймав відповідні ліки, не міг самостійно пересуватися по квартирі, приймати їжу тощо, що свідчить про те, що у своєму фізичному безпорадному стані він був залежною від сторонньої допомоги та догляду людиною. Не зважаючи на те, що у ОСОБА_1 станом на червень 2014 року спостерігалися зниження здатності утримання уваги , зосередженості, пам`яті, під час складання та підписання заповіту 21.06.2014 р. ОСОБА_1 був адекватним; розумів, що відбувається ; конкретно вірно оцінював ситуацію. Тобто, він чітко розумів, що підписує документ про те, що в разі його смерті все належне йому майно успадкує його дружина ОСОБА_1 . Проте, з оглядом на хвороби, якими він страждав на час складання та підписання заповіту, він не в повній мірі міг прогнозувати ту ситуацію, яка буде викликана в подальшому в результаті таких його дій. В процесі експертного дослідження не було виявлено суттєвих порушень психіки ОСОБА_1 , які б дозволили зробити висновок про те, що на час складання та підписання заповіту він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Третя особа приватний нотаріус Тізенберг Д.Д., який посвідчував спірний заповіт, в суді пояснила, що при посвідченні заповіту вона особисто спілкувалася з померлим, залишити все своє майно дружині ОСОБА_1 було його виваженим рішенням. З ОСОБА_4 вона ( нотаріус) спілкувалася приблизно 15 хвилин. Це був чоловік похилого віку ; розмовляв він повільно, проте вона чітко розуміла його намір розпорядитися своїм майном. Він був адекватним, розумів, що робить. Будь-яких сумнівів з приводу його психічного стану, або підозр щодо розумності його дій при складанні та підпису заповіту, у неї ( нотаріуса) не виникало. Заповіт посвідчувала на квартирі у ОСОБА_4 на прохання його дружини ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_4 мав можливість пересувати тільки в межах квартири на візку. При посвідченні заповіту ОСОБА_4 був у тверезому стані. Під текстом заповіту він самостійно зробив запис та поставив свій підпис.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у неї були дружні стосунки. Останній раз вона бачилася з ОСОБА_4 у грудні 2014 року, коли приїжджала до ОСОБА_8 у гості. На той час ОСОБА_4 пересувався по квартирі за допомогою візка. Проте, коли вона його бачила, він лежав. На той час вона спостерігала, що він приймав їжу самостійно ; коли вона з ним спілкувалася, він розумів про що йде мова, у повному обсязі усвідомлював значення своїх дій. Під час візиту вона спостерігала, що стосунки між ОСОБА_8 були дуже добрі. При цьому, у розмові ОСОБА_4 їй скаржився на синів, сказав, що своїх дітей він не виховал.

Обставини складання заповіту свідку невідомі.

На які хвороби хворів ОСОБА_4 та які ліки приймав свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_9 в суді пояснив, що померлий ОСОБА_4 його рідний брат. З кінця 2013 р. по весну 2014 р. бачився з братом один раз на тиждень. Останній раз бачив брата у липні 2014 року.

На початку 2013 року ОСОБА_4 пересувався лише по квартирі, за межі квартири на вулицю вже не виходив. У нього були проблеми зі спиною.

Коли був у брата у гостях, він його не кормив, лише подавав на його прохання чай, який він пив самостійно, охопивши чашку двома руками, оскільки у нього дуже тремтіли руки.

У травні червні 2014 р. були випадки, коли брат його не впізнавав. Так, коли він приходив до брата, останній дуже уважно на нього дивився і питав « Ти хто?». В цей період часу ОСОБА_1 як правило знаходився у лежачому стані. У нього не було сил пересуватися по квартирі навіть на візку. Розмовляв брат мало, оскільки через сильні головні болі йому було важко це робити.

ОСОБА_1 скаржився свідку на головні болі, підвищений артеріальний тиск.

Коли брат вже не виходив з квартири, до нього приходили товариши, які приносили йому алкогольні напої. Алкоголь ОСОБА_1 вживав кожного дня. Після прийняття алкоголю поводив себе спокійно, та як правило спав.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що померлий ОСОБА_4 був її сусідом. З 2013 року він з квартири не виходив.

Останній раз вона бачила ОСОБА_4 весною 2014 року, коли заходила в квартиру, де він мешкав. Він знаходився у лежачому стані. Вона з ним спілкувалася, і як на її погляд, у нього були ознаки «старческого слабоумия», оскільки він її не впізнавав. У нього дуже тремтіли руки, у зв`язку з чим приймати їжу самостійно він не міг. ОСОБА_4 потребував постійного стороннього нагляду. Весною 2014 року вона була в квартирі ОСОБА_4 3 рази. Їй відомо, що за ОСОБА_4 наглядав його брат. Саме брат ОСОБА_4 відчиняв їй двері та проводив до квартири, де вона і намагалася поспілкуватися з ОСОБА_11 .

Після смерті дружини, починаючи з 2005 року ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями. Останні 5 років життя він також вживав спиртні напої, які йому у квартиру приносив чоловік на ім »я ОСОБА_12 та сусідка.

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що померлий ОСОБА_4 був її сусідом. Зустрічалася з ним вона лише на вулиці біля під`зду будинку. В квартирі у ОСОБА_4 ніколи не була.

Останній раз бачила ОСОБА_4 на вулиці восени 2013 року у нетверезому стані. До цього бачила його неодноразово у стані алкогольного сп`яніння.

На які хвороби страждав ОСОБА_4 свідку невідомо.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що померлий ОСОБА_4 був його сусідом. Останній раз він бачив ОСОБА_4 у січні 2014 року. Коли він ( свідок) повертався додому, він звернув увагу, що двері квартири ОСОБА_4 були відчинені. ОСОБА_15 покликав його і попросив купити йому в аптеці спирту та мінеральної води. Він його прохання виконав.

В квартирі у ОСОБА_8 свідок ніколи не був. До вищезазначеного випадку у січні 2014 р. та після нього, свідок з ОСОБА_4 не спілкувався.

Йому відомо про те, що у період часу 2011-2012 р.р. ОСОБА_4 у себе вдома часто вживав спиртні напої з дівчиною на ім »я ОСОБА_16 та її хлопцем.

Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що його батько був неадекватним, погрожував йому.

Аналізуючи показання свідків в частині обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у сукупності з показаннями третьої особи приватного нотаріуса Тізенберг Д.Д., судового експерта Бабіч В.В., які узгоджуються з письмовими доказами по справі, а саме висновками судових психіатричних експертиз № 495 від 23.09.2016, № 148 від 10.03.2017, даними, що містяться в досліджених медичних документах , а саме : медико- експертній справі відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( у т.ч. акти огляду МСЕК № 137 від 23.05.2005 р., № 42 від 25.09.2012 р., № 745 від 25.09.2013 р.), заведеної КУ « Обласний центр медико- соціальної експертизи» ЗОР , медичних картках стаціонарного хворого №№ 7804, 378, 1377, 9175 госпітальне відділення дата госпіталізації відповідно з 19.11.2008 р. до 02.12.2008 р., з 21.01.2009 р. до 04.02.2009 р., з 26.02.2010 р. до 10.03.2010 р., з 15.12.2011 р. до 26.12.2011 р., заведених медико санітарною частиною АТ « Мотор Січ» ; медичній картці № 200735 ( 18) , заведеній КЗ « ЗЦПМСД №1» ( т.2, а.с.79-84), суд дійшов висновку , що заповідач ОСОБА_4 за життя свідомо, добровільно, на власний розсуд і належним чином реалізував свою волу і право на розпорядження власним майном шляхом його заповідання дружині ОСОБА_1 .

Доведеним в суді є і той факт, що ОСОБА_1 власноручно підписав заповіт, що, в свою чергу, спростовує твердження позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що заповіт підписаний не його батьком, а іншою особою.

Крім того, сторона позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 під час розгляду справи мала намір в подальшому заявити клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, проте своїм правом не скористалася, чим фактично усунула сумніви у дійсності заповіту з вищезазначеної підстави.

Отже, в суді встановлена дійсність заповіту, складеного та підписаного ОСОБА_4 21.06.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д.

Надалі, як зазначалось вище, постановою державного нотаріуса Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. від 25 листопада 2015 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , на спадкове майно, що складається з ? частини квартири АДРЕСА_5 через ненадання правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язквів ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул ( правовстановлюючий документ) для того, щоб бути доведеним перед іншими особами.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1 ст. 317 ЦК України, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України.

В суді встановлено, що правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 знаходяться у володінні відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , який через вкрай неприязні стосунки з ОСОБА_1 не надає останній документи, необхідні для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить суду. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, обраний позивачкою за первісним позовом спосіб захисту її прав передбачений закону і відповідає йому.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача за первісним позовом ОСОБА_1 є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 1 722, 10 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 88 ЦПК України, ст. ст. 392, 1220, 1221, 1233 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_6 , право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи : приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитріївна, ОСОБА_3 , Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду з позовом судовий збір в розмірі 1 722, 10 грн. ( одна тисяча сімсот двадцять дві гривні 10 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а учасниками процесу, які не були присутніми в судовому засіданні в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Г.Скользнєва
30.10.2017