Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В., Демяносова М.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом в справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_4 до Одеської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський», про визнання права власності за набувальною давністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що вона разом із матір'ю ОСОБА_5 вселилась та проживає у квартирі з 2001 року, привела квартиру у придатний для проживання стан, уклала договори на електропостачання та водопостачання та проживає у ній більше 10 років.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року та додатковим рішенням цього суду від 02 квітня 2015 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спірну квартиру (без зазначення загальної та житлової площі квартири). Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 2 квітня 2015 року суд зазначив, що загальна площа квартири складає 50,8 кв.м., а житлова 24,5 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року апеляційну скаргу ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» - задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року залишено без змін.

07 жовтня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами.

Заявниця посилається на те, що на час ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року їй не було відомо, що:

- рішенням господарського суду Одеської області від 09 грудня 2001 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05 лютого 2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 23 грудня 2013 року рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 902 від 27 грудня 2001 року було визнано недійсним, а видане на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності від 04 січня 2002 року, згідно з яким ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» було власником приміщень по АДРЕСА_2 - скасовано;

- спірне приміщення, на яке рішенням суду першої інстанції за нею було визнано право власності за набувальною давністю, не відноситься до приміщень санаторія «Зелений мис» і не входило до переліку приміщень, на які 04 січня 2012 року було видано свідоцтво про право власності, внаслідок чого права санаторія взагалі не зачіпалися рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2017 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви апеляційний суд дійшов правильного висновку, що обставини скасування судовим рішенням свідоцтва про право власності ДП «Санаторій «Зелений мис», та що спірна квартира взагалі не відносилася до будівель санатиорію «Зелений мис», і що суд першої інстнації не вирішував прав і обов'язків прав та обов'язків ДП «Санаторій «Зелений мис», на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в касаційній скарзі і які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини 4 статті 10 ЦПК України. Тому наведені обставини не можуть вважатись в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення у зв'язку з новиявленими обставинами.

Таким чином, ухвала судді апеляційного суду є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України вона підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

О.М.Ситнік