Справа № 366/1454/17 Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/4560/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 02.11.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Сушко Л.П.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання з відповідачем ОСОБА_3 однією сімєю з квітня 2013 року по 26 вересня 2015 року та визнати за нею право власності на ? частину набутого за час їх спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2011 року почала зустрічатися із відповідачем, а 17 березня 2013 року народила від нього дочку.

Після народження дитини, а саме з квітня 2013 року вони почали проживати однією сімєю, носили обручки з весни 2013 року, за письмовою заявою відповідача він був записаний батьком дитини, яку разом виховували і утримували, мали спільний побут і бюджет, ними за спільні кошти 14 жовтня 2014 року був придбаний житловий будинок в смт. Іванків по вул. Поліська, 92, а 26 вересня 2015 року вони зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 02 березня 2017 року був розірваний.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 01 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не було доведено факту спільного проживання із відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу та не надано позивачкою доказів придбання спірного будинку саме за спільні кошти сторін.

Проте, колегія суддів не може погодитися з цими висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи виходячи з наступного.

За змістом ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта.

Відповідно до розяснень, викладених в листів Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2013 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 (а. с. 4). Відповідачем письмово визнано батьківство щодо ОСОБА_4 (а. с. 5).

26 вересня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб (а. с. 6), який було розірвано рішенням суду від 02 березня 2017 року (а. с. 7).

З матеріалів справи також вбачається, що позивачка проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації відповідача, в будинку, придбаному сторонами за час спільного проживання за договором купівлі-продажу № 3764 від 14 жовтня 2014 року та зареєстрованого на ім'я відповідача (а. с. 8, 34, 35).

З копії розписки від 07 жовтня 2014 року вбачається, що продавець ОСОБА_5 в рахунок продажу будинку отримала від позивачки грошові кошти у розмірі 11 тис. доларів США та 56 тис. гривень. Дана розписка складена у присутності та за підпису позивачки (а. с. 78).

З показів позивачки, допитаної якості свідка, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 вбачається, що позивачка та відповідач тривалий період часу з 2013 року по час розірвання шлюбу проживали однією сімєю, вважали себе чоловіком і дружиною, носили обручки, піклувалися один про одного, спільно проживали, мали спільний побут, вели спільне господарство. Дані обставини, також обєктивно підтверджуються і наявними в справі фотознімками з зазначеними на них в автоматичному режимі дати фотографування, на яких відображені позивачка та відповідач разом з дочкою у колі родичів, друзів та інших осіб в період їх спільного проживання до реєстрації шлюбу (а. с. 49-70).

Колегія суддів критично оцінює доводи відповідача щодо придбання спірного будинку за його особисті кошти, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів наявності у нього таких особистих коштів на час укладення договору купівлі-продажу будинку та що саме за ці особисті кошти було придбано будинок, відповідачем надано не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати через неповне зясування місцевим судом усіх обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 01 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квітня 2013 року по 26 вересня 2015 року та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, розташованих по вул. Поліській, 32 у смт. Іванків, Київської області.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3232, 00 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: