Справа № 449/810/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2017 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_6, третя особа: державний реєстратор Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області про визнання спадщини відумерлою та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району Львівської області, ОСОБА_6 про визнання спадщини відумерлою та усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_2, ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_9 отримали у спадок 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в с. Унів, вул. Центральна, 107 Перемишлянського району, що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Друга частина будинковолодіння на день смерті ОСОБА_10 значилася за ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Із 1/2 зазначеного будинку на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 прийняла спадщину на 1/10 частину будинку, що стверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ОСОБА_2, ОСОБА_2 прийняли спадщину на половину будинку, а ОСОБА_8 на десяту частину та зареєстрували згідно вимог ст..ст. 182,1299 ЦК України. Звертає увагу суду на те, що другу частину будинковолодіння ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не оформили. Відповідно до рішення Перемишлянського районного суду від 11.07.2016 року спадщина на ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 визнана відумерлою та згідно вимог ст. 1277 ЦК спадщина переходить у власність ОСОБА_5 сільської ради. На початку 2017 року помер ОСОБА_14, який також не оформляв документи на право власності. Зазначає, що рішенням №287 від 25.05.2017 року ІХ чергової сесії VII скликання ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району Львівської області взято у комунальну власність на баланс ОСОБА_5 сільської ради частки житлового будинку, які значилися за ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та є відумерлими.

Окрім цього, покликаються на те, що відповідачка ОСОБА_6 під час похорону ОСОБА_10, з 03.04.2002 р. вселилася в житловий будинок ОСОБА_10, що в с. Унів вул.Центральна,107 Перемишлянського району в якому без будь - яких прав на власність чи володіння мешкає і добровільно не бажає звільнити будинковолодіння. Звертають увагу на те, що відповідач за період свого проживання не сплачувала коштів, користуючись чіткою не визначеністю у документації.

В судовому засіданні 30.10.2017 року позивачі уточнили позовні вимоги, згідно заяви (а.с. 62-63) та просили:

- усунути перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у користуванні будинком, що розташований в с. Унів, вул. Центральна,107 Перемишлянського району Львівської області шляхом виселення ОСОБА_6 з житлового будинку №107 на вул. Центральній в с. Унів Перемишлянського району Львівської області;

- визнати відумерлою частку житлового будинку померлого ОСОБА_14 .

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_15 позов підтримали з мотивів викладених у ньому. Просили такий задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району ОСОБА_4 у вирішенні даного цивільного позову покладається на розсуд суду. Повідомив, що неодноразово до нього, як до голови ОСОБА_5 сільської ради зверталась позивач щодо вирішення питання про виселення ОСОБА_6 з житлового будинку, що за адресою: с. Унів, вул. Центральна,107 Перемишлянського району, оскільки така самовільно вселилася і проживає за зазначеною адресою, без будь-яких правових підстав. Він, безпосередньо із працівниками поліції приходили за вказаною адресою і проводили розмови із ОСОБА_6 щодо її незаконного проживання і виселення із вказаного будинку. Відповідач обіцяла виселитися.

Відповідач ОСОБА_6 позов заперечила. Пояснила, що немає необхідності її виселяти, оскільки самостійно покине житловий будинок, однак їй необхідний певний проміжок часу для збирання урожаю та своїх речей. Повідомила, що вселилася в будинок, що за адресою: с. Унів, вул. Центральна, 107 Перемишлянського району з дозволу її власника ОСОБА_10, яка являється її тіткою та здійснювала догляд за такою.

Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим реєстраційною службою Перемишлянського районного управління юстиції Львівської області від 29.05.2015р., виданого на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.03.2015р., ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є власниками 1/2 частини житлового будинку, що за адресою с. Унів, вул.. Центральна,107 Перемишлянського району (а.с.5).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим реєстраційною службою Перемишялнського районного управління юстиції Львівської області від 27.07.2015р., виданого на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 26.10.2010р., ОСОБА_8 є власником 1/10 частини житлового будинку, що за адресою с. Унів, вул.. Центральна,107 Перемишлянського району (а.с.6).

Згідно вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 25.11.2003 року

ОСОБА_16 працюючи секретарем Короснянської сільської ради 28.03.2002 року під час вчинення нотаріальних дій. Складання та посвідчення заповіту від імені ОСОБА_10, вчинила службову недбалість, тобто допустила складання офіційного документу з підробленим підписом від імені заповідача, що потягло за собою визнання заповіту недійсним та усунення від прийняття спадщини окремих громадян . ОСОБА_16 засуджено за ст. 366 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі з позбавленням права займати посади повязані з здійсненням функцій представництва влади. На підставі ст.1 п бЗакону України Про амністію засуджену ОСОБА_16, звільнено від покарання.

Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_6 з житлового будинку №107 на вул. Центральній в с. Унів Перемишлянського району Львівської області, оскільки позивачі, як власники житлового будинку мають право вимагати від відповідача звільнити житлове приміщення, яке вона займає без достатніх правових підстав, а оскільки остання відмовляються це зробити у добровільному порядку, то їх це слід зобовязати в судовому порядку.

Що стосується вимоги позивачів про визнання відумерлою частку в будинковолодінні померлого ОСОБА_14 в задоволенні такої слід відмовити з огляду на наступні обставини.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_17 помер 02.04.2008 року, ОСОБА_18,15.10.2008 року, ОСОБА_19,06.10.2010 року, ОСОБА_13 22.02.2009 року ОСОБА_12 25.02.2012 року та ОСОБА_14 на початку 2017 року (а.с. 52-59)

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.06.2007 року визнано право власності за ОСОБА_20 ОСОБА_21, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8 на спадкове майно, яке залишилось після померлої 2002році - ОСОБА_10 та складається із житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами у селі Унів, вул. Центральна,107 та приватизовану за будинком володіння присадибну земельна Перемишлянського району (а.с.4-5, справа 449/380/16ц).

Додатковим рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 26.10.2010 року визначено частки ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_8 у спадковому майні, згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 14.06.2007 року в розмірі по 1/10 частині.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.07.2016 року визнано, що частки житлового будинку, який знаходиться в с. Унів, вул. Центральна,107 Перемишлянського району Львівської області і значаться за ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_13 являються відумерлими (а.с.8-9)

Рішенням №287 від 25.05.2017р. IX чергової сесії VII скликання ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району Львівської області взято у комунальну власність та на баланс ОСОБА_5 сільської ради Перемишлянського району Львівської області частки житлового будинку, який знаходиться в с. Унів, вул. Центральна,107 Перемишлянського району Львівської області і значаться за ОСОБА_11, ОСОБА_22, ОСОБА_13 як відумерлі відповідно до рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 11.07.2016р. ( а.с.7)

Відповідно до ст. 1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках встановлених цивільним Кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст.274 ЦПК України)

Тобто відумерлість спадщини стосується випадків, коли після смерті особи, яка залишила після смерті себе спадщину, немає спадкоємців.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи або день , з якого вона оголошується померлою.

Оскільки, територіальна громада визнана потенційним правонаступником померлого, саме органу місцевого самоврядування належить звернутися з заявою про визнання спадщини відумерлою. Такими органами відповідно до Закону Про місцеве самоврядування є сільська, селищна, міська ради та їх виконавчі комітети.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Суд вважає, що позивачами належними та допустимими доказами не доведено, що їх цивільне право порушене та підлягає захисту у спосіб, який ними визначений.

Відтак, оскільки захисту підлягає лише порушене цивільне право, а право ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

не порушене, оскільки законом чітко визначено територіальну громаду як потенційного правонаступника померлого, тому саме органу місцевого самоврядування належить право звернення до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, дотримавшись визначеної законом процедури і лише у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у користуванні будинком, що розташований в с. Унів, вул. Центральна,107 Перемишлянського району Львівської області шляхом виселення ОСОБА_6 з житлового будинку №107 на вул. Центральній в с. Унів Перемишлянського району Львівської області.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_23