АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1564/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2017 року у справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

31 березня 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 22 листопада 2006 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», відповідно до статуту, та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № ФВ_02-06/00, згідно якого позичальник отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 27000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних, із кінцевим строком повернення по 21 листопада 2018 року.

До зазначеного кредитного договору було укладено три додаткові угоди, датовані, зокрема 16 лютого 2006 р., 01 квітня 2009 р. та 29 липня 2010 р.

Для забезпечення виконання кредитного зобовязання 22 листопада 2006 р. був укладений договір іпотеки № ФВДІ_02-06/00, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстраційним № 7821. Відповідно до вказаного договору, позичальник і майнові поручителі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали в іпотеку ВАТ АБ «Укргазбанк» трикімнатну квартиру загальною площею 84,2 кв. м,, житловою - 54,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № ФВ_02-06/00 від 12 листопада 2006 р. між АБ «Укргазбанк», позичальником та поручителем ОСОБА_9 був укладений договір поруки № ФВДП_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. До Договору поруки було укладено Угоду про внесення змін та доповнень від 07 квітня 2009 р.

Пунктом 3.1.1. вказаного кредитного договору на банк покладено зобовязання відкрити позичальнику позичковий рахунок 31.840 та видати йому кредит в сумі 27000,00 дол. США з позичкового рахунку, шляхом перерахування на поточний рахунок Позичальника № 262048931.840, відкритий в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

За період часу з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р. позичальник звернувся до банку з заявами на видачу частини кредитних коштів на загальну суму 24012,00 дол. США. Випискою по позичковому рахунку позичальника № 31.840 за період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р. підтверджується перерахування банком кредитних коштів в сумі 24012,00 дол. США з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № 262048931.840.

Пунктом 3.3.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний використати та повернути кредит в сумі 27000,00 дол. США в строки, передбачені графіком, зазначеним у вказаному пункті кредитного договору. Виходячи з даного графіку, повернення суми кредиту має здійснюватися щомісячно, до останнього календарного дня місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі, не меншому за 169,00 дол. США.

Відповідно до п. 3.3.2. позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з процентної ставки 12,5 % річних у строк не пізніше ніж в останній робочий день поточного місяця, за який нараховуються проценти, а також в день закінчення строку, на який видно кредит, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього договору.

Згідно абзацу 2 пункту 3.3.2 кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості простроченим кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8. кредитного договору (13,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Також відповідно до п. 5.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої просрочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до п. 5.8. кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ФВ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. заборгованість ОСОБА_8 станом на 06 лютого 2015 р. становить: заборгованість по кредиту строкова - 7735,14 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена - 1152,36 дол. США; заборгованість по процентах поточна - 18,45 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 190,29 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 9,48 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 2,31 грн., а всього - 9096,24 дол. США та 11,79 грн.

Відповідно до п. 3.3.4. договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний на період дії договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за свій рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування. Договір іпотеки відповідно до п.7.1. вважається чинним по день, в який сторони виконають в повному обсязі свої зобов'язання за цим договором та кредитним договором.

На даний момент та протягом останнього року предмет іпотеки не є застрахованим, отже, порушені пп. 3.3.4. договору іпотеки. Відповідно до п. 4.2. договору іпотеки, за невиконання зокрема п. 3.3.4. договору іпотеки іпотекодавець сплачує на користь позивача штраф у розмірі 3 % від заставної вартості предмета іпотеки. Відповідно до п. 2.1.1. договору іпотеки предмет іпотеки оцінено сторонами в 304800,00 грн.

Таким чином, за невиконання обов'язку іпотекодавцем щодо страхування предмета іпотеки, він повинен сплатити штраф у розмірі 9144 грн.

Виходячи з викладеного позивач просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № ФВ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. з наступними змінами до нього: заборгованість по кредиту строкова - 7735,14 дол. США; заборгованість по кредиту прострочена - 1152,36 дол. США; заборгованість по процентах поточна - 18,45 дол. США; заборгованість по процентах прострочена - 190,29 дол. США; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 9,48 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 2,31 грн., а всього - 9 096,24 дол. США та 11,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_10 ОСОБА_11 на користь АБ «Укргазбанк» штраф за порушення умов договору іпотеки № ФВДІ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. в сумі 9144,00 грн. Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, на користь АБ «Укргазбанк» понесені судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2016 р. у зазначеній справі призначено судово-економічну експертизу.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2017 р. позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 9095,22 дол. США, 11,10 грн. та судові витрати в сумі 1097,79 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8А діючи через свого представника ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення, в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначила, що судом першої інстанції взято до уваги докази які не можуть бути належними. Зокрема меморіальні ордери позичальники про надання коштів є неналежними, оскільки в них відсутні необхідні реквізити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення ОСОБА_6 та її представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Водночас, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому ч. 1 ст. 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення з позичальника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_13 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 9095,22 дол. США, 11,10 грн. суд виходив з того, що зазначена сума була встановлена за результатами проведеної в процесі розгляду справи судово-економчної експертизи.

Разом з тим, суд прийшов до висновку про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів штрафу за порушення умов договору іпотеки № ФВДІ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. в сумі 9144,00 грн. виходячи з того, що не підтверджено невиконання позичальником умов договору щодо страхування предмету іпотеки в межах терміну позовної давності, крім того вказаними умовами неоднозначно визначено вартість квартири.

Колегія суддів погоджується з приведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного розгляду згідно апеляційної скарги представника ОСОБА_8 ОСОБА_7 є рішення суду в частині часткового задоволення вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за спірним кредитним договором.

Згідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 22 листопада 2006 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», відповідно до статуту, та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір № ФВ_02-06/00, згідно якого позичальник отримала кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 27000,00 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних, зі кінцевим строком повернення: по 21 листопада 2018 року.

До зазначеного кредитного договору було укладено три додаткові угоди, датовані 16 лютого 2006 р., 01 квітня 2009 р. та 29 липня 2010 р.

Для забезпечення виконання кредитного зобовязання, 22 листопада 2006 р. був укладений договір іпотеки № ФВДІ_02-06/00, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстраційним № 7821. Відповідно до вказаного договору іпотеки, позичальник і майнові поручителі іпотекодавці ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали в іпотеку ВАТ АБ «Укргазбанк» трикімнатну квартиру загальною площею 84,2 кв. м,, житловою - 54,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцям на праві приватної власності.

Також, в забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором № ФВ_02-06/00 від 12 листопада 2006 р. між АБ «Укргазбанк», позичальником та поручителем ОСОБА_9 (був укладений договір поруки № ФВДП_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. (До Договору поруки було укладено Угоду про внесення змін та доповнень від 07 квітня 2009 р.

Судом також встановлено, що позивач являючись банківською установою має всі необхідні ліцензії, для здійснення валютних операції відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07 грудня 2000 р. та Декрету КМУ «По систем валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 від 19 лютого 1993 р., а тому відповідно позивач мав достатні правові підстави для надання відповідачу кредиту в іноземній валюті.

Так, відповідно до п. 3.1.1. спірного кредитного договору банк зобов'язується відкрити позичальнику позичковий рахунок № 31.840 та видати позичальнику кредит в сумі 27000,00 дол. США з позичкового рахунку, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника № 262048931.840, відкритий в ЧФ ВАТ АБ «Укргазбанк».

Випискою з позичкового рахунку № 31.840 засвідчується, що з даного рахунку за період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р., відповідно до 15 заяв позичальника, окремими 15 траншами на поточний рахунок позичальника № 262048931.840 було перераховано кредитні кошти в сумі 24012,00 дол. США.

Зведеним меморіальним ордером, засвідчується, що за період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р. 15 траншами на поточний рахунок позичальника № 262048931.840 було перераховано кредитні кошти в сумі 24012,00 дол. США.

