Справа № 534/1289/16-ц
Провадження № 2/534/23/17

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

з участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1»якіної В.І.

представника позивача ОСОБА_2

відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права спільної сумісної власності на ? частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1»якіна В.І. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, а саме автомобіля марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , просить припинити право ОСОБА_1»якіної В.І. на частку у спільному майні шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1»якіної В.І. грошової компенсації вартості ? частини автомобіля марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 65 000 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль легковий , марки Renault, модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем , 15.12.2015 шлюб між ними було розірвано, в період шлюбу 06.08.2013 за спільні кошти ними було набуто спільне майно автомобіль Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість якого становила 137 700 грн , який на даний час вона оцінює у розмірі 130 000 грн. Посилаючись на норми СК України просить вказаний автомобіль поділити в порядку поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1»якіної В.І. про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна , посилаючись на те, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_1»якіною В.І. 29.04.1983 р., який було розірвано 08.12.1999р. , але незважаючи на це вони проживали разом ІНФОРМАЦІЯ_1 кім. 140 в м. Комсомольську ( нині Горішні Плавні) Полтавської області і вони вели спільне господарство. ОСОБА_1»якіна В.І. за весь час знаходячись у шлюбі і після його розірвання ніде не працювала та фактичної з їх сином знаходилися на його утриманні . У 2001 році ОСОБА_1»якіна В.І. виїхала закордон до Італії за туристичною візою , пробула там 9 місяців і після повернення вони придбали 2- кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( нині Горішні Плавні) , яка була оформлена на ОСОБА_1»якіну В.І. де вони були зареєстровані . 16.12.2003 вони знову уклали шлюб , що також підтверджує проживання ними однією сім»єю . Просить встановити факт проживання однією сім»єю з позивачем без реєстрації шлюбу у період з 08.12.1999 до 16.12.2003 та визнати право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 ( нині Горішні Плавні) за ОСОБА_3 та ОСОБА_1»якіною ОСОБА_6 поділ нерухомого майна , яке було придбано ними в період спільного проживання без реєстрації шлюбу квартири АДРЕСА_3 ( нині Горішні Плавні) Полтавської області відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін , у тому числі за рахунок майна , набутого одним із подружжя до шлюбу.

27.03.2017 від ОСОБА_3 надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просить встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1»якіною В.І. у період з 08.12.1999 по 16.12.2003 , встановити фактичний розмір внеску ОСОБА_3 та ОСОБА_1»якіної В.І. у придбанні квартири АДРЕСА_3 ( нині Горішні Плавні) Полтавської області. Визнати право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 ( нині Горішні Плавні) за ОСОБА_3 та ОСОБА_1»якіною В.І. та провести вказаної поділ квартири відповідно до розміру фактичного внеску ОСОБА_3

03.08.2017 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог в якій просить встановити факт проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_1»якіною В.І. у період з 08.12.1999 по 16.12.2003 , та визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_3 на ? частку квартири АДРЕСА_3 ( нині Горішні Плавні) Полтавської області.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1»якіна В.І. та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та долучені до справи докази, зустрічний позов не визнали повністю, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог ОСОБА_3

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні зустрічний позов підтримали повністю , позов ОСОБА_1»якіної В.І. не визнали повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила суду, що ОСОБА_1»якіна В.І. їздила до Італії на заробітки з метою купити собі та сину квартиру, в Італії вона проживала з іншим чоловіком і у них були серйозні плани на майбутнє , але вона потім повернулась і купила квартиру у м. Комсомольськ ( нині Горішні Плавні) на кошти , які заробила в Італії.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила суду, що проживала по сусідству зі сторонами по справі , ОСОБА_3 пішов від ОСОБА_1»якіної В.І. восени 1997 до іншої жінки, більше вона його не бачила, у 2001 році ОСОБА_1»якіна В.І. повідомила, що їде до Італії щоб заробити кошти для купівлі квартири, потім ОСОБА_1»якіна В.І. повернулась з Італії і купила квартиру, після чого вони з ОСОБА_3 поділили майно . За весь час вона разом їх не бачила , ОСОБА_3 завжди був з іншою жінкою з якою проживав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила суду , що ОСОБА_1»якіна В.І. їздила до Італії на заробітки з метою купити собі та сину квартиру, після того як повернулась, купила квартиру у м. Комсомольськ ( нині Горішні Плавні) на кошти , які заробила в Італії.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1»кіної В.І. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про одруження від 16.12.2003 серії І-КЕ № 101824 ОСОБА_3 та ОСОБА_1»якіна В.І. одружились 16.12.2003 та розірвали шлюб 15.12.2015 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.12.2105 (а.с.4,5).

