Справа № 535/785/17
Провадження № 2/535/404/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Сумської області, Котелевської селищної ради Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги №20/ц/2017 від 16.06.2017 рокузвернувся до суду з позовом до Охтирської міської ради Сумської області таКотелевської селищної ради Полтавської області, в якому після уточнення вимог, остаточно просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_3, який помер 26 квітня 2004 року, був рідним сином ОСОБА_4, яка померла 12 серпня 2002 року. Одночасно просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, площею 4,62 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради, й до дня смерті, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №021178, виданого Котелевською селищною радою 12.01.2000 року належала ОСОБА_4, яка померла 12.08.2002 року, та була успадкована ОСОБА_3, який помер 26.04.2004 року та ОСОБА_5, яка померла 31.08.2014 року, які прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав на неї.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки у позовній заяві зазначив, що після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 31.08.2014 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом на спадкове майно, що залишилося після її смерті. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,62 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради, та на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №021178, виданого Котелевською селищною радою 12.01.2000 року, належала ОСОБА_4, яка померла 12.08.2002 року. Після смерті ОСОБА_4, вказану земельну ділянку успадкував її син ОСОБА_3, який прийняв спадщину, але за життя спадщину не оформив належним чином, свої спадкові права на неї.

Після смерті ОСОБА_3, померлого 26.04.2004 року, спадщину, яка відкрилась після його смерті прийняли дружина померлого ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_1, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємці, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте, до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 спадкоємці не звертались.

Після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 31.08.2014 року, позивачка ОСОБА_1, для належного оформлення своїх спадкових прав, звернулася до Охтирської міської державної нотаріальної контори, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, оскільки на її запит не надано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Відповідно до листа Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №473/109-17 від 01.08.2017 року, земельна ділянка площею 4,62 га, розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, дійсно належала ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 021178. Також, відділом Держземагенства у Котелевському районі проведено перевірку відомостей про земельну ділянку, та встановлено, що до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру вищевказана земельна ділянка не занесена, кадастровий номер не визначався.

Крім того, відповідно до довідки Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області №711/109-17 від 18.10.2017 року, у Державному акті невірно вказано цільове призначення земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4, а саме: «сільськогосподарське призначення" державним актом було передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Тобто, при виготовлені державного акту у 2000 році було помилково ототожнено поняття "землі сільськогосподарського призначення" та "землі сільськогосподарського використання". При видачі державного акту Котелевською селищною радою не було звернуто уваги на допущену помилку у вказівці цільового призначення земельної ділянки. Таким чином вірне цільове призначення спірної земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивачка вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, позбавляє її права як спадкоємця за законом отримати у спадщину спадкове майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, позивачка позбавлена можливості довести факт прийняття спадщини її батьком ОСОБА_3, який помер 26.04.2004 року, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, яка померла 12.08.2002 року, скільки відсутні документи що посвідчують їх родинні відносини. Відповідно до актового запису про народження ОСОБА_3, відомості про його батьків відсутні, а свідоцтво про його народження не збереглось. У позасудовому порядку, встановити родинні відносини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачка не має можливості.

Факт, що померлий 26.04.2004 року ОСОБА_3, є рідним сином ОСОБА_4, яка померла 12.08.2002 року підтверджуються наступними доказами:

- світлокопіями фотографій сім`ї ОСОБА_4;

- довідкою за № 52, виданою Котелевською селищною радою Полтавської області від 24.03. 2003 року.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні ствердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які пояснили, що їм добре відомо, що ОСОБА_3, який помер 26.04.2004 року, дійсно був рідним сином ОСОБА_4. Між ними постійно підтримувались теплі сімейні відносини.

Під час судового розгляду не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

У відповідності з ч. 1 п. 5 ст. 234, п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами при неможливості відновлення втрачених документів.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_2, надав заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1І визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача.

Відповідач Охтирська міська рада Сумської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197, 212, 214 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст. 81 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 року, Законом України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про Державний земельний кадастр», постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою»,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Охтирської міської ради Сумської області, Котелевської селищної ради Полтавської області про встановлення факту родинних відносин та визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, задоволити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3, який помер 26 квітня 2004 року, був рідним сином ОСОБА_4, яка померла 12 серпня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 4,62 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Котелевської селищної ради, й до дня смерті, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №021178, виданого Котелевською селищною радою 12.01.2000 року належала ОСОБА_4, яка померла 12.08.2002 року, та була успадкована ОСОБА_3, який помер 26.04.2004 року та ОСОБА_5, яка померла 31.08.2014 року, які прийняли спадщину, але не оформили своїх спадкових прав на неї.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя