У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» про розірвання договору оренди земельної ділянки за касаційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 18 березня 2002 року ОСОБА_5 належала земельна ділянка, площею 5,54 га, що розташована на території Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 1 березня 2005 року між ОСОБА_5 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Урожай» (далі - СТОВ «Урожай») укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_5 передала в оренду товариству належну їй земельну ділянку строком на 10 років.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, після смерті якої він успадкував вищевказану земельну ділянку відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 листопада 2015 року. Пунктом 40 договору оренди землі сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Після набуття права власності на вказану земельну ділянку він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору оренди землі. Проте товариством було відмовлено у розірванні договору.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд розірвати договір оренди землі від 1 березня 2005 року, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 900 грн та сплачений судовий збір.

Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Розірвано договір оренди землі, укладений 1 березня 2005 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Урожай». Стягнуто з СТОВ «Урожай» на користь ОСОБА_4 551 грн 21 коп. на відшкодування сплаченого судового збору. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі СТОВ «Урожай», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення аналіз ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», дійшли до правильного висновку про те, що договір оренди землі може бути розірваний судом за вимогою нового власника земельної ділянки, якщо таке право передбачено договором.

Так, у п. 40 договору оренди землі сторони передбачили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору, що відповідає вимогам ст. ст. 6, 627, чч. 1, 2 ст. 651 ЦК України.

Таким чином, позивач після оформлення права на спадщину фактично став новим власником земельної ділянки переданої в оренду за спірним договором, а 10 березня 2016 року направив відповідачу заяву про набуття ним права власності на спірну земельну ділянку та з посилання на п. 40 договору оренди землі просив вважати такий договір розірваним.

Оскільки товариство відмовилось у добровільному порядку виконати вказане положення договору, суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі від 1 березня 2005 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» відхилити.

Заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик