Справа № 309/543/15-ц
Провадження № 2/309/92/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі: головуючого-судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хустського відділення №284/06 про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору. Посилається на те, що 26 листопада 2007 року між ним та відповідачем ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хустського відділення № 284/06 було укладено кредитний договір № 148/07, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в сумі 18000,00 доларів США в еквіваленті на національну валюту України 90 900 грн. (за курсом НБУ 5,05 грн. на день укладення договору). В забезпечення кредиту було укладено договір іпотеки № 148/07-01. За цим договором предметом іпотеки є житловий будинок №1 А, по вул. Бачинського А. (ОСОБА_2) в м. Хуст, Закарпатської області. За умовами договору встановлено відсоткову ставку в розмірі 12,5 % річних. Термін дії договору визначено до 26.11.2019 року. Зазначений кредит надавався для задоволення споживчих потреб позичальника. Під час укладання кредитного договору Банк приховав від позивача інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення ним свідомого вибору схеми кредитування, а також вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту. Укладення спірного договору суперечить чинному законодавству України, оскільки відповідач не мав права видавати фізичній особі валютний кредит для споживчих цілей у іноземній валюті при відсутності у нього індивідуальної ліцензії .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявились. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх з позивачем відсутності, на підставі наявних матеріалів справи, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не зявися. Про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений. Від представника відповідача ОСОБА_4М, діючого на підставі довіреності, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій він просить суд розглядати справу без участі представника банку та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог враховуючи обґрунтування, які містяться в письмових запереченнях проти позову та пояснення за результатами ознайомлення з висновками судово-економічної експертизи.

В письмових запереченнях проти позову представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_1 як повністю дієздатна особа, свідомо, з власної ініціативи та на умовах, які викладені в оспорюваних правочинах уклав з АБ «Укргазбанк» у передбаченій законом письмовій формі кредитний договір. Сторони правочину перед його укладенням погодили всі істотні умови, зокрема щодо мети кредитування, форм забезпечення, суми кредиту, відсоткової ставки, строків кредитування, умов повернення кредиту. Банк свої зобовязання виконав, видав позивачу кредитні кошти під зазначені у договорі умови повернення позичальником. Сам позивач у заяві стверджує факт отримання ним коштів на у мовах вказаного кредитного договору. Перед укладенням договору до позивача під розпис були доведені загальні умови кредитування по програмі Іпотечний кредит відповідно у гривні, євро, та у доларах США. Позивач до банку подав заяву на отримання кредиту, та свідомо обрав для себе варіант отримання кредиту у доларах США, по якому на той час відсоткова ставка була нижчою ніж по гривневому кредиту. Йому була доведена до відома сукупна вартість кредиту, включаючи всі супутні послуги та витрати, які позивач понесе при укладенні та виконанні даного кредитного договору. Твердження позивача, про те, що відповідач ввів його в оману з посиланням на ч.3 ст.203 ЦК України нічим не підтверджено і ним не подано жодного доказу, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовують ці позовні вимоги. Також твердження позивача про те, що вказаний кредитний договір слід визнати недійсним по причині видачі його у іноземній валюті без наявності у сторін відповідних ліцензій спростовуються відсутністю на момент укладення договору законодавчої заборони надання фізичним особам кредитів у іноземній валюті, а також наявність відповідної ліцензії у відповідача на час у кладення кредитного договору. Наявність у відповідача генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій на момент укладення кредитного договору дає достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів у іноземній валюті, зокрема й надання кредиту в доларах США позивачу ОСОБА_1, а відтак оспорюваний кредитний договір є дійсним і діє до повного виконання позивачем своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням письмових заяв учасників процесу про слухання справи у їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та подані представником відповідача заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні судом встановлено, що 26 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем в особі Хустського відділення № 284/06 було укладено кредитний договір № 148/07, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в сумі 18000,00 доларів США.

За умовами договору встановлено відсоткову ставку в розмірі 12,5 % річних. Термін дії договору визначено до 26.11.2019 року. Зазначений кредит надавався для задоволення споживчих потреб позичальника.

Ухвалою суду від 06 липня 2016 року по справі була призначена судово-економічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта № 2131 від 20.02.2017 року в межах наявних матеріалів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором №148/07 від 26.11.2007 року та додатках до нього не визначено.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, виходячи з наданих документів та керуючись умовами, викладених на момент укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року:

- реальна процентна ставка на момент укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року складає 15,65%;

- абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року складає 13956,37 доларів США.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, при виконанні розрахунку в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США, за період з 26.11.2007 року по 06.07.2016 року з застосуванням в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 06.07.2016 року встановлено:

- реальна процентна ставка на момент укладання договору №148/07 від 26.11.2007 року складає 34,15%;

- абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання договору №148/07 від 26.11.2007 року складає 143578,05 грн.

В межах наявних матеріалів, щомісячні платежі ( в.т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), згідно умов зазначених на момент укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року складають від 126,30 доларів США до 431,58 доларів США.

За результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, щомісячні платежі в перерахунку доларів США на гривні ( в.т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами), згідно умов зазначених на момент укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року та з урахуванням офіційного курсу НБУ по відношенню гривні до долара США за період з 26.11.2007 року по 06.07.2016 року із застосуванням в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 06.07.2016 року складають: від 1459,31 грн. до 4981,29 грн.

В межах наявних матеріалів оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту ( у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладання кредитного договору №148/07 від 26.11.2007 року виконано з недотриманням «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року) та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 1.4 Договору кредиту, кредит надається Позичальнику на задоволення споживчих потреб .

Згідно з рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч. 4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п.3.4 розділу 3 Правил, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

З п.3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Судом встановлено, що з Кредитного договору № 148/07 від 26 листопада 2007 року вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 Правил, визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. З наданого розрахунку на час розгляду справи не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача. Із пояснень відповідача встановлено, що кінцева сума тільки одних відсотків перевищить суму кредиту. Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача на день розгляду справи відповідач суду не надав.

Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав ОСОБА_1 як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Беручи до уваги, встановлені судом обставин, надані сторонами докази, зокрема висновок судово-економічної експертизи якою встановлено, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що при встановлених обставинах є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 158, 197, 209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 215, 1054, ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 148/07 від 26 листопада 2007 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до

апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_5

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_5