Згідно до договору № 208313 купівлі продажу транспортного засобу від 06.08.2013 ОСОБА_3 купив автомобіль марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1, повна вартість якого відповідно до акту приймання передачі транспортного засобу від 06.08.2013 складає 137 000 грн (а.с. 7-15).

Відповідно до довідки ОСББ «Будівельник» ОСОБА_1»якіна В.І. зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею з 15.12.2002 по 02.02.2016 в цій квартирі був зареєстрований квартирант ОСОБА_3 (а.с.22).

За змістомст. 60 СК України ,майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст. 61 СК України, передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України(ч.4 ст. 71 СК України)

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно допостанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, відповідно до частин 4, 5ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільнуріч (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбаченихст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Так, відповідно дост. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3ст. 358ЦК України.

Пленум Верховного Суду України впостанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Враховуючи, що спірний автомобіль придбано сторонами під час шлюбу, а суду не надано доказів придбання даного автомобіля за особисті кошти будь-кого з подружжя, суд доходить висновку про те, що зазначений автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Спірний автомобіль є неподільним та не може бути поділений між сторонами в натурі.

Таким чином, враховуючи , що відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не заперечував і не спростував зазначену ОСОБА_1»якіною В.І. суму вартості автомобіля Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 130 000 грн , таким чином вартість компенсації 1/2 частки у спільному майні, вказаного автомобіля, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, становить 65000 грн.

Щодо вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1»якіної В.І., суд наголошує на наступному .

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Пленум ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

ОСОБА_1 сторона, відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, повинна довести обґрунтованість своїх вимог та заперечень

Відповідно до довідки ПрАТ « Полтавський ГЗК» ОСОБА_3 працює з 01.09.2000 водієм автотранспортних засобів з вивозу гірничої маси у кар»єрі , його заробітна плата за період з жовтня по грудень 2000 р складала 2531 грн 75 коп , за період з січня по грудень 2001 12063 грн 37 коп , за період з січня по грудень 2002 р 20381 грн 19 коп, за період з січня по грудень 2003 13376 грн , за період з січня по грудень 2004 р 18693 грн 67 коп, за період з січня по грудень 2005 р 23918 грн 61 коп, за період з січня по грудень 2006 р 28804 грн 57 коп, за період з січня по грудень 2007 р 40775 грн 97 коп, за період з січня по грудень 2008 р 44866 грн 44 коп, за період з січня по грудень 2009 р 45620 грн 20 коп, за період з січня по грудень 2010 р 52246 грн 11 коп, за період з січня по грудень 2011 р 67927 грн 10 коп, за період з січня по грудень 2012 р 78107 грн 86 коп, за період з січня по грудень 2013 р 75937 грн 26 коп, за період з січня по грудень 2014 р 79527 грн 34 коп, за період з січня по грудень 2015 р 91657 грн 72 коп, за період з січня по грудень 2016 р 99914 грн 33 коп.

Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.01.1998 ОСОБА_3 та ОСОБА_10І розірвали шлюб, який було укладено 29.04.1983 р., на підставі чого 06.12.1999 було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.111, 112 ).

Даним рішенням суду встановлений факт , що у ОСОБА_3 фактично склалась нова сім»я , сторони з 1997 проживають окремо.

За приписами частини 3 ст. 61 ЦПК - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону "Про власність", ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (2006-07); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону "Про власність"); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ( 2482-12 ).

Отже, майно,набуте під час спільного проживання особами , які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою є обєктом їхньої спільної сумісної власності , якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб , як сім»ї ( при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або особисті доходи, обєднані в майбутньому для набуття спільного майна , ведення ними спільного господарства , побуту та бюджету); 2)інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно довідки ОСББ «Будівельник» ОСОБА_1»якіна В.І. зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею з 15.12.2002 по 02.02.2016 в квартирі як квартирант був зареєстрований ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 на те, що він купив квартиру АДРЕСА_5 за кошти , після продажу квартири АДРЕСА_6 не можуть заслуговувати на увагу, оскільки договір купівлі продажу вказаної квартири відбувся 08.11.2002 , а згідно договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_7»якіна В.І. уклала його 03.06.2002 (а.с.117,119).

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, оскільки факт поживання однією сім»єю за період з 08.12.1999 по 16.12.2003 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60,61,88, 209,212- 215 ЦПК України, суд,

В И р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Поділити спільне майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Припинити право ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 на частку у спільному майні шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 грошової компенсації вартості ? частини автомобіля марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 65 000 грн.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль легковий , марки Renault , модель Sandero державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 суму сплаченого судового збору у розмірі 640 грн.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1»якіної ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_8 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.О.Куц