У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Войтовська Жанна Федорівна, про визнання договору іпотеки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати припиненим іпотечний договір від 19 жовтня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 3370, укладений між нею та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що 19 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), було укладено кредитний договір, на забезпечення виконання зобов'язань за яким цього ж дня між нею та банком було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 який належить їй на праві особистої власності.

Також позивачка вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Посилаючись на те, що внаслідок смерті ОСОБА_5 припинилось основне зобов'язання, а отже припинився й договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки він мав похідний характер від основного зобов'язання, ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано такою, що припинена, іпотеку за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_3 та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» 19 жовтня 2007 року, про передачу в іпотеку будинку АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 19 жовтня 2007 року, укладеним між ОСОБА_5 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк».

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_3, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскільки відбулася заміна боржника у зобов'язанні та позивач стала одним із правонаступників після померлого боржника, її згода відповідати за зобов'язаннями за вказаним кредитним договором презюмується, як мінімум в межах вартості майна, отриманого в спадщину.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що постановою нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, а переданий в іпотеку будинок належав їй на праві приватної власності й не міг бути успадкований нею після смерті ОСОБА_5, у зв'язку із чим дійшов висновку, що обов'язки позивача за договором іпотеки припинилися у зв'язку зі смертю боржника.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб (а. с. 11).

19 жовтня 2007 року між ОСОБА_5. та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір № 641/3-198, за яким ОСОБА_5 отримав кошти в сумі 200 000 грн зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами строком до 18 жовтня 2017 року (а. с. 6-8).

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ОСОБА_3 та банком було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 який належав їй на праві особистої власності (а. с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 214165 (а. с. 12).

Згідно з повідомленням Другої миколаївської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа № 177/2015, із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина померлого ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_6 Спадкова маса складається з Ѕ частини будинку АДРЕСА_2 (а. с. 77-115).

Постановою Другої миколаївської державної нотаріальної контори від 13 липня 2015 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а. с. 95).

Задовольняючи позов апеляційний суд виходив з того, що обов'язки ОСОБА_3 за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зазначено в ч. 1 ст. 598 ЦК України. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Таким чином відсутні такі підстави для припинення іпотеки, як смерть боржника за кредитним договором.

При цьому за правилами ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини ходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що судом апеляційної інстанцій не враховані вказані вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не з'ясовано чи здійснено та яким чином здійснено заміну боржника в зобов'язанні за кредитним договором з огляду на те, що після смерті ОСОБА_5 є два спадкоємці, які прийняли спадщину, а тому суд дійшов передчасного висновку, що обов'язки ОСОБА_3за договором іпотеки припинилися у зв'язку з припиненням основного зобов'язання за кредитним договором у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_5

Отже суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи не встановлені, судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 01 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: І.М. Завгородня

Л.М.Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович