У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним,

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що йому на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Зазначав, що через наявність боргів, які не мав можливості віддати та внаслідок тиску кредиторів, який посилився, за загрози втрати житла та при фінансовій неспроможності, під впливом тяжких обставин, помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення, він станом на кінець жовтня 2011 року, для зменшення ризику, вимушений був подарувати частину вказаної квартири ОСОБА_3, з якою на той час перебував у шлюбі.

Вказує, що іншою обставиною, яка спонукала його до укладення оспорюваного правочину - дарування 1/2 частини квартири - вважає наявність у нього тяжкої хвороби, пов'язаної з генетичним захворюванням. Хвороба його психічно гнітила ще до шлюбу, як і в даний час.

Зазначає, що його волевиявлення як учасника правочину не було вільним та не відповідало внутрішній волі.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Степанчук Н.О. договір дарування від 21 жовтня 2011 року 1/2 частини зазначеної вище квартири, який був укладений між ним та ОСОБА_3, недійсним з підстав вчинення правочину під впливом тяжких обставин та внаслідок помилки у природі правочину.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Разом з тим, заявник подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі порушується питання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем, в обґрунтування заявлених позовних вимог, не було надано належних та допустимих доказів того, що договір дарування 1/2 частини квартири було укладено ним під впливом тяжких обставин та внаслідок помилки у природі правочину.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О., про визнання договору дарування 1/2 частини квартири недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова