АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 17 травня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» про стягнення заробітної плати,компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, який неодноразово уточнювала під час розгляду справи і остаточно просила стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період 08 липня по 14 грудня 2015 року в розмірі 8694.93 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 128,63 грн. а також моральну шкоду в розмірі 30 000 грн..

Зазначала,що працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» ( далі ТОВ «БК Теккомбуд плюс») з 08.07.2015 року на посаді керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва з посадовим окладом згідно штатного розкладу. В грудні 2015 року вона пішла у щорічну оплачувану відпустку, а по її закінченню у відпустку в зв'язку з вагітністю та пологами. Посилаючись на те, що під час її роботи їй не виплачувалася заробітна плата,а її звернення до керівництва з питання виплати зарплати залишилися без уваги та задоволення, що призвело до душевних страждань і погіршення її здоров'я, просила задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позову у повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильну оцінку доказів. Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги докази подані відповідачем, зокрема акти про відмову від підпису у платіжних відомостях, що складені працівниками відповідача й які не є безсторонніми та не урахував, що відповідачем порушено її конституційне право на отримання заробітної плати за виконану роботу.

В суді апеляційної інстанції представники позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити. Зазначали, що ТОВ «БК Теккомбуд плюс» не має будь якої заборгованості по зарплаті перед позивачкою,їй як і усім працівниками заробітна плата виплачувалася своєчасно, проте вона не розписувалася у платіжних відомостях, що зафіксовано відповідними актами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того,що ТОВ «БК Теккомбуд плюс» своєчасно і повно виплатило позивачці усі належні їй платежі і вважав позовні вимоги безпідставними.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального і процесуального права, грунтуються на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, що відповідно до положень ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони перебувають у трудових відносинах.

Позивачка з 08.07.2015 року була прийнята на роботу на посаду керівника проектів та програм у сфері матеріального виробництва ТОВ «БК Теккомбуд плюс» згідно з наказом № 10-к .

За заявою позивачки, відповідно до наказу №27-к від 11.12.2015 року їй була надана щорічна оплачувана відпустка з 14.12.2015 року, а згідно з наказу №2-к від 04.01.2016 року з 04.01.2016 року їй надана відпустка в зв'язку з вагітністю та пологами.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначала, що у порушення вимог ст.115 КЗпП України відповідач не виплачував їй під час її роботи заробітну плату.

За правилами ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється плата.

Порядок виплати заробітної плати регламентовано Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 (далі - Положення про касові операції).

З 16 червня 2009 року Нацбанк постановою Правління від 29.04.2009 р. № 252 відновив форми касових документів, виклавши їх у формі додатків до Положення № 637. Крім касових ордерів, касової книги та журналів реєстрації додатком до Положення № 637 Нацбанк зробив також Відомість на виплату грошей (додаток 1 до Положення № 637).До цього функції Відомості виконувала Платіжна відомість (типова форма № П-53), затверджена наказом Мінстату від 22.05.96 р. № 144, яку з 01.01.2009 р. було скасовано наказом Держкомстату від 05.12.2008 р. № 489.

Видача будь-якої готівки з каси (у т.ч. зарплати) проводиться за видатковими касовими ордерами типової форми № КО-2 (далі - ВКО, /додаток 3 до Положення № 637/) або за Відомостями на виплату грошей (далі - видаткова відомість). Заповнюють їх чорнилом темного кольору чорнильною чи кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів або в інший спосіб, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів строку.

Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це вповноважений керівником (п. 3.4 Положення про касові операції).

Відомість на виплату грошей оформляють в одному примірнику в бухгалтерії підприємства і потім передають до каси для здійснення відповідних виплат.

Касир отримує відомість разом із готівкою для виплати зарплати. Під час виплати грошей касир має звіряти паспортні дані та видавати гроші під підпис про їх одержання.

Виправлення у Відомості на виплату грошей забороняються (п. 3.10 Положення № 637).

Видачу заробітної плати касир здійснює тільки особі, зазначеній у Відомості (п. 3.6 Положення № 637).

Фізична особа розписується в графі «Підпис про одержання», використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору, підтверджуючи отримання нею зарплати чи іншого належного доходу.

Однак можлива видача зарплати за довіреністю (у тих випадках, коли працівник не може самостійно отримати належну йому заробітну плату, у тому числі коли він не може розписатися власноручно у зв'язку з хворобою або з інших поважних причин).

У разі виплати заробітної плати за довіреністю перед підписом про отримання грошей касир здійснює запис: «За довіреністю».

Якщо працівник не отримав заробітну плату, то в цій графі касир робить запис або проставляє відбиток штампа «Депоновано».

Не пізніше граничного строку на виплату зарплати касир зобов'язаний :- проставити у видатковій відомості проти прізвищ осіб, яким не виплачена зарплата, штамп або зробити напис «Депоновано»; скласти реєстр депонованих сум; - зазначити в кінці видаткової відомості фактично виплачену суму та суму, яка підлягає депонуванню, звірити ці суми із загальним підсумком за відомістю й засвідчити напис своїм підписом (п. 3.9 Положення про касові операції).

Потім у бухгалтерії складають ВКО на фактично виплачену за відомістю суму. На його підставі касир робить відповідний запис у Касовій книзі (п. 4.3 Положення про касові операції).

У ТОВ «БК Теккомбуд плюс» існує порядок, відповідно до якого частині працівників, які не подали заяви про перерахування коштів на їх картковий рахунок у банку, заробітна плата видається на руки через касу підприємства бухгалтером під особистий розпис у зарплатній відомості, що позивачкою не оспорюється.

З наданих відповідачем доказів, зокрема: платіжних відомостей, інформації та довідок про сплату податків і внесків до Пенсійного Фонду, убачається, що заробітна плата працівникам відповідача виплачувалася вчасно.

Судом встановлено, що серед інших працівників, у поданих платіжних відомостях за період з липня 2015 року по грудень 2015 року міститься і прізвище позивачки,якій нараховано до виплати заробітну плату за липень 2015 року в розмірі 860,77 грн., за серпень 2015 року - 1608,80 грн., за вересень 2015 року - 1608,8 грн., за жовтень - 1608,8 грн., за листопад - 1608,8 грн., за грудень - 909,32 грн., а усього 8694,93 грн.

Разом із цим, у зазначених платіжних відомостях відсутний підпис позивачки про отримання коштів, замість підпису зроблено відмітки про складання актів про відмову від підпису, копії вказаних актів також долучені до справи.

Проте, складання таких актів не передбачено ані Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, ані іншими нормативними актами.

У разі якщо працівник відмовляється від підпису у відомості про виплату заробітної плати, грошові кошти йому не виплачуються, а депонуються і в подальшому виплачуються на підставі його заяви.

На вказані обставини та норми матеріального права не звернув уваги суд першої інстанції і прийшов до помилкового висновку щодо доведеності факту виплати відповідачем заробітної плати позивачці у повному обсязі .

Надані відповідачем акти про відмову позивачки у підпису в платіжних відомостях та дані про сплату податків не є належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України, такими доказами у даному випадку можуть бути платіжні відомості або касові ордери про сплату грошових коштів в якості заробітної плати з особистим підписом позивачки.

Твердження представника відповідача про те, що позивач отримала заробітну плату за липень 2015 року і розписалася про таке у відомості на виплату зарплати спростовуються наявною у справі копією Відомості на виплату грошей № 17 за липень 2015 року, в якій відсутній підпис позивачки про отримання нею 860.77 грн. ( т.1 а.с.71-73).

Підпис позивачки у відомості на виплату грошей №15 за липень 2015 року про отримання нею грошових коштів у сумі 489.64 грн. ( т.2 а.с.10-12) не свідчить, що вказана сума є заробітною платою, призначення платежу не відображено у цьому бухгалтерському документі. При цьому представники позивача стверджували у судовому засіданні,що ця сума є відшкодуванням витрат позивачці за використання нею власного автомобіля і ці їхні твердження представниками відповідача ніякими чином не спростовані.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно встановлені фактичні обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки нарахованої, але невиплаченої заробітної плати :за липень 2015 року в розмірі 860,77 грн., за серпень 2015 року - 1608,80 грн., за вересень 2015 року - 1608,8 грн., за жовтень - 1608,8 грн., за листопад - 1608,8 грн., за грудень - 909,32 грн., а усього 8694,93 грн. та 128.63 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням терміну її виплати.

Оскільки невиплатою заробітної плати відповідачем порушено законні права та інтереси позивачки, чим їй заподіяна моральна шкода,з урахуванням обставин справи,суми невиплаченої заробітної плати,відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. частково задовольнивши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 344 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,309, 313-314,316,317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з липня 2015 року по грудень 2015 року у розмірі 8694,93 грн., 128 грн. 63 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 9823( Дев'ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 56 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Теккомбуд плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 1 344 грн.

У задоволенні позову в інший частині відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Суддя- доповідач:

Судді :

Справа № 753/2090/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 8009 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.