Справа № 308/6626/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КУШТАНА Б.П.

при секретарі СОЧЦІ І.І.

за участю позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановила:

Відповідач ПАТ «Ідея Банк» оскаржив ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2016, якою за заявою позивача ОСОБА_1 було забезпечено вищеназваний позов шляхом зупинення виконавчого провадження № 50233035, відкритого 18.02.2016 постановою МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на виконання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, на суму 482606,14 грн, а автомобіль до вирішення справи по суті було передано на зберігання власнику ОСОБА_1 Сторона вказує на незаконність ухвали, оскільки суддею не були зясовані дійсні обставини справи, зокрема, наявність двох виконавчих проваджень у звязку зі стягненням значного боргу з позичальника, з яких одне провадження відкрито на виконання рішення суду, що набрало законної сили, а інше на виконання виконавчого напису нотаріуса. Автомобіль, що вилучений у боржника та переданий на відповідальне зберігання кредитору, є предметом застави, яким забезпечується виконання зобовязання, що виникло з рішення суду про стягнення боргу, внаслідок чого фактично зупиняється виконання рішення суду, що набрало законної сили, така ситуація недопустима. Окрім цього, ухвала є немотивованою та необґрунтованою, порушує права кредитора та надає безпідставні переваги боржнику, який не виконує своїх зобовязань. Просить ухвалу скасувати та покласти на позивача судові витрати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1, який апеляцію не визнав, розглянувши на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність представника відповідача, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Зміненою заявою від 14.07.2016, що надійшла до Ужгородського міськрайонного суду 15.07.2016, позивач ОСОБА_1 просив забезпечити предявлений ним до ПАТ «Ідея Банк» позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення виконавчого провадження № 50233035, відкритого 18.02.2016 постановою МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на виконання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, на суму 482606,14 грн, до вирішення справи по суті автомобіль просив передати йому на зберігання (а.с. 31-32).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 15.07.2016 змінену заяву позивача ОСОБА_1 задоволено, забезпечено вищеназваний позов шляхом зупинення виконавчого провадження № 50233035, відкритого 18.02.2016 постановою МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на виконання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, на суму 482606,14 грн, а автомобіль до вирішення справи по суті було передано на зберігання власнику ОСОБА_1 (а.с. 35-36).

Заява позивача про забезпечення позову та ухвала судді про її задоволення не ґрунтуються на законі.

Суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, серед іншого, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст. 151 ч. 1, ч. 2 п.п. 2, 3 ЦПК України). Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 152 ЦПК України, згідно із якими позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ст. 152 ч. 1 п. 6, ч. 2 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що був чинним на час постановлення суддею оскаржуваної ухвали (Закон від 21.04.1999 № 606-XIV), зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення виконавчого провадження, що належить до компетенції державного виконавця, який вирішує це питання відповідною постановою (ст. 37 ч. 1 п. 4, ст. 39 та інші норми указаного Закону). Зупинення виконавчого провадження держвиконавцем може мати місце також внаслідок зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження судом, якому законом надано таке право, а саме судом касаційної інстанції (ст. 37 ч. 1 п. 6 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV, ст. 328 ч. 1 ЦПК України). Відповідним чином це питання врегульовано і Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності з 05.10.2016 (ст. 34 ч. 1 п. 2, ч. 2).

Беручи до уваги наведене, такий вид забезпечення позову як зупинення виконавчого провадження не передбачений законом, зупинення такого провадження в порядку забезпечення позову не належить до компетенції суду першої інстанції, зупинення виконавчого провадження належить передусім до компетенції та повноважень держвиконавця як наслідок прийняття відповідних процесуальних рішень уповноваженим судом. Оскільки зупинення виконавчого провадження прямо віднесено законом до відання інших уповноважених осіб (органів), суд першої інстанції не вправі застосувати таке забезпечення позову і в порядку ст. 152 ч. 2 ЦПК України.

Відтак, суд першої інстанції вирішив питання за межами своєї компетенції, застосував недопустиме забезпечення позову із порушенням норм процесуального права та інших вимог закону (ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. ст. 151 ч. 1, ч. 2 п. 2, ст. 152 ч. 1 п. 6, ч. 2, ст. 328 ч. 1 ЦПК України, ст. 37 ч. 1 п.п. 4, 6, ст. 39 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV), що є достатньою підставою для скасування ухвали суду (ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України).

Окрім цього, з доданих до апеляційної скарги документів убачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.09.2015 задоволено позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, стягнуто з боржника на користь кредитора 357558,94 грн боргу, на виконання цього рішення суду постановою держвиконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 21.01.2016 відкрито виконавче провадження № 49892916 (а.с. 57, 61-63). На примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 27.01.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим № 5, про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «Hyundai», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, у рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Ідея Банк» у сумі 482606,14 грн, постановою держвиконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 18.02.2016 відкрито виконавче провадження № 50233035, у рамках якого 05.07.2016 указаний автомобіль було описано, арештовано і передано на відповідальне зберігання кредитору (а.с. 58-60, 64). Ці обставини не враховувалися ані позивачем при поданні заяви про забезпечення позову, ані суддею під час забезпечення позову в обраний позивачем спосіб із передачею йому транспортного засобу, який є предметом застави, тоді як вони мають істотне значення для вирішення питань, повязаних із фактичним володінням автомобілем. За наявності щодо боржника кількох виконавчих проваджень застосовуються чинні на відповідний час положення ст. 33 Закону від 21.04.1999 № 606-XIV, ст. 30 Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII та інші повязані норми законодавства.

Відсутність підстав для забезпечення позову та неправильне, без урахування відповідних обставин вирішення цього питання суддею вказують на безпідставність фактичного вилучення предмета застави від стягувача за рішенням суду і виконавчим написом нотаріуса із передачею предмета боржнику.

Чинною ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.12.2016 заяву ОСОБА_1 у справі за його позовом до ПАТ «Ідея Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 46). Отже, на час розгляду апеляційної скарги провадження за указаною позовною заявою ОСОБА_1 завершено і процесуальних підстав для подальшого провадження включно із питанням щодо забезпечення позову немає, однак, рішення про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою від 15.07.2016, не приймалося, апеляційна скарга не була відкликана, відмова від неї теж не надходила, наявність такої ухвали порушує права кредитора, тому скаргу відповідно до вищевикладеного слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну.

Керуючись ст. 307 ч. 2 п. 2, ст. 312 ч. 1 п. 2, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 15 липня 2016 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді