Справа №203/1995/17
Провадження №2/0203/895/2017
03.11.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина Олена Леонідівна, ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,
02 червня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л., про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батькові позивачки (ОСОБА_4) та її сестрі (ОСОБА_5.) належала квартира АДРЕСА_1. У ОСОБА_4 за життя також був син, ОСОБА_6 У червні 1997 року батько позивачки помер, після чого із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачка, її сестра та брат, отримавши згодом відповідні свідоцтва. У липні 2003 року ОСОБА_6 помер, а у червні 2015 року померла сестра позивачки. Правовстановлювальні документи на спадкове майно відсутні, що стало причиною відмови третьої особи у видачі свідоцтва про право на спадщину. У заявленому позові (з урахуванням уточнень до нього) позивачка просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, визнати за нею права власності на 5/6 часток спадкової квартири після смерті ОСОБА_5, а також на 1/6 частину - після смерті ОСОБА_4 (а.с.а.с. 2 - 5, 27, 103 - 105).
14 серпня 2017 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 - сина ОСОБА_6
У судовому засіданні представниці позивачки підтримали заявлений позов.
Представник відповідача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини четвертої статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л. до суду не з'явилася, звернувшись із заявами про розгляд справи за її відсутності (а.с. 79).
ОСОБА_3 до суду також не з'явився, був повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення представниць позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги у справі підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка доводиться дочкою ОСОБА_4 та рідною сестрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.а.с. 6 - 8, 17, 44, 65, 65-звор.).
За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках (по 1/2) належала квартири АДРЕСА_1 (тепер - м. Дніпро) (а.с.а.с. 12, 19).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.а.с. 16, 63).
02 грудня 1997 року позивачка звернулася до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 61).
05 січня 1998 року ОСОБА_5 також звернулася до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 62).
Того ж дня позивачці, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 П'ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на частину спадщини (грошові кошти) після смерті ОСОБА_4 (а.с. 68).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла (а.с. 18).
19 червня 2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиної О.Л. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 41).
19 лютого 2016 року позивачка через свою представницю звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хайкиної О.Л. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с. 69).
Того ж дня приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина О.Л. своєю постановою відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлювального документа на спадкове майно (а.с.а.с. 20, 70).
Відповідно до частин першої, другої статті 524 Цивільного кодексу України 1963 року (далі - ЦК 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно з частиною першою статті 529, статтею 530 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).
Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_4 залишилося три спадкоємці його майна - позивачка, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
За цим же правилом після смерті ОСОБА_6 залишилося два спадкоємці його майна - позивачка та ОСОБА_5 (ураховуючи неприйняття ОСОБА_3 спадщини).
У відповідності зі статтею 548, частинами першою, другою статті 549 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Судом встановлено, що позивачка, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 протягом шести місяців після смерті ОСОБА_4 звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини та набули право на частку спадщини, отже, у розумінні приведеної норми, прийняли спадщину у рівних частках (по 1/6).
Крім того, ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 фактично вступила у володіння спадковим майном, мешкаючи у спадковій квартирі, отже, у розумінні приведеної норми, також прийняла спадщину.
За правилами, встановленими статтею 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Частиною першою статті 1222 ЦК передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За змістом статей 1261, 1262 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Ураховуючи зміст приведених норм, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_5 залишився один спадкоємець її майна - позивачка.
Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав нотаріусу відповідну заяву.
Позивачка протягом шести місяців після смерті ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отже, у розумінні закону, прийняла спадщину.
У відповідності з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Аналізуючи факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі змістом приведених норм, суд вважає, що заявлені у справі позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 прийняла спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а позивачка - після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хайкина Олена Леонідівна, ОСОБА_3, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити.
Установити факт прийняття ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщини у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті брата, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті сестри, ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на 5/6 часток квартири АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.
Повний текст заочного рішення складено 06 листопада 2017 року.
Суддя М.О. Католікян