Справа № 646/4829/17
№ провадження 2/646/1656/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2017 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді Тесліковій І.І.,
при секретарі Біляєві М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1, діюча від себе та від неповнолітнього сина ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду та просить визнати за нею та її неповнолітнім сином, за кожним, право власності по 52/900 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м з надвірними будовами та будівлями, розташованого у місті Харкові по вул.Гутянській,57, відповідно до актуальної інформації опису обєкта у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, без урахування самочинних будов та будівель, в порядку спадкування після чоловіка та батька ОСОБА_7, який помер 13 листопада 2012 р. у місті Харкові.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона та її неповнолітній син ОСОБА_8 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 шляхом звернення 14.02.2013 р. до Першої ХДНК з відповідною заявою у встановленому законом порядку; оформити спадкові документи на спадщину у вигляді 104/900 частини житлового будинку №57 по вул.Гутянській у м.Харкові після смерті ОСОБА_7, який у свою чергу прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_9 первісного власнику будинку, який помер 16.05.2003 р. та після своєї матері ОСОБА_10, яка померла 18.04.2006 р., у нотаріальному порядку, - вони не можуть у звязку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на спадкове майно, які зберігаються у відповідачів, та відмовою нотаріусу у вчиненні нотаріальної дії з приводу неможливості визначити склад спадкового майна; зазначені обставини вимусили її звернутись до суду із дійсним позовом для захисту своїх та сина прав спадкоємців.
В судовому засіданні представник позивачів за довіреністю, адвокат ОСОБА_11 підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному, у межах позову.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотання про слухання справи за їхньою відсутністю до суду не надходило. За таких підстав суд визнає за можливе розглядати справу за відсутності відповідачів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.
Представник третьої особи - Першої державної нотаріальної контори міста Харкова до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.
Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 до суду не зявились, у своїх заявах до суду просять слухати справу у їхньої відсутності.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, розташований у місті Харкові по вулиці Гутянській, №57 належить за правом спільної часткової власності: ОСОБА_9 26/100 частини, згідно Свідоцтву про право власності, виданому 26.04.1966 р. Виконкомом Жовтневої районної ради м.Харкова, Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006; ОСОБА_5 37/100 частини, згідно Свідоцтву про право на спадщину,виданому Першою ХДНК 21.03.1994 р., р.№9-1826,згідно Рішенню Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006; ОСОБА_6 37/100 частини, згідно Свідоцтву про право на спадщину, виданому Першою ХДНК 21.03.1994 р., згідно Рішенню Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19.10.2006 р., справа за №2-1932/2006. Право власності на будинок належним чином зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Власник 26/100 частини зазначеної нерухомості ОСОБА_9 помер у місті Харкові 16 травня 2003 року. Його спадкоємцями за законом були: дружина ОСОБА_10, син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_4, які прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 268 ч.3 ЦК України, своєчасно свої спадкові права не оформили, від спадщини не відмовлялись. Кожний зі спадкоємців успадкував по 26/300 частини житлового будинку із надвірними будівлями, розташованого у м.Харкові по вул.Гутянській, №57.
18 квітня 2006 р. у місті Харкові померла ОСОБА_10. Її спадкоємцями за законом є її діти: син ОСОБА_7, дочка ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_3.
Спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після матері та батька шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори та отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Першою ХДНК 02.10.2015 р.: ОСОБА_4 отримала Свідоцтво за реєстровим №6-797 на 26/300 частини спадщини, та Свідоцтво за реєстровим №6-800 на 26/900 частини спадщини; ОСОБА_3 отримала Свідоцтво за реєстровим №6-803 на 26/900 частини спадщини. Спадкоємець ОСОБА_7 прийняв спадщину після батьків, від неї не відмовився, але свої спадкові права своєчасно не оформив.
Спадкові 26/100 частини будинку літ. «А-1» по вул.Гутянській,57 складаються з житлової кімнати приміщення 2-4, площею 18,6 кв.м та житлової кімнати приміщення 2-3, площею 26.8 кв.м, які виділені первісному власнику ОСОБА_9 легітимним Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 03.05.2007 р., справа за №2-1733/07. Як зазначила позивачка, у цих приміщеннях однією сімєю проживали батьки її чоловіка: батько ОСОБА_9, мати ОСОБА_10, її чоловік ОСОБА_7 та вона із сином ОСОБА_8. За домовленістю між дітьми первісного власнику ОСОБА_9, після смерті батьків їх син ОСОБА_7 з позивачкою залишається проживати у спадковій частині будинку та оформляє на себе спадщину. Але після смерті ОСОБА_7 13.11.2012 р., відповідачі порушили домовленість, оформили свої спадкові права після батьків та утримують у себе документи, необхідні для оформлення спадщини позивачкою, на письмові запити нотаріуса не реагували. Зазначена обставина є перепоною для оформлення позивачкою своїх та свого сина спадкових прав у нотаріальному порядку після смерті ОСОБА_7
За наданою позивачем ОСОБА_13 від 27.12.2016 р.№5089/02-31 їй також було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з приводу неможливості визначити склад спадкового майна.
Нотаріус посилається на те, що у спадковій справі є дві Довідки КП «ХМБТІ», отримані за його запитами: довідка за №2071528, видана 20 серпня 2015 р. ОСОБА_4 та довідка за №1011544, видана 21 жовтня 2016 р. ОСОБА_1, у яких не співпадають загальні та житлові площі будинку по вул.Гутянській, 57.
Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП «ХМБТІ» 13.10.2016 р., збільшення загальної та житлової площі будинку відбулось за рахунок самочинних будівель та прибудов, які не відносяться до спадкової маси та не можуть розподілятись між спадкоємцями. Аналізуючи зазначені вище довідки КП «ХМБТІ», відомості з технічного паспорту, відомості з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.07.2017 р., суд надходить висновку, що на час смерті ОСОБА_7 його спадкова частка, на яку претендують позивачі, не змінювалась за рахунок самочинного будівництва та складатиме 104/900 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м з надвірними будовами та будівлями, розташованого у місті Харкові по вул.Гутянській,57.
Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права.
Відповідно до п.3 Розяснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, якому на час смерті належали, але не були нотаріально оформлені 104/900 частини житлового будинку по вулиці Гутянській,57 у м.Харкові. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу захисту, позивачі обґрунтовано звернулись з позовом до суду за захистом свого спадкового права шляхом визнання за ними права власності.
За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ч. 1 ст. 1258, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).
Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, відповідно до ст.1297 ЦК України.
Встановлені судом факти та обставини щодо успадкування позивачами спірної нерухомості підтверджуються належними доказами, які містяться у матеріалах справи.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачі своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка та батька ОСОБА_7, який помер 13 листопада 2012 р. у місті Харкові, а фактично належна померлому на праві власності спадкова частина нерухомого майна не була своєчасно ним оформлена після смерті його батька ОСОБА_9,що помер 16 травня 2003 р. та матері ОСОБА_10О., яка померла 18.04.2006 р., то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.,ст.3, 10, 60, 212, 214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 1216-1218, 1220-1223, 1261, 1268, 1269, 1297 ЦК України, п.3 Розясень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», с у д,-
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, право власності за кожним по 52/900 частини житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, загальною площею 167,6 кв.м, житловою площею 109,9 кв.м, з надвірними будовами та будівлями, розташованого у місті Харкові по вул.Гутянській,57, в порядку спадкування після ОСОБА_7, що помер 13 листопада 2012 р. у місті Харкові, який фактично прийняв спадщину після батька ОСОБА_9, який помер 16 травня 2003 р. у м.Харкові та матері ОСОБА_10, яка померла 18 квітня 2006 р. у м.Харкові.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судовий збір в ррозмірі 640, 00 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І.Теслікова