З виписки по поточному рахунку позичальника № 262048931.840 вбачається, що на нього за період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р., відповідно до 15 заяв позичальника, окремими 15 траншами з позичкового рахунку № 31.840 було перераховано кредитні кошти в сумі 24012,00 дол. США.

За період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р. позичальник звернувся до банку з заявами на видачу частини кредитних коштів на загальну суму 24012,00 дол. США.

Випискою по позичковому рахунку позичальника № 31.840 за період з 22 листопада 2006 р. по 28 вересня 2007 р. підтверджується перерахування банком кредитних коштів в сумі 24012,00 дол. США з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № 262048931.840.

Таким чином, Банком в повному обсязі було виконане зобов'язання з надання кредитних коштів позичальнику, відповідно до умов кредитного договору, а вищенаведені документально підтверджені факти спростовують посилання відповідача та в послідуючому скаржника за апеляційною скаргою, щодо неотримання позичальником кредитних коштів.

В свою чергу, строки повернення кредиту визначені пунктом 3.3.1. спірного кредитного договору та передбачають зобовязання позичальника використати та повернути кредит в сумі 27000,00 дол. США в строки, передбачені графіком, зазначеним у вказаному пункті кредитного договору. Виходячи з даного графіку, повернення суми кредиту має здійснюватися щомісячно, до останнього календарного дня місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі, не меншому за 169,00 дол. США.

Відповідно до п. 3.3.2. даного договору позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з процентної ставки 12,5 % річних у строк не пізніше ніж в останній робочий день поточного місяця, за який нараховуються проценти, а також в день закінчення строку, на який видно кредит, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання цього договору.

Однак, у наслідок порушення зобовязань передбачених п. п. 3.3.1. та 3.3.2. спірного кредитного договору, а саме оплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом, у строки визначені кредитним договором, виникла прострочена заборгованість по даному договору.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3.3.2 кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості простроченим кредитом позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.2.8. кредитного договору (13,5 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Згідно п. 5.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1 % річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Відповідно до п. 5.8. кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

З викладеного слідує, що предметом спірних правовідносин є договірні зобовязання які випливають зокрема з кредитного договору та похідних від нього договорів поруки та іпотеки. Дані зобовязання виникли в результаті укладення з доброї волі сторін відповідних договорів, з покладенням на них відповідних прав та обовязків.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (солідарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи, що позичальник порушив умови договору, виникла заборгованість, щодо підтвердження розміру якої ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у даній справі було призначено судово-економічну експертизу, за результатами якої - в ході дослідження підтверджено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком частково відповідає умовам укладеного кредитного договору № ФВ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р. і додатковим угодам до нього, розрахункам документам щодо видачі та погашення кредиту, а саме підтверджено:

строкову заборгованість по кредиту на суму 7735,14 дол. США;

-прострочену заборгованість по кредиту на суму 1152,36 дол. США;

-поточну заборгованість по процентах на суму 18,45 дол. США;

-прострочену заборгованість по процентах - 189,27 дол. США;

-суму пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8,79 грн.;

-суму пені за несвоєчасне погашення кредиту - 2,31 грн.

В ході експертного дослідження підтверджено відповідність документального оформлення операцій банком з надання кредитів та з повноти нарахування та сплати відсотків за користування кредитом у відповідності до умов кредитного договору без грубих порушень нормативних актів, що регулюють порядок видачі, погашення кредитів, їх обліку та контролю за виключенням окремих положень, які всупереч вимог Закону № 1023, не були обумовлені в кредитному договорі.

Крім того, в ході дослідження документально підтверджено, також, і видачу ОСОБА_8А грошових коштів в іноземній валюті шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, як передбачено умовами кредитного договору № ФВ_02-06/00 від 22 листопада 2006 р.

Водночас, у результаті дослідження експертом виписки поточного рахунку ОСОБА_6А № 262048931.840 за період з 22 листопада 2006 р. по 31 березня 2015 р., підтверджено зарахування коштів з позичкового рахунку № 31.840 на поточний рахунок ОСОБА_8 кредитних коштів на суму 24012 дол. США.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо вирішення позову у вказаній частині вимог є обґрунтованими, адже кредитна заборгованість, розрахована позивачем, та в послідуючому експертом ґрунтується на положеннях кредитного договору та враховує усі здійснені відповідачем сплати.

У свою чергу посилання скаржника на невідповідність спірного договору вимогам законодавства є безпідставним так як відповідачі, з часу його укладення по час звернення позивача до суду з даним позовом щодо стягнення боргу, з будь-яких підстав, зокрема, що грошові кошти визначені договором не були одержані нею від кредитодавця або були одержані у меншому розмірі, ніж встановлено договором, як і з підстав невідповідності спірного договору вимогам законодавства, яке регулює даний вид правовідносин, до суду не звертались. На протязі тривалого часу позичальником ОСОБА_8 умови спірного договору виконувались, а отже визнавались.

Щодо не виконання за твердженням позивача відповідачем умов договору в частині страхування предмету іпотеки на повну його вартість за свій рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку з яким в цілому погоджується і колегія суддів, про те, що дана обставина не підтверджена належними допустимими доказами, враховуючи при цьому неоднозначно визначену вартість квартири та строк позовної давності про який заявила відповідач.

Таким чином, виходячи з викладених обставин справи, наданих в ній належних допустимих доказів враховуючи вимоги закону та умови кредитного та похідних від нього договорів поруки та іпотеки, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального та процесуального права та, в частині стягнення боргу, ухвалено рішення з додержанням положень чинного законодавства.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання скаржника на те, що спірний кредитний договір та додатки до нього не містять детального розрахунку вартості кредиту.

Так, не визнаючи апеляційну скаргу обґрунтованою, позивачем було надано суду умови кредитування по програмі «іпотечний кредит» та розрахунок платежів на споживчі цілі під заставу нерухомості датовані 06.11.2006 р., які містять власноручний підпис ОСОБА_8 та засвідчують її обізнаність на час укладання договору з його умовами.

Крім того, укладений між сторонами кредитний договір № ФВ_02-06/00 від 22.11.2006 р. містить розділ ІІІ який регламентує права та обовязки сторін. Зокрема, в п. 3.3 та п. 3.3.1визначено, що позичальник зобовязується використати та повернути кредит в сумі 27000,00 дол. США у зазначених в таблиці строки та розмірах.

Щодо валюти кредиту, то звертаючись до банку ОСОБА_8 у власноручно заповненій анкеті фізичної особи, що отримує кредит зазначила його суму саме в доларах США. Сплата отриманого кредиту позичальником спірним договором, також, визначена помісячно в доларах США.

Таким чином суд правомірно стягнув кредитну заборгованість у доларах США, так як у відповідності до правової позиції ВСУ у справі № 6-1680цс15 суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми саме в іноземній валюті.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 було надано висновок економічного дослідження від 12.09.2017 р. № 2-12/09, виконаний на підставі її заяви Українським центром судових експертиз.

Дані докази подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції, оскільки дане дослідження проведено, як після ухвалення рішення суду так і після подачі апеляційної скарги, що є підставою для відмови в їх прийнятті.

Разом з тим, оскаржуваним рішенням суду, в порушення вимог цивільного процесуального законодавства України було стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати в сумі 1097,79 грн.

При цьому судом першої інстанції не були враховані розяснення викладені, у п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції не врахував положення ст. 88 ЦПК України, зокрема, те що солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду до зміни, шляхом скасування в частині солідарного стягнення судових витрат, з ухваленням у цій частині нового рішення про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по 548,90 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2017 року змінити в частині стягнення судових витрат, скасувавши його в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь АБ «Укргазбанк» судові витрати в сумі 548,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь АБ «Укргазбанк» судові витрати в сумі 548,90 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :