У х в а л а

іменем україни

08 листопада 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживачів, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25 липня 2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав їй кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000 доларів США на термін до

25 липня 2009 року зі сплатою 14,5 % річних. На забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором між сторонами було укладений договір іпотеки.

Зазначала, що 07 жовтня 2008 року між нею та Товариством

з обмеженою відповідальністю «Мегаполісстрой» (ТОВ - «Мегаполісстрой») було укладено договір про наміри, за умови якого сторони домовилися про наміри укласти попередній договір купівлі-продажу майнових прав та договір про забезпечення виконання зобов'язання до 14 жовтня 2008 року. Предметом вказаних договорів була квартира по АДРЕСА_1 та майнові права на неї.

Крім того, пунктом 1.4 зазначеного вище договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку повного та належного виконання нею своїх зобов'язань за цим договором та внесення платежу у строки та на умовах передбачених п. 2.1 цього договору, вартість об'єкта купівлі-продажу майнових прав, зазначеного у попередньому договорі купівлі-продажу майнових прав, знижується на 35 % від повної вартості об'єкта, зазначеної у попередньому договорі, про що відповідно укладається додаткова угода.

Звертала увагу, що на кошти, які мали бути отримані за кредитним договором, вона мала намір придбати квартиру та отримати 35 % знижки на вартість об'єкта договору купівлі-продажу.

Зазначала, що 10 жовтня 2008 року вона звернулась до відповідача з черговою заявою про видачу грошових коштів у розмірі 2 700 доларів США, однак така вимога не була задоволена, будь-яких дій відповідачем щодо надання їй чергового траншу не було здійснено, внаслідок чого вона була позбавлена можливості придбати квартиру.

Посилаючись на наведене та на те, що такими діями відповідача їй було завдано збитків у розмірі 355 635 грн, які просила стягнути з

ПАТ «Родовід Банк» на свою користь, а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

11 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасуватиоскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивач звернулась до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено відповідачем, оскільки право вимоги у позивача виникло з дати закінчення строку виконання обов'язку банку щодо надання чергового траншу, тобто 18 жовтня

2008 року, проте з позовом до суду ОСОБА_4 звернулась лише 17 травня 2016 року.

Крім того, апеляційним судом правильно зазначено й те, що на вказані правовідносини поширюється загальна позовна давність,оскільки іншого договором, укладеним між сторонами, передбачено не було.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

М.К. Гримич