РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення боргу, суд,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року до Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. У позовній заяві зазначено, що 10 квітня 2014 року позивачка позичила ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. На протязі строку з квітня 2014 року по жовтень 2015 року ОСОБА_2 повернув їй кошти у розмірі 300 доларів США. Отже, станом на дату звернення до суду ОСОБА_2 заборгував позивачці кошти у розмірі 9700 доларів США, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ ( за 100 доларів - 27,04 грн.) 262288 грн. Позика була надана на власні потреби. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 10 квітня 2014 року, що відповідає вимогам ст.1047 Цивільного кодексу України. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, згідно розписки від 10 квітня 2014 року були передані ОСОБА_2 у момент підписання розписки в присутності свідків. Строк повернення коштів згідно розписки від 10 квітня 2014 року до лютого 2015 року, оскільки умовами розписки встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно повертати грошові кошти по одній тисячі доларів США. Тобто позика повинна була бути повернута на протязі 10 місяців після отримання грошових коштів. Позивачка зверталась з вимогою до ОСОБА_2 неодноразово, однак, він відмовляється повернути їй грошові кошти, уникає зустрічей, не спілкується. Станом на сьогоднішній день суми позики у загальному розмірі 9700 доларів США не повернуті.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 262288 грн. Крім того, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 2622 грн. 88 коп.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином, у порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, у жодне із судових засідань не з`явився.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Згідно вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З викладеного виходить, що підставою для предявлення вимоги позикодавцем до позичальників про повернення грошових коштів та сплати грошової суми відповідно до ст. 625 ЦК України є невиконання або несвоєчасне виконання позичальником свого зобовязання.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Договір позики є укладений з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 10 квітня 2014 року позивачка позичила ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США. На протязі строку з квітня 2014 року по жовтень 2015 року ОСОБА_2 повернув їй кошти у розмірі 300 доларів США. Отже, станом на дату звернення до суду ОСОБА_2 заборгував позивачці кошти у розмірі 9700 доларів США, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ ( за 100 доларів - 27,04 грн.) 262288 грн.

Позика була надана на власні потреби. Укладення договору позики підтверджується розпискою від 10 квітня 2014 року, що написана власноруч ОСОБА_2

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, згідно розписки від 10 квітня 2014 року були передані ОСОБА_2 у момент підписання розписки. Строк повернення коштів згідно розписки від 10 квітня 2014 року до лютого 2015 року, оскільки умовами розписки встановлено, що позичальник зобов'язується щомісячно повертати грошові кошти по одній тисячі доларів США. Тобто позика повинна була бути повернута на протязі 10 місяців після отримання грошових коштів.

Позивачка зверталась з вимогою до ОСОБА_2 неодноразово, однак, він відмовляється повернути їй грошові кошти, уникає зустрічей, не спілкується.

Станом на сьогоднішній день суми позики у загальному розмірі 9700 доларів США не повернуті.

Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики, позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Приймаючи до уваги, що розписка, що підтверджує боргові зобовязання відповідача ОСОБА_2 знаходиться у позивачки ОСОБА_1, доказів повернення грошових коштів в ході судового розгляду справи не добуто, до теперішнього часу сума боргу відповідачем не повернута, на неодноразові звернення позивача відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється, тому суд приходить до висновку, що боргові зобовязання, визначені у розписці від 10 квітня 2014 року відповідачем ОСОБА_2 не припинені, сума грошових зобовязань відповідачем не сплачена, до теперішнього часу сума боргу за договором позики позивачці ОСОБА_1 не повернута, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному обсязі.

Суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 262288 грн.

Витрати позивача по оплаті судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 2622 грн. 88 коп. необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10,11, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 209, 210, 212, 226-227 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 борг суму боргу за договором позики у розмірі 262288 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2622 грн. 88 коп., а всього 264910 (двісті шістдесят чотири тисячі девятсот десять) грн. 88 коп.

Копію заочного рішення направити відповідачеві.

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик