РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2452/17

провадження у справі № 2/0285/1406/17

12 жовтня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.

з участю секретаря Матвіюк Т.М.,

сторони по справі: представник позивача Годун А.В., відповідач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський цивільну справу за позовом виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

10.07.2015 року виконавчий комітет Новоград-Волинської міської ради, як орган опіки та піклування, звернулись до суду з позовом, в якому просять позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути аліменти на їх утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Пізніше в судовому засіданні представник позивача збільшила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі по 900 грн. на кожну дитину.

Свій позов представник позивача мотивувала тим, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, відомості про батька якої записано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Син ОСОБА_10 згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, проживає разом з бабою ОСОБА_5 та дідом ОСОБА_11 Батьки дітей не цікавляться життям та здоров'ям ОСОБА_8, не беруть участі у його вихованні. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями. Оскільки відповідачі повністю самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, просять позбавити відповідачів батьківських прав щодо сина ОСОБА_10 та ОСОБА_2 щодо доньки ОСОБА_14.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Пояснили, що з червня 2017 року ОСОБА_8 вже проживає з матір'ю, вона утримується від вживання алкогольних напоїв.

Відповідач ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення заявлених вимог.

Треті особи: ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що ОСОБА_2 - відповідальна мати. ОСОБА_5 при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_12, мама ОСОБА_2 пояснила, що її донька зробила для себе необхідні висновки. Цікавиться дітьми, одягає, слідкує за харчуванням, за навчанням. Свідок ОСОБА_13 повідомила, що вона є бабусею ОСОБА_14 і не може сказати поганого слова про ОСОБА_2. Діти в неї охайні, вона дарує їм і свою любов, і створює належні умови для їх проживання та розвитку.

Заслуханий в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив, що він вже проживає з мамою, до того жив у баби ОСОБА_12. І мама, і тато дарують йому подарунки на день народження.

Суд, доповівши зміст заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 13, 14).

У межах зазначеного провадження орган опіки та піклування надав суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_7, ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_10, та ОСОБА_2 щодо доньки ОСОБА_14, затверджений рішенням виконавчого комітету міської ради № 405 від 12.04.2017 року (а.с. 9-12).

Стаття 150 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку.

П. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконували своїх батьківських обов'язків щодо виховання дітей, не цікавились духовним та фізичним розвитком, не займались їх вихованням.

Це стало підставою для постановлення дітей на облік, як таких, що опинились у складній життєвій ситуації та для збирання органом опіки та піклування документів для подання позову до суду про позбавлення відповідачів батьківських прав.

Усунення відповідачів від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей підтверджується письмовими поясненнями відповідача ОСОБА_7, що він не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав щодо сина ОСОБА_10; характеристикою на дитину, інформацією з дитячого садочку, характеристикою виданою за місцем навчання дитини, висновком про можливість позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_7 батьківських прав, складеного виконавчим органом Новоград-Волинської міської ради Житомирської області.

Також аліменти на утримання сина відповідач ОСОБА_7 не надає добровільно, а зобов'язаний сплачувати за рішенням суду. Станом на 01.09.2017 року загальна заборгованість по аліментах становила 20 738,71 грн. (а.с.92).

ОСОБА_7 повністю усунувся від виховання сина і всі обов"язки лягли на плечі його батьків. Син отримував і належне харчування, і належний одяг, і належну увагу, але не з боку батька.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що для повноцінної його участі у вихованні дитини є деякі перешкоди, оскільки він постійно перебуває на заробітках, однак він має намір належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

В матеріалах справи містяться повідомлення від Новоград-Волинського відділу поліції про те, що гр. ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за невиконання нею своїх батьківських обов'язків (а.с.36-40).

Встановлено, що 27.10.2016 року до дитячої поліклініки в супроводі працівників поліції доставлено дитину ОСОБА_14 2016 року народження, з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція, гострий бронхіт. Мати дівчинки перебувала в стані алкогольного сп"яніння. Син ОСОБА_10 проживав разом з бабою ОСОБА_5

Таким чином, винна поведінка відповідачів повністю доведена.

Водночас у судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 стала на шлях виправлення, почала приймати участь у вихованні дітей, цікавиться їхнім навчанням, діти проживають разом з нею. Згідно характеристики ЗОШ №10 син ОСОБА_10, ходить до школи доглянутим та охайним. Зовнішній вигляд та стан шкільного приладдя у належному стані, дитина забезпечена всім необхідним навчальним приладдям. ОСОБА_2 цікавиться успішністю сина, підтримує зв'язок з класним керівником. Батько ОСОБА_7 періодично приходить до школи.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухилення від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно їх неповнолітніх дітей, є свідомим нехтуванням ними своїми батьківських обов'язків.

Відповідно о ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав батьків відносно своїх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 намагається приймати участь у вихованні дітей, виявляють бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Виходячи з того, що хоча діти не проживали разом з відповідачкою ОСОБА_2, але підстав для позбавлення їх батьківських прав відносно ОСОБА_8 та позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно своєї доньки ОСОБА_14, передбачених ст. 164 СК України суд не вбачає.

Отже, враховуючи характер поведінки відповідача ОСОБА_2 та її ставлення до дітей, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною відповідача ОСОБА_7, пов'язаних з віддаленістю місця роботи від місця проживання дитини, а також, той факт, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який має відповідати інтересам дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним.

Тому суд вважає, що у задоволенні вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав слід відмовити, попередивши їх про необхідність змінити ставлення до дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати в сумі 640 грн. компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 57-60, 88, 208, 212-215,223, 294 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради як органу опіки та піклування до ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2, ОСОБА_7 про необхідність змінення ставлення до виховання дітей.

Контроль за виконанням ними батьківських обов'язків покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлений 17.10.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.Г.Заполовська