УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Гримич М.К., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Затишне», ОСОБА_5, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал», публічне акціонерне товариство «Львівобленерго», публічне акціонерне товариство «Львівгаз», Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Затишне» (далі - ЛКП «Затишне»), ОСОБА_5, треті особи: Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал», публічне акціонерне товариство «Львівобленерго», публічне акціонерне товариство «Львівгаз», Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: зобов'язати ОСОБА_5 забрати з кухні двоспальний диван, а на звільнену площу негайно повернути кухонні меблі, польську газову плиту і новий двокамерний холодильник; зобов'язати ОСОБА_5 відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з дерев'яними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м.; зобов'язати ОСОБА_5 негайно повернути двометрову чавунну ванну і відновити її нормальне функціонування з високим душовим приладом, умивальником; визнати нікчемним акт ЛКП «Затишне» № 45 від 09 жовтня 2015 року та визнати бездіяльність посадовців ЛКП «Затишне» протиправною; зобов'язати ЛКП «Затишне» розділити особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до фактичного розміру використовуваної площі квартири.

В обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач ОСОБА_5 є співвласниками вказаної вище квартири. У фактичному користуванні ОСОБА_5 знаходиться на 5,5 кв. м. площі більше, а відтак останній повинен сплачувати за житлово-комунальні послуги в більшому розмірі, який відповідає фактичній площі. Також позивач вказує, що ОСОБА_5 самочинно демонтував ванну, умивальник, вивіз із квартири кухонні меблі, польську газову плиту і новий двокамерний холодильник. Між сторонами існують суперечки з даного приводу, а тому позивач був змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 забрати з кухні двоспальний диван, а на звільнену площу кухні негайно повернути кухонні меблі, польську газову плиту і новий імпортний двокамерний холодильник.

Зобов'язано ОСОБА_5 відновити знищену стінну шафу на кухні до первинного стану з дерев'яними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м.

Зобов'язано ОСОБА_5 негайно повернути двометрову чавунну ванну і відновити її нормальне функціонування з високим душовим приладом, умивальником.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору у розмірі 248 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2016 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 321, 355, 358 ЦК України та виходив з того, що задоволені судом вимоги позивача про зобов'язання ОСОБА_5 вчинити певні дії є обґрунтованими, оскільки останнім без згоди другого співвласника було проведено ремонт та замінено ванну, умивальник, меблі та побутову техніку в приміщенні кухні.

З такими висновками колегія суддів апеляційного суду не погодилася, мотивувавши свої висновки тим, що суд першої інстанції дійшов передчасних та помилкових висновків про часткову доведеність підстав позову.

Зокрема, апеляційний суд дійшов висновків, що суд першої інстанції помилково вважав частково доведеними позовні вимоги на підставі показів позивача та свідків, однак в даному випадку покази не є належними доказами існування вказаних вище спірних побутових речей у спірній квартирі. Належних доказів з цього приводу матеріали справи не містять.

Крім того, висновок суду першої інстанції про необхідність відновлення знищеної стінної шафи на кухні до первинного стану з деревяними полицями і дверима на всю стіну висотою 3,5 м.апеляційний суд визнав також безпідставними з посиланням на те, що висота приміщень квартири АДРЕСА_1 становить лише 3 метри, а відтак відповідні позовні вимоги суперечать технічному паспорту квартири.

Посилаючись на недоведеність підстав позову та керуючись нормами ст. ст. 57-60 ЦПК України апеляційний суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції на предмет недоведеності вимог позову.

Враховуючи наведене вище та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 15 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.К. Гримич

В.С.Висоцька

І.М.Фаловська