Справа № 2-1616/10
УХВАЛА

07 липня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Залізничного ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1, за погодженням із начальником Залізничного ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2, звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання своїх зобовязань по виконанню виконавчого листа №2-1616, виданого 28.05.2010 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 01.04.2000 року в розмірі 600.00 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 12.11.2009 року. Своє подання мотивує тим, що на виконанні у Залізничному ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівської області перебуває виконавче провадження з виконання згаданого виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, проте боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, майна, на яке б могло бути звернуто стягнення не виявлено.

В судовому засідання державний виконавець Макухіна І.В. дала пояснення аналогічні викладеним у поданні, просила задовольнити таке.

Відповідно до приписів ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього вимогою про сплату боргу.

Згідно з положеннями ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні вимоги про сплати боргу у порядку, передбаченому ст.377-1 ЦПК України, зокрема, в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За приписами Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов'язань.

За змістом ч.1 ст.31, ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про виконавче провадження, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо) та опис документів виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами, доданими до подання, що 28.05.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка рекомендованою кореспонденцією надіслано на адресу боржника, при цьому ОСОБА_3 неодноразово викликався в Залізничний відділ ДВС м.Львова ГТУЮ у Львівській області, однак так і не зявився.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1, слід задовольнити та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань по виконанню виконавчого листа №2-1616, виданого 28.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 01.04.2000 року в розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 12.11.2009 року.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в :

Подання головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 //, без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань по виконанню виконавчого листа №2-1616, виданого 28.05.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 01.04.2000 року в розмірі 600 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 12.11.2009 року.

Копію ухвали направити Державній прикордонні службі України для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський