Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1523/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

16.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання припиненою поруки за кредитним договором,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому, з урахуванням уточнень, просила на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України визнати припиненою поруку по кредитному договору №05-101181408-Ф від 19.02.2008 року та припинити дію договору поруки № 05-101181408-Ф-1, укладеного між нею та ПАТ АБ «Укргазбанк» із дати підвищення розміру процентної ставки по кредиту, стягнути на її користь судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №05-101181408-Ф від 19.02.2008 року, укладеного між публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_3, між нею ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір поруки № 05-101181408-Ф-1 від 19.02.2008 року, відповідно до умов якого вона взяла на себе обов'язок поручителя за вищевказаним кредитним договором. 31.10.2016 року із повідомлення державного виконавця Подільського ВДВС м. Кропивницький їй стало відомо, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.08.2010 року по справі № 2-1828/10 стягнуто солідарно з неї та боржників на користь ПАТ АК «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору. Копію рішення про вищевказаній справі вона отримала 03.11.2016 року, та на даний час здійснюється примусове стягнення боргу в солідарному порядку з усіх боржників. Крім того, вказала, що згідно тексту вказаного рішення від 30.08.2010 року, банк без повідомлення та погодження з нею збільшив розмір процентів по кредиту із розміру 12,9 % до 13,9 %, чим збільшив обсяг її відповідальності, на підставі чого, з дати односторонньої зміни кредитного зобов'язання шляхом підвищення відповідачем процентної ставки по кредиту, її порука припиняється.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, ухвалення нового рішення про задоволення позову. Зазначається, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Судом не було взято до уваги Постанови ВСУ від 20.02.2013 року по справі №6-172цс12 та від 25.09.2013 року по справі №6-97цс13, які вважає обов'язковими для виконання судами. Судом не взято до уваги ненадання відповідачем розрахунку заборгованості по кредиту, та відсутність такого розрахунку в матеріалах справи, не дано оцінки тому, що банк неправомірно підняв процентну ставку до 13,9%, у зв'язку з цим договір вважається припиненим, крім того вона не є стороною кредитного договору і не була ознайомлена з його умовами, а тому не повинна нести відповідальність за його невиконання.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача Кузнєцова О.В., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №05-101181408-Ф (а.с.11-17, 73-79), відповідно до умов якого останнім отримано кредит в сумі 38000 доларів США, на строк з 19 лютого 2008 року по 18 лютого 2028 року, або по день, визначений в п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9 % річних. Комісія за відкриття позичкового рахунку складає 1% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 Договору, що становить 380 доларів США. Оплата здійснюється у національній валюті України за курсом НБУ на день фактичної сплати. Кредит надається на задоволення споживчих потреб Позичальника. (п.п. 1.1, 1.2, 1.4 Договору).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3, які виникають з умов зазначеного кредитного договору№05-101181408-Ф від 19.02.2008 року, між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 19.02.2008 року було укладено договір поруки №05-101181408-Ф-1 (а.с.32-39, 80-82), за умовами якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №05-101181408-Ф від 19 лютого 2008 року, укладеному Кредитором та Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит в сумі 38000 доларів США, на строк з 19 лютого 2008 року по 18 лютого 2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 12,9% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору. Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитом за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежного виконання зобов'язань - в повному обсязі (п.п.1.1, 1.2, 1.3 Договору поруки).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №05-101181408-Ф від 19.02.2008 року в розмірі 34675,07 доларів США, заборгованість за відсотками в розмірі 322, 92 долари США, прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 1741,61 доларів США, прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 2 165, 18 доларів США, пеню за простроченими відсотками в розмірі 1391,76 грн., пеню за простроченим кредитом в розмірі 1495,15 грн. (а.с.3-5).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 серпня 2010 року залишено без змін. Даною ухвалою зазначено, що доводи ОСОБА_2 про те, що Банк збільшив обсяг її відповідальності, збільшивши розмір процентної ставки з 12,9% до 13,9% без її згоди не можуть бути прийняті, оскільки самим кредитним договором передбачено таке збільшення. Відповідно до пункту 3.1.10 Кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти Банк зобов'язався нараховувати із процентної ставки зазначеної у п.1.1. (12,9%) збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (тобто до 13,9%). Отже про зміну зобов'язання та про збільшення відповідальності поручителя в цьому випадку не може бути мови (а.с.89-91).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11, ст.ст. 27, 31 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб'єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позовних вимог позивача є визнання припиненою поруки за договором поруки №05-101181408-Ф-1 від 19.02.2008 року. Як на підстави позовних вимог про визнання припиненою поруки за договором поруки № 05-101181408-Ф-1 від 19.02.2008 року, позивач зазначала, що відповідач ПАТ АБ «Укргазбанк» в односторонньому порядку, без її згоди як поручителя, змінив умови кредитного договору в частині розміру процентів за користування кредитом, збільшивши розмір процентної ставки на 1 % з 12,9 % на 13,9 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, щодо яких вже висловлено думку в ухвалі апеляційного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2017 року. Як на правові підстави позову позивач зазначила ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором боржника за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ЦК України передбачено випадки припинення поруки.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідача була подана заява від 21.06.2017 року про застосування наслідків спливу строків позовної давності у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання поруки припиненою (а.с.87-88).

Відповідно до положень ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В свою чергу, як роз'яснив в п.11 Постанови «Про судове рішення в цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 Пленум Верховного Суду України, - встановивши, що строк для звернення з заявою пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з підстав недоведеності позовних вимог позивача ОСОБА_2 про визнання припиненою поруки за договором поруки №05-101181408-Ф-1, укладеного 19.02.2008 року між позивачем ОСОБА_2рисівною та ЗАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк».

Щодо правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 20.02.2013 року в справі № 6-172цс12 та від 25.09.2013 року по справі №6-97цс13, на які посилається позивач, необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Проте, в даному випадку згідно п. 3.1.10 кредитного договору банк зобов'язувався на залишок простроченої заборгованості за кредитом нараховувати проценти, виходячи із процентної ставки, зазначеної у п. 1.1 (12,9%) збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (тобто 13,9%), а поручитель в договорі поруки від 19 лютого 2008 року погодився нести солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору і відповідати за повернення кредиту, процентів за користування кредитом в тому ж об'ємі , що і позичальник, або за неналежне виконання зобов'язань в повному об'ємі (п. 1.2, п. 1.3 договору поруки), що відповідно не є зміною зобов'язання та збільшенням відповідальності поручителя.

Судом першої інстанції, повно і всебічно з'ясовано обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, надані сторонами докази, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, були досліджені в судовому засіданні.

Обставини, викладені в позовній заяві, щодо збільшення кредитної процентної ставки за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не знайшли свого підтвердження та спростовуються умовами дослідженого судом договору поруки та кредитного договору.

Рішення суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом було порушено норми процесуального і матеріального права.

На підставі ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: