Номер провадження: 22-ц/785/3435/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Станкевича В.А., Сидоренко І.П.

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна- відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала до судуапеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.213ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно позивачу.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно обставин справи , що підтверджуються зібраними матеріалами справи вбачається, що 26 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гаршина, 8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №7019.

Згідно п.1 Попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку Продавець ОСОБА_4 та Покупець ОСОБА_2, зобовязуємось у майбутньому, в строк до 26.07.2013 року (двадцять шостого липня дві тисячі тринадцятого) року, укласти договір купівлі-продажу (основний договір) житлового будинку №8, який розташований по вулиці Гаршина у місті Одеса, у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором.

Продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідно нотаріального посвідченою угодою.

П.2. Ціна житлового будинку на час укладення договору купівлі-продажу (основного договору) визначена сторонами у розмірі 350 000 (триста пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Пунктом 3 вказаного договору визначено, що на підтвердження дійсних намірів про наступне укладання договору купівлі-продажу покупець за договором - ОСОБА_2 передала, а продавець - ОСОБА_4 отримала гроші у сумі 79 930, 00 гривень, що еквівалентно10 000 доларів США, які необхідні для підготовки нерухомого майна до купівлі-продажу. Ця грошова сума, буде зарахована в загальну суму основного договору, що зазначена у п. 2 цього договору.

П. 11 договору визначено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням.

В п.12 зазначено, що одностороння відмова від виконання зобовязань за цим договором не допускається.

Згідно п.13 якщо договір купівлі-продажу не буде укладено з вини Продавця, вона повертає отриману суму Покупцю.

У разі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобовязань за вказаним договором (тобто ухиляється від укладення основного договору), інша сторона вправі звернутись до суду з вимогами про примушення укласти основний договір на умовах, визначених цим договором (п. 15 договору).

У відповідності до п.16 якщо за пять днів після спливу терміну, передбаченого п. 1 цього договору (чи терміну, передбаченого додатковою, нотаріально посвідченою угодою до цього договору), жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобовязання за цим договором припиняється. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді рекомендованого листа.

В матеріалах справи наявна, також, копія розписки ОСОБА_4, відповідно до якої, вона 18.06.2013 року отримала ще аванс у сумі 190 000 доларів США за будинок по вулиці Гаршина, 8А.

Оскільки відповідач, після спливу дії попереднього договору, ухиляється від укладання основного договору купівлі-продажу, позивач просила стягнути з відповідача грошові кошти в загальній сумі 200 000,00 доларів США. в якості повернення безпідставно набутих коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Необґрунтоване ухилення однієї зі сторін від укладення основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом установлено, та сторонами не заперечувалось, що договір купівлі-продажу сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобовязання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 79930,00 грн., що станом на 26 липня 2012 року складала еквівалент 10 000 доларів США, та 190 000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Отже, з огляду на те, що кошти були сплачені в рахунок оплати ціни за договором купівлі-продажу, однак такий у встановлений сторонами строк укладений не був, а дія попереднього договору у звязку з цим припинилася, то у відповідача виник обовязок по їх поверненню, оскільки підстава на якій вони були набуті, відпала.

Правовою нормою, яка регулює повернення коштів за цих обставин, є ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

При цьому не має значення, що такі кошти отримувались набувачем на виконання зобовязання. Підставою для повернення грошей, переданих у зобовязальних правовідносинах є те, що такі припинені, а, відповідно, у набувача відпала правова підстава володіння отриманими коштами.

На користь цього свідчать і положення ч. 2 зазначеної статті, в яких вказано на застосування Глави 83 ЦК України до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином, повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні.

При вирішенні спору районний суд наведеного не врахував, дійшов передчасного висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що підставою позову є не норма права, на яку посилається позивач, а обставини, якими він обґрунтовує вимоги.

Питання застосування норми права, яка регулює права і обовязки сторін у спорі, вирішується судом в залежності від встановлених обставин та правовідносин, які з них випливають, і не залежить від позиції сторін щодо обрання тієї чи іншої норми права.

На час ухвалення рішення суду, тобто на 29.06.2017 року, офіційний курс гривні щодо долара США становить 2608.0120, відповідно офіційного курсу Національного банку України .

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, колегія приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 200000 (двісті тисяч) доларів США, що еквівалентно 5216000 (пять мільйонів двісті шістнадцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: В.А. Станкевич

ОСОБА_7