Справа № 462/2264/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кирилюк А.І.

при секретарі Фрейдун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 4000,00 грн., починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2012 року по 30.01.2017 року, у якому мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Понад два роки відповідач проживає окремо. Донька проживає разом із ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає коштів на утримання доньки. Відповідач працює у ТзОВ «Ма.Не.Ра», та його дохід дозволяє надавати допомогу на утримання дитини. Оскільки добровільної згоди про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. ОСОБА_2 пояснив, що не заперечує сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щоміся.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2012 року, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова розірвано/а.с.5/, у якому мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/. З пояснень позивачки, відповідач протягом тривалого часу не надає позивачці матеріального утримання на дитину. Неповнолітня донька проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6/.

Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, не працює, та на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, її стан здоров'я, потреби, та відповідача, який працює, інших утриманців не має й має достатні можливості сплачувати аліменти на його утримання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, який у судовому засіданні сторонами досягнутий - стягнення коштів у твердій грошовій сумі.

Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батьків у її утриманні, стягненню підлягають аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. 00 коп. щомісячно.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 24 травня 2017 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини.

При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 180,182,184,191 СК України, ст. 10,11,60,62,88,224-226,367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 /шістсот сорок грн. 00 коп. в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: