Справа № 463/2916/16 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/2272/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Копняк С.М.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, зареєстрований 20 липня 2002 року Бірківською сільською радою Яворівського району Львівської області, актовий запис №9.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що судову повістку про виклик в судове засідання на 26 грудня 2016 року вона отримала лише 25 січня 2017 року. Звертає увагу, що рішення суду є невмотивованим, оскільки судом встановлено лише обставини, які були причиною пред"явлення позову, в той час як жодних мотивів за яких суд прийшов до висновку про задоволення позову не навів. Також звертає увагу, що судом не встановлено обставин, що подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам будь-якого з подружжя чи малолітніх дітей. В апеляційній скарзі просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 20 липня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб у Бірківській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №9 (свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд виходив з тих обставин, що подальше спільне життя подружжя є неможливим.

З такими висновками суду, колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч.1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

10 листопада 2016 року Личаківський районний суду міста Львова ухвалою судового засідання надано сторонам строк на примирення до 08 грудня 2016 року, а провадження у справі зупинено.

До моменту ухвалення рішення Личаківським районним судом міста Львова від 26 грудня 2016 року сторони не примирилися.

Окрім цього, позивач в судовому засідання в суді апеляційної інстанції категорично заперечив можливість і бажання залишитися в шлюбі з ОСОБА_5, оскільки вважає, що спільне проживання є неможливим, поскільки втратив до відповідача почуття любові та поваги, за таких обставин вважає, що шлюю існує формально.

Оскільки примушування до шлюбу не допускається, а подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечить б інтересам одного з них, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, розірвавши шлюб.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити, а рішення суду Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Копняк

Н.П. Крайник