Справа №576/112/17-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1615/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Березівська сільська рада Глухівського району про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Березівська сільська рада Глухівського району про визнання заповіту недійсним відмовлено у звязку з необґрунтованістю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

При цьому зазначає, що заповіт посвідчений не уповноваженою на те особою, не може вважатися укладеним з додержанням встановленої нотаріальної форми та порядку посвідчення.

Вказує, що заповіт від імені її батька ОСОБА_6 не відповідає його вільному волевиявленню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_7, пояснення ОСОБА_4, її представника ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2006 року відповідачка ОСОБА_4 та громадянин ОСОБА_6 вступили в зареєстрований шлюб.

18 вересня 2015 року ОСОБА_6 помер. (а.с. 6). За життя останній склав заповіт, яким все своє майно, яке на день смерті буде йому належати заповідав відповідачці ОСОБА_4 Даний заповіт 16 жовтня 2006 року був посвідчений секретарем Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області ОСОБА_9 за р/номером № 91 (а.с. 7).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при посвідченні заповіту ОСОБА_6 були повністю дотримані вимоги діючого на той час законодавства щодо форми, змісту та порядку посвідчення заповітів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спадкування за заповітом урегульоване Главою 85 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт - це правочин, який укладається фізичною особою (заповідачем) на випадок смерті, вчиняється в передбаченій законом формі, містить призначення спадкоємця (спадкоємців), а також може передбачати інші розпорядження, в тому числі покладати на спадкоємців обов'язки щодо виконання вказівок заповідача особистого характеру.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст.1234 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатрічну експертизу (ст.145 ЦПК України).

Суд першої інстанції вірно встановив, що будь-яких переконливих та достовірних доказів на підтвердження того, що на момент посвідчення заповіту 16 жовтня 2006 року заповідач перебував у такому хворобливому стані, що могло вплинути на його волевиявлення, суду надано не було.

Судом безпосередньо досліджені всі наявні у справі докази, зокрема, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що заповіт в її присутності складав особисто ОСОБА_6, який в повній мірі відповідав за свої дії, останній розумів значення вчинення заповіту і не перебував в якомусь хворобливому чи іншому стані. Крім того, свідки, допитані в судовому засіданні, підтвердили, що ще в 2006 році, на одному із сімейних свят, ОСОБА_6 повідомив присутніх, що він склав заповіт на користь ОСОБА_4Г, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України, для визнання заповіту недійсним.

Підстав для визнання заповіту недійсним у звязку із посвідченням його не уповноваженою на те особою, також не вбачається, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат (в редакції, діючій на час складання заповіту), нотаріальні дії вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Березівської сільської ради Глухівського району від 20 квітня 2006 року № 20 обовязки щодо вчинення нотаріальних дій на території Березівської сільської ради покладено на секретаря сільської ради секретаря виконавчого комітету Березівської сільської ради ОСОБА_9.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 313, 314, 315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -