Справа № 369/6410/17
Провадження № 2/369/2973/17
УХВАЛА

Іменем України

20.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування Майном,шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування.

Разом з позовом позивач ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" подали до суду заяву про забезпечення позову, де просили вжити заходи по забезпеченню позову, заяву про забезпечення позову ТОВ «ФК «Вектор Плюс» (ІПН - НОМЕР_1) про усунення перешкод у здійсненні права шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування. Передати житловий будинок, який розташований за адресою Київська область, ш район, с. Неграші вул. Шевченка буд.13 на зберігання ТОВ «ДЕБТ Секюріті» (м. Київ. вул. Спаська, буд. 39, літера А, офіс 3, код за ) шляхом надання безперешкодного доступу ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» (м. Київ, вул. Спаська, А.ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» має ліцензію на здійснення охоронної діяльності. Фактично майно буде передано на зберігання не позивачу, а охоронній службі, яка є професійним зберігачем і не допустить знищення чи пошкодження майна.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

У розумінні п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободтермін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року та «Лавентс проти Латвії» від 7 листопада 2002 року).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост. 9 Конституції України та ст. ст.2,8 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Предметом розгляду цієї справи є усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Неграші, вул. Шевченка, буд. 13.

У заяві про забезпечення позову позивач ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" не зазначає, які дії, крім встановлення охоронної сигналізації, буде проводити ТОВ «ДЕБТ СЕКЮРІТІ» для зберігання приміщення.

Позивач не обґрунтовує, чим зумовлена необхідність передачі нерухомого майна на зберігання, а також в чому полягає реальна загроза ускладнення чи неможливість виконання в майбутньому рішення суду через невжиття таких заходів забезпечення позову як передача нерухомого майна на зберігання. Договором іпотеки був передбачений обовязок іпотекодавця здійснити страхування предмету іпотеки на користь іпотекодержателя . Позивач не зазначає, чи було здійснено страхування предмету іпотеки.

Крім того, заявником не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття виду забезпечення позову, який просить заявник, відтак суд приходить до висновку, що вимоги заявника за своєю суттю не спрямовані на забезпечення позову в розумінніст. 151 ЦПК України, у звязку з чим не знаходить підстав для задоволення заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "ВЕКТОР ПЛЮС" до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном,шляхом надання постійного безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Волчко А.Я.