Справа № 392/40/17
Провадження № 4-с/392/2/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Касьян З.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на дії державного виконавця,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 21 березня 2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області ухвалено заочне рішення по справі № 1112/654/2012 за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Рішення набрало законної сили 13.04.2012 року; 22.08.2012 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 17110,08 грн. АТ «Родовід Банк» 07.09.2012 року звернувся до відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження. 23.12.2016 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, підставою якої є те, що в результаті вжитих заходів зясовано, що майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, а здійснені протягом року виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними. Заявник зазначив, що державний виконавець порушив норми матеріального права, а саме станом на дату направлення заяви про відкриття виконавчого провадження діяв Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, тому у державного виконавця відсутні правові підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 нової редакції Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає, що державним виконавцем порушено ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції що діяла до 05.10.2016 року та ст. 14 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що дійсно 22 серпня 2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист від 21.03.2012 року по справі № 1112/654/12 на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - 16940 гривень 67 копійок кредитної заборгованості станом на 1 лютого 2012 року, 169 гривень 41 копійку сплаченого судового збору, всього 17110 гривень 08 копійок (а.с. 7).

17 вересня 2012 року за заявою стягувача державним виконавцем відкрито виконавче провадження та здійснено виклик боржника, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, на виконання рішень суду державним виконавцем здійснено заходи щодо розшуку грошових коштів та майна боржника, на які може бути звернено стягнення, а саме запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, ПАСТ «Надія», витяг інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта.

Актами державного виконавця встановлено, що боржник ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі не проживає, майно, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено.

За боржником не зареєстровано транспортних засобів та нерухомого майна, що підтверджується відповідними витягами інформації.

Таким чином, державним виконавцем не виявлено майна і грошових коштів боржника, на які може бути звернено стягнення.

07 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла станом на 12.06.2016 року) визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, що дійсно ухвалюючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець керувався редакцією закону, яка діяла після 05 жовтня 2016 року, між тим зазначена обставина не може бути підставою для скасування спірної постанови, враховуючи, що державним виконавцем здійснено усі можливі заходи щодо розшуку майна і грошових коштів, на які може бути звернуто стягнення.

Відповідно до частини 3 статті 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Для визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві відсутні законні підстави.

Керуючись статтями 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

суддя