КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1248/17
У Х В А Л А

03 листопада 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні заяви представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, про забезпечення позову по справі за цивільним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в :

10 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Комсомольського міського суду Полтавської області суду із цивільним позовом до ОСОБА_5, в якому прохає визнати за ним право особистої приватної власності на грошові кошти в сумі 200000 грн., що відповідають розміру банківського вкладу, відкритого на імя відповідача у ПАТ КБ «Приватбанк».

Свої вимоги мотивує тим, що в 2015 році ОСОБА_4 зі своїх банківських рахунків в АТ «Альфа-Банк» (Російська Федерація) та ПАТ КБ «Приватбанк» на рахунок своєї дружини (відповідача ОСОБА_5М.) здійснив грошові перекази на загальну суму 200000 грн., які на даний час є банківським вкладом (депозитом), відкритим на її імя. Позивач ОСОБА_4 наполягає, що зазначені грошові кошти є його особистою приватною власністю, тому вони не можуть бути віднесені до обєктів права спільної сумісної власності подружжя.

Необхідність звернення до суду з даним позовом обумовлена наявністю між подружжям майнового спору відносно вказаних грошових коштів.

Одночасно із предявленням позову, ОСОБА_4 звернувся на адресу суду із заявою про застосування заходів забезпечення.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 01 листопада 2017 року скасовано ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 серпня 2017 року (провадження №2-з/534/13/17) про накладення арешту на грошові кошти як передвчасну, постановлену до відкриття провадження у справі за відповідним позовом, а саму заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову повернуто до Комсомольського міського суду Полтавської області на новий розгляд.

Ухвалою суду від 04 вересня 2017 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі (а.с.37).

02 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_3, який діє в інтересах позивача ОСОБА_4, звернувся із заявою про забезпечення позову (провадження №2-з/534/16/17), в якій прохає вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії по її вкладу в розмірі 200000 грн., розмішеному у ПАТ КБ «Приватбанк», в тому числі зміну власника цього вкладу, передачу своїх прав на нього, як власника, забезпечувати свої боргові зобовязання вкладом, в тому числі передавати його у застав, видавати доручення на управління, користування чи розпорядження коштами вкладу, розпоряджатися у будь-який спосіб коштами вкладу після закінчення терміну його дії.

Вимоги щодо необхідності забезпечення позову вмотивовані тим, що 25 листопада 2017 року закінчується термін дії згаданого строкового договору (депозиту), що створює реальну загрозу невиконання можливого рішення суду про задоволення позову та можливість, в супереч інтересам позивача, розпорядитися цими коштами до вирішення спору в суді.

03 листопада 2017 року представник позивача ОСОБА_3 уточнив свої вимоги по заяві про забезпечення позову від 02 листопада 2017 року та остаточно прохав з тих же підстав вжити по справі заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на вклад (вклади) відповідача. Окрім того, прохав суд його заяви про забезпечення позову від 10 серпня 2017 року та від 02 листопада 2017 року обєднати та розглянути в одному провадженні.

Згідно з приписами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження, тому про час і місце судового засідання учасників судового розгляду було повідомлено шляхом направлення СМС-повідомлень, хоча у відповідності до згаданої процесуальної норми повідомлення відповідача у цьому разі не потребується. Від останньої (ОСОБА_5М.) на електронну адресу суду надійшло звернення (скарга), із змісту якої вбачається, що вона обізнана про розгляд заяви про забезпечення позову та що проти її задоволення вона заперечує, емоційно посилаючись лише на неповідомлення їй дати розгляду справи. При цьому будь-яких даних, які б ставили під сумнів обґрунтованість заяви про забезпечення позову, ОСОБА_5 не зазначає, на відповідні докази не посилається.

Вивчивши матеріали, додані до позову, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 30.10.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбу. На підтвердження спору між сторонами позивачем надано суду копію договору купівлі-продажу від 26.10.2015 року, відповідно до якого позивачем ОСОБА_4 було відчужено за 3 млн. російських рублів квартиру №98, розташованої в корпусі №1 будинку №22 по вулиці Перервинснький бульвар в місті Москва Російської Федерації, яка належала йому на підставі свідоцтва про державну реєстрацію прав від 12 травня 2000 року, а також відомостями про перерахування ним грошових коштів на рахунки відповідача.

Частиною 1 ст.153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст.151 ЦПК передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяви представника позивача про забезпечення позову, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов переконливого висновку про виникнення між сторонами спору з приводу права власності на грошові кошти в сумі 200000 грн., які розміщено на банківському рахунку (вкладі), відкритому на імя відповідача ОСОБА_5 Суд вважає, що при незастосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, беручи до уваги наведені представником позивача обґрунтування, суд, враховуючи положення ст.152 ЦПК щодо співмірності виду забезпечення позову характеру та обсягу заявлених позивачем вимог, вважає, що накладення арешту, цілком відповідатиме меті застосування заходів забезпечення позову, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу.

На підставі викладеного та керуючись ст.151,152.153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяви представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, про забезпечення позову - задовольнити повністю.

Накласти арешт на вклад (вклади) відкриті у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», , МФО305299, на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, в межах грошових коштів в сумі 200000 грн.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про її скасування.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Крикливий