У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року та ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про виправлення описок в ухвалі Галицького районного суду м. Львова від 6 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про виправлення описок у мотивувальній частині ухвали цього ж суду від 6 вересня 2016 року про відмову в роз'ясненні окремої ухвали цього ж суду, постановленої у справі № 2-446/11.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року повернуто Галицькому районному суду м. Львова для вирішення питання про повернення апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у зазначеній справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року та ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року з передбачених пунктами 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 6, 74, 157, 158, 219 цього Кодексу у взаємозв'язку зі статтями 55, 64, 129 Конституції України та статтями 6, 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», у подібних правовідносинах та невідповідності зазначеного судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року (справа № 21-3343а15), Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2014 року № 4-рп/2014 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положення пункту 10 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв'язку з положенням пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України».

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 3 квітня 2017 року, про перегляд якої порушує питання ОСОБА_4, суд касаційної інстанції відмовив у відкритті касаційного провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини четвертої статті 328 ЦПК України, оскільки зазначена справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Разом з тим у наданій заявником для порівняння постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року зроблено правовий висновок щодо застосування статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, зазначена постанова Верховного суду України не може бути підтвердженням невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Крім зазначеного, заявник надав для порівняння Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2014 року № 4-рп/2014 та рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2017 року у справі «Лазаренко та інші проти України» ці рішення не можуть бути підтвердженням неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки вони не вважаються судовими рішеннями у розумінні пункту 3 частини першої статті 358 цього Кодексу.

Оскаржуване судове рішення суду касаційної інстанції не підлягає перегляду з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про виправлення описок та арифметичних помилок в ухвалі Галицького районного суду м. Львова від 6 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2017 року та ухвали Галицького районного суду м. Львова від 26 січня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк