Справа № 715/2100/16-ц
Провадження № 2/715/32/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складi:

судді Цуркана В.В.

при секретарі судового засідання Майщук С.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі Глибоцького районного суду Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: Сільська рада с. Михайлівка, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: сільська рада с. Михайлівка, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є дружиною ОСОБА_7, який помер 13.02.2014 року. За період спільного сімейного життя ними було придбано у власність автомобіль ВАЗ 21011, 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. Крім того, у власності покійного чоловіка була земельна ділянка та господарство в с. Червона Діброва Глибоцького району Чернівецької області, а також на рахунку кошти в Державному Ощадному банку України.

Вказує, що за життя її чоловік важко хворів, зокрема на цироз печінки (гепатит С), що призвело до серцевої недостатності яка була причиною його смерті. Всі матеріальні витрати з надання йому медичної допомоги, а саме: проходження медичного обстеження, купівля ліків та медичних засобів, а також догляд за ним вона взяла повністю на себе. Враховуючи, що коштів на лікування чоловіка не завжди вистачало, тому в одній із розмов він їй запропонував продати земельну ділянку та господарство, яке знаходиться в с. Червона Діброва Глибоцького району Чернівецької області, а виручені від продажу земельної ділянки кошти, вони зможуть витратити на його лікування та забезпечення необхідними медичними засобами. Організацію похорон та основну частину витрат повязаних із його похованням вона також взяла на себе. Зазначає, що старший його син ОСОБА_3 надав фінансову допомогу, а ОСОБА_5 самоусунувся від надання такої допомоги. Про те, що ним був складений заповіт на його майно, він їй не розповідав. Однак, реалізовувати прохання її чоловіка не вдалось так, як із квартири пропали всі документи про право власності на майно її чоловіка. Про зникнення документів вона не стала розповідати чоловіку, щоб не погіршувати його і так важке становище у звязку з хворобою.

17.03.2016 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 Однак, їй стало відомо про те, що він в Михайлівській сільській раді Глибоцького району Чернівецької області, 04.12.2003 року був складений заповіт, і по даному заповіту відкрита спадкова справа, 18.03.2016 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Вважає, що наявний заповіт у спадковій справі на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ніяким чином не міг бути підписаним померлим ОСОБА_8, оскільки при житті він не виявляв своє волевиявлення з приводу свого майна. Крім того, наявність складеного заповіту за межами місця свого проживання, де у населеному пункті не має ніякого майна, а також те, що він ніколи не проживав у вказаному населеному пункті доводить те, що даний заповіт є підроблений.

У звязку з вище викладеним просить визнати недійсним та скасувати заповіт, складений 04.12.2003 року на імя ОСОБА_7, посвідчений Михайлівською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 50.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимоги у звязку з їх безпідставністю, вказав, що батько особисто склав заповіт, це була його волі і позивачці по це було достеменно відомо. А тому просив відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити.

Приватній нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так,судом встановлено, що предметом спору по даній справі є заповіт від 04 грудня 2003 року, посвідченим секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 50, згідно якого ОСОБА_11 заповів все своє майно, на момент своєї смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на рівних долях (а.с. 5).

Виходячи зі змісту позовних вимог по даному позову, позивач ОСОБА_1 заперечує той факт, що даний заповіт був підписаний померлим ОСОБА_7, оскільки при житті він не виявляв своє справжнє волевиявлення з приводу свого майна.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вищевказана норма закону покладає обовязок довести ту чи іншу обставину на сторону у справі яка посилається на ці обставини, при цьому позивач вказуючи на недійсність, нікчемність та удаваність правочину, має відповідно суду довести ці обставини.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Вказана норма закону встановлює поняття преюдиційності фактів, що ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 раніше вже зверталась до суду з позовом до відповідачів по справі про визнання спірного заповіту від 04.12.2003 року недійсним, у звязку з тим, що секретар Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області не мала права посвідчувати заповіт.

Слід зазначити, що на той момент позивач не заперечувала той факт, що померлий ОСОБА_7 підписав даний заповіт та це відповідало його волі.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 травня 2015 року, яке було залишено в силі ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 29 липня 2015 року 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2015 року, було встановлено, що дійсно ОСОБА_11 склав заповіт 04 грудня 2003 року, відповідно до якого заповів все своє майно, на момент своєї смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на рівних долях, при цьому судом було встановлено, що даний заповіт було посвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач просила допитати свідків в судовому засіданні.

Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали суду, що про заповіт їм нічого не відомо.

Також позивач на підтвердження своїх позовних вимог просила суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта №306-К від 27.04.2017 року у звязку з великою варіаційнінстю підпису ОСОБА_7 та малою кількістю підписів максимально наближених дод дати складання досліджуваних документів, відповісти на питання «Чи залишений рукописний підпис в заповіті від 0412.2003 року ОСОБА_7 ?» не виявилось можливим.

Таким чином, жодних докзів про те, що спірний заповіт не був підписаний померлим ОСОБА_7 суду не було подано.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до переконливого висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резулятивної частини з моменту отримання повного рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: