РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/914/16-ц

Провадження № 2/700/52/17

26 жовтня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_2 до служби автомобільних доріг у Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною подією,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до служби автомобільних доріг у Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною подією.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача пояснив, що 19.03.2016 року о 07 год.00 хв. в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Nissan» д/н 20-604 МА. При проїзді через вибоїну на дорозі, яку він не побачив, так як була сильна ожеледиця , автомобіль «Nissan» змінив рух та виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся з рухаючим в зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби були механічно пошкоджені. Згідно постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.04.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 340 грн.

В ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 від 22.04.2016 року було встановлено, що 19.03.2016 року о 07.00 год. в с.Смільчинці Лисянського району була сильна ожеледиця та вибоїна на дорозі, в наслідок чого автомобіль змінив рух та виїхав на смугу зустрічного руху, зіткнувся із рухаючись в зустрічному напрямку автомобілем.

В результаті ДТП автомобілю «Nissan» д/н 20-604 МА під керуванням позивача були завдані наступні пошкодження: бампер передній з підсилювачем, лівий та правий показчик поворотів, ліва та права блок фари з габаритними вогнями , панель рамки радіатора, радіатор системи охолодження крило ліве переднє, підкрилок лівого переднього крила, корпус повітряного фільтра, бризговик лівого переднього крила, крило праве переднє. Капот, дверка ліва предня, дверка права передня, панель даху, решітка радіатора, патрубок, перекос передніх лонжеронів та капота (перекос кузова), підкрилок правого переднього крила.

Вулиця Поштова в с.Смільчинці на якій сталася дорожньо-транспортна пригода є складовою частиною дороги Р-04 Київ-Фастів-Біла Церква-Тараща-Звенигородка (км186+570- км223+070), яка відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 року №712, належить до автомобільних доріг загального користування державного значення та знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Черкаській області.

В звязку з невжиттям своєчасних заходів щодо ліквідації ямковості на автодорозі та недотримання «Єдиних правил зимового утримання автомобільних доріг» та неналежне утримання ділянки автомобільної дороги в с.Смільчинці, призвело до дорожньо-транспорної пригоди, під час якої було пошкоджено належний позивачеві легковий автомобіль.

Згідно висновку №33 експертного авто товарознавчого дослідження від 20.05.2016 року матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Nissan Sunny 1.7 D, державний номер НОМЕР_2» складає 34110 грн.85 коп.

Крім того, своєю бездіяльністю відповідачем ОСОБА_2М, була завдана моральна шкода яка полягає в порушенні його права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача, останній зазнав не мало переживань та страждань з приводу того, що особи відповідальні за збитки не поновлюють порушене право позивача та не сплачують в добровільному порядку шкоду завдану позивачу. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали позивача в постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на його відносини в сімї та роботі. Фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом по робочих справах позивач змушений був змінити свій звичайний робочий день. Вказані обставини спричинили ряд негативних наслідків та моральні витрати і страждання для позивача. Сума яка може компенсувати завдану позивачу моральну шкоду є 10000 грн.

З урахуванням вищевикладеного просить стягнути зі служби автомобільних доріг у Черкаській області на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 34110 грн.85 коп. відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., витрат за проведення експертного дослідження в сумі 800 грн. та витрати за понесені за сплату судового збору та правову допомогу.

27 грудня 2016 року позивач звернувся з уточненням до позовних вимог та просить стягнути зі служби автомобільних доріг у Черкаській області на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 34110 грн.85 коп. відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., витрат за проведення експертного дослідження в сумі 800 грн. та витрати за понесені за сплату судового збору сумі 551 грн.20 коп. та правову допомогу в сумі 3500 грн.

04 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог та просить стягнути зі служби автомобільних доріг у Черкаській області на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 34110 грн.85 коп. відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., витрат за проведення експертного дослідження в сумі 800 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн.20 коп. та правову допомогу в розмірі 3500 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що проти задоволення позову заперечує та просить в позові відмовити. Свої вимоги мотивує наступним.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що бездіяльність служби автомобільних доріг у Черкаській області призвела до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому позивач лише переховує передбачені нормативними актами загальні обовязки власників дорожніх обєктів, уповноважених ними органів, які повинні виконуватися під час експлуатаційного утримання автомобільних доріг. В позовній заяві не вказано порушення яких нормативів та правових норм, на думку позивача, безпосередньо призвело до виникнення ДТП. Так посилаючись на п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 року №198, позивач зазначає про обовязок власників дорожніх обєктів або уповноважених ними органів «своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху». Разом з тим, при ознайомленні із такими стандартами, жодних порушень щодо дотримання їх вимог, зі сторони Служби не вбачається з урахуванням наступного.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів закріплені в ДСТУ 3587-97, який затверджено та введено в дію наказом Держстандарту України від 31.07.1997 року №441. Відповідно до п.1.1 та п.1.2 ДСТУ, цей стандарт поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів та установлює вимоги до їх експлуатаційного стану. Зокрема, у п.3.1.1 ДСТУ наведено гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення, а у п.3.1.2 ДСТУ наведено гранично допустиму глибину вибоїн.

Разом з тим, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що на момент вчинення ДТП, вибоїна на дорозі мала площу та глибину, які б перевищували допустимі пошкодження. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували на протязі якого періоду часу існувала дана вибоїна. Позивачем не надано доказів, які б обґрунтовували наявність моральної шкоди в сумі 10000 грн. У випадку, якщо позивач вважав, що збитки йому були завдані з вини служби, то з метою уникнення переживань та страждань, доцільним було б хоча б повідомити Службу про факт дорожньо-транспортної пригоди. Натомість Служба дізналася про цей факт лише отримавши позовну заяву. Позивач стверджує, що хвилювання, негативні думки, нервова та психологічна напруга вплинула на відносини в сім'ї та на роботі. При цьому слід звернути увагу, що відповідно до постанови Звенигородського районного суду позивач розлучений та не працює.

Відповідач зазначила, що позивач свої вимоги, щодо стягнення із служби матеріальної шкоди позивач обґрунтовує тим, що його транспортний засіб зазнав пошкодження і він був змушений нести витрати на його відновлення. Стягнення моральної шкоди обґрунтовується тим що він зазнав душевних страждань, дискомфорту, внаслідок того що транспортний засіб був пошкоджений він був змушений витрачати свій час на його відновлення. Разом з тим в матеріалах справи міститься рішення суду яке набрало законної сили, яким саме позивача було визнано винним у настанні тих обставин які спричинили пошкодження його транспортного засобу. Враховуючи що відповідно до вимог законодавства необхідною умовою для покладення на особу обовязку відшкодування шкоди є вина цієї особи в завданні цієї шкоди то в даному випадку підстави для задоволення позову відсутні, вина служби автомобільних доріг не доведена, а вина позивача встановлена відповідно до судового рішення. Крім того, слід зазначити, що позивач не надав жодних належних доказів того, що були порушені стандарти утримання автомобільних доріг. Позивачем неодноразово зазначалося що служба стандарти не дотримує, витяг цих стандартів був долучений до матеріалів справи і там чітко вказано, що не може бути дорожнє покриття взагалі ідеальним і там встановлено максимальні граничні розміри недоліків які може мати це покриття і граничні терміни ліквідації цих недоліків. Схема ДТП не містить жодних розмірів, чи глибини якою була ця вибоїна. Заміри які мали б бути зроблені не робилися. Тому стверджувати про те, що гранично допустимі показники були перевищеними не можна, тому що це не доведено жодними доказами. Крім того, щодо граничних термінів усунення цих недоліків вони також передбачені стандартами і ці стоки починають відраховуватись коли ці недоліки були виявлені. Враховуючи що датою виявлення цих недоліків є дата коли сталося ДТП і вибоїна була ліквідована в той же день. З урахуванням вищевикладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Nissan» д/н 20-604 МА, 1987 року випуску.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Статею 60 ЦПК передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19.03.2017 року вбачається, що 19.03.2016 року о 07 год.00 хв. в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Nissan» д/н 20-604 МА не впорався із керуванням, виїхав на зустріну смугу, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом «Skania» д/н НОМЕР_3, внаслідок чого транспортні засоби були механічно пошкоджені.

З матеріалів справи вбачається, що вулиця Поштова в с.Смільчинці на якій сталася дорожньо-транспортна пригода є складовою частиною дороги Р-04 Київ-Фастів-Біла Церква-Тараща-Звенигородка (км186+570- км223+070), яка відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 року №712, належить до автомобільних доріг загального користування державного значення та знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Черкаській області.

Згідно постанови Звенигородського районного суду від 22.04.2016 року ОСОБА_2 19.03.2016 року о 07 год.00 хв. в с.Смільчинці Лисянського району Черкаської області керуючи транспортним засобом «Nissan» д/н 20-604 МА порушуючи вимоги п.п. 11.3 ПДР, проявив неувагу, не врахував, що дорожнє покриття було засніжене та мало вибоїну, не вибрав безпечну швидкість для руху автомобілем, не впоравшись із керуванням автомобіля, внаслідок чого виїхав автомобілем на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення із транспортним засобом «Skania» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби були механічно пошкоджені.

ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 340 грн.

З постанови Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.04.2016 року вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав повністю та пояснив, що 19.03.2016 року керував транспортним засобом «Nissan» д/н 20-604 МА. При поїзді через вибоїну на дорозі яку він не побачив, так як була сильна ожеледиця автомобіль змінив рух та виїхав на смугу зустрічного руху де зіткнувся з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем «Skania». Автомобілі були механічно пошкоджені.

З наведеного вбачається, що причиною ДТП є те, що ОСОБА_2 не впорався з керуванням, в цьому він визнав свою вину повністю і суд визнав винним в ДТП саме ОСОБА_2

Постанова Звенигородського районного суду Черкаської області не оскаржувалась, не скасована та набрала законної 04.05.2016 року.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо встановлені ці обставини.

У відповідності до зазначеної вище постанови Звенигородського районного суду Черкаської області, порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху України перебувають в прямому причинному звязку із вчиненням ДТП та наслідками які настали.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області саме позивача було визнано винним у настанні тих обставин які спричинили пошкодження його транспортного засобу, оскільки позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КУпАП, тобто не просто в порушенні ПДР, а в порушенні ПДР яке спричинило пошкодження транспортного засобу. Постанова суду позивачем не оскаржувалась. Враховуючи що відповідно до вимог законодавства необхідною умовою для покладення на особу обовязку відшкодування шкоди є вина цієї особи в завданні цієї шкоди то в даному випадку підстави для задоволення позову відсутні, вина служби автомобільних доріг не доведена, а вина позивача встановлена відповідно до судового рішення.

У вищевказаній постанові суду не зазначено, що саме вибоїна на дорозі стала наслідком зміни напрямку руху автомобіля, а лише вказано її наявність на дорожньому полотні. Натомість зазначено, що позивач проявив неувагу та не вибрав безпечну швидкість для руху автомобілем.

Крім того, слід зазначити, що позивач не надав жодних належних доказів того, що були порушені стандарти утримання автомобільних доріг.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (даліполіцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Схема місця дорожньо-транспортної пригоди - графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх обєктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для обєктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції, при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі(додаток 2) з відповідними замірами та схемою про, зокрема, пошкодження шляхів, перешкоду для дорожнього руху, умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху та ін .

З бланку акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток відповідної Інструкції) встановлено, що обстеження повинно проводитись за обовязкової присутності представника підрозділу з експлуатації доріг (вулиць), який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки.

Під час обстеження визначається чи відповідає або ж не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» експлуатаційний стан обстеженої ділянки.

Відповідно до розділу VІІ Інструкції, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: схема місця ДТП(додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); показання технічних приладів (у разі їх наявності); показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

На схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі обєкти: ділянка дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена привязка обєктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та обєктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту; координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху; розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

На зворотному боці схеми місця ДТП зазначаються: марка (модель) пошкодженого транспортного засобу; номерний знак транспортного засобу; власник (співвласник) транспортного засобу; серія та номер полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та назва страхової організації, яка його видала, а у разі його відсутності - посвідчення відповідної категорії осіб, для яких наявність полісу не є обовязковою; перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП; вид пригоди; кількість учасників ДТП; порушення пункту ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306; результати огляду на стан спяніння (у випадку його проведення); тип транспортного засобу.

В ході судового засідання зясовано, що факт ДТП за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_2 належним чином не зафіксовано, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі взагалі відсутній та не складався. Так само не складались матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт, по факту ямковості по вул. Поштовій, в с. Смільчинці Лисянського району.

В ході судового розгляду позивачем так і не було представлено, і судом не здобуто належних та допустимих доказів з метою підтвердження наявності причинно-наслідкового зв'язку між пошкодженням автомобіля та бездіяльністю відповідача як балансоутримувача відповідної ділянки шляху, станом автомобільної дороги та ДТП.

З огляду на те, що, обов'язковими умовами для відшкодування шкоди є її наявність, неправомірність дій заподіювача та безпосередній причинний зв'язок між цими діями та завданою шкодою. В даному випадку наявність спричиненої шкоди 19.03.2016 автомобілю «Nissan» д/н 20-604 МА, внаслідок ДТП в с.Смільчинці, неправомірність дій заподіювача та безпосередній причинний зв'язок між цими діями та завданою шкодою не доведено належними та допустимими доказами позивачем.

Відповідно до статтей 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди на користь позивача.

Керуючись ст..ст. 23, 1166,1167, 1168, ст.ст. 5, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 107, 179, 212-215, 218 ЦПК, інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до служби автомобільних доріг у Черкаській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної дорожньо-транспортною подією відмовити повністю.

Сторонам розяснити, що з повним текстом рішення вони можуть ознайомитись в приміщення Лисянського районного суду Черкаської області 31 жовтня 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча -