Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1277/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шуліка О.О.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

27.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого: Голованя А.М.

Суддів: Гайсюка О.В., Мурашка С.І.

за участю секретаря: Діманової Н.І..І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року, постановлену за заявою ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю» Агрофірма «Еліта Придніпровя» про забезпечення позову, за позовом ТОВ «Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Еліта Придніпровя» до ОСОБА_4, фермерського господарства «Голов'янко», державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Момота Михайла Вікторовича про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року задоволено заяву ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Еліта Придніпровя» про забезпечення позову, а саме: заборонено відповідачам ОСОБА_4, фермерському господарству «Голов'янко» та іншим особам, крім позивача, займати, обробляти, засівати чи будь-яким іншим чином використовувати земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 до набуття законної сили рішенням суду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу через порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Посилається на необґрунтованість висновку суду про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду в цій справі з огляду на характер позовних вимог.

Представник ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Еліта Придніпровя», який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не прибув. Подав письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткового часу для підготовки ґрунтовного заперечення на апеляційну скаргу.

Проте колегія суддів не вважає зазначену обставину поважною причиною неявки в судове засідання.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, який просив задовольнити скаргу, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи убачається, що у квітні 2017 року ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Еліта Придніпровя» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ФГ «Голов'янко», державного реєстратора Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області Момота М.В. про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію.

11 квітня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, посилаючись на незаконність користування відповідачем ФГ «Голов'янко» земельною ділянкою, яка перебуває у господарства в оренді.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечуючи позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок, суд першої інстанції послався на те, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому не навів будь-якого обґрунтування такого висновку. Позивачем у заяві про забезпечення позову також не зазначені причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов. Позивач посилається лише на незаконність дій відповідача при укладанні та реєстрації договорів оренди, що є, на його думку, підставою для визнання договорів оренди недійсними та заборони відповідачу вчиняти будь-які дії з належним їй на праві власності майном.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 22.12.2006 року №9 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року) «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У порушення ст.151-152 ЦПК України, суд першої інстанції цих питань не з'ясував, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із п.2ч.1ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на характер позовних вимог, слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. За таких обставин заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки за відсутності доказів того, що ним вчиняються дії, які призводять або можуть призвести до погіршення стану земельної ділянки або до інших негативних наслідків, не є адекватним позовним вимогам видом забезпечення позову.

Крім того, заборона вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок перешкоджає господарській діяльності фермерському господарству «Голов'янко».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2017 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити ТОВ «Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю» Агрофірма «Еліта Придніпровя» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: