Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 409/837/17
Провадження № 22ц/782/676/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Луганської В.М.,

суддів - Стахової Н.В.,Дронської І.О.

за участю секретаря: Подрябінкіна Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, який діє в інтересах держави в особі: Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 01 травня 2016 року між нею та ОСОБА_3 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Енергетиків,буд.2, смт. Білокуракине, Луганської області та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1500 кв.м. і для ведення особистого селянського господарства, площею 4 100 кв.м. За вказане майно позивач передала ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 25000,00 гривень, про що отримала розписку. Під час укладання договору позивач та ОСОБА_3 досягли домовленості в строк не пізніше 01 грудня 2016 року оформити в належній формі перехід права власності на житловий будинок із господарськими спорудами та земельні ділянки в нотаріальних органах, органах реєстраційної служби та БТІ. З метою подальшого оформлення договорів у нотаріуса позивач зверталася до відповідача, однак відповідач відмовився займатися оформленням документів з огляду на відсутність оригіналів документів та не бажаючи їх поновлювати, відповідач фактично відмовився здійснювати будь-які подальші дії з належного оформлення нерухомості та відмовився від оформлення договору у нотаріуса.

У звязку з чим, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок із господарчо-побутовими і допоміжними спорудами загальною площею 59,20 кв.м., житловою площею 26,80 кв.м., земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1500 кв.м., кадастровий номер :13:918:0012, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 4100 кв.м., кадастровий номер :13:018:0013 та покласти судові витрати на позивача.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Суд визнав за позивачем право власності на житловий будинок із господарчо-побутовими і допоміжними спорудами загальною площею 59,2 кв.м. ,житловою площею 26,8 кв. м. , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарюючих будівель і споруд площею 1500 кв.м., кадастровий номер:13:918:0012; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 4100 кв. м., кадастровий номер :13:018:0013, які розташовано за адресою: вул.Енергетиків,буд.2 смт. Білокуракине Луганської області.

Не погодившись з даним рішенням керівником Старобільської місцевої прокуратури Луганської області подано апеляційну скаргу, який діє в інтересах держави в особі Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. Прокурор в апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Прокурор посилається на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, ст.ст. 182, 210, 215, 220, 316, 319, 334, 657 ЦК України, ст.ст. 58, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 42, 49 Закону України «Про нотаріат». Суд першої інстанції не зясував чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилялася від його посвідчення. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували право власності відповідача на спірне майно.

В судовому засіданні представник прокуратури Луганської області апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник Сватівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області та представник Білокуракинського обєднаного управління пенсійного фонду України не зявились, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вважають, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має, вважають, що прокурор не має право оскаржувати дане рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Однак зазначені вимоги закону судом в повному обсязі виконані не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі продажу, умови договору були фактично виконано - позивач сплатив кошти та отримав товар, а відповідач отримав кошти та передав товар, що підтверджується розпискою. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.3. ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, тому вимоги позивача обґрунтовані.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із тексту позовної заяви ОСОБА_2, позивачем були заявлені вимоги тільки про визнання права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Енгельса, буд. 2 у смт. Білокуракине, Луганської області, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 1500 кв.м., кадастровий номер :13:018:001, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 4100 кв.м. кадастровий номер :13:018:0013.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу вищевказаного нерухомого майна та передано відповідачу грошову суму у розмірі 25 000, 00 грн. Позивач зазначила, що на даний час у ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно, не проведено державної реєстрації вказаного нерухомого майна, що позбавляє її вільно розпоряджатися та володіти належним їй будинком та земельною ділянкою. При цьому, позовних вимог про визнання правочину (договору купівлі-продажу житлового будинку, земельних ділянок) на підставі яких, як вважає позивач, у нього виникло право власності на зазначене вище нерухоме майно у встановленому законом порядку ним заявлено не було.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги в межах заявленого позову не звернув уваги на те, що згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Звертаючись до суду з заявленими вимогами позивач зазначила, що нею було придбано нерухоме майно за 25 000 грн., які позивач передала відповідачу, оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу нерухомого майна позивач не може, оскільки у відповідача відсутні оригінали правоустановлючих документів на нерухоме майно і відповідач не бажає їх поновлювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак, при розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що право власності на житловий будинок, на земельні ділянки у позивача, з урахуванням обставин викладених позивачем в тексті позовної заяви, може виникати на підставі придбання за договором купівлі-продажу, який на час розгляду справи в суді у встановленому законом порядку дійсним визнаний не був і з такими вимогами позивач до суду у встановленому законом порядку не зверталася.

Судом в межах заявлених позовних вимог, не розглядалися обставини придбання позивачем у відповідача квартири.

Таким чином, без вирішення питання про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок дійсними, на підставі яких (якого) відповідно до зазначених вище норм права виникає право власності на вказане майно, визнання за позивачем права власності є передчасним.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову в звязку з необґрунтованістю заявлених у встановленому законом порядку по даній справі позовних вимог без попереднього вирішення питання про визнання правочину купівлі-продажу житлового будинку, земельних ділянок дійсним. При скасуванні рішення суду з зазначених підстав, апеляційний суд, вважає також недоцільним робити аналіз іншим доводам апеляційної скарги, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні позивача до суду з позовом у встановленому законом порядку.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги посилання представника позивача, що посилання прокурора на порушення з боку суду першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до порушення інтересів держави не обґрунтовано, не заслуговує уваги, оскільки апеляційну скаргу прокурором подано відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ст.45 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та на підставі підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 у розмірі 1 290, 00 грн. на користь апелянта.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, який діє в інтересах держави в особі: Сватівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області задовольнити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Луганської області судовий збір у розмірі 1 290, 00грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: