Справа № 357/1887/15 Головуючий у І інстанції Дмитренко А.М.
Провадження № 22-ц/780/7/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі Топольському В.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, Управління Державної міграційної служби у Київській області, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 25.05.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого, позичальнику надано кредит в сумі 30 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 17 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 27.05.2008 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором.

Також, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 27.05.2008 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з яким, іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2010 року /справа № 2-1613/2010/ з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 340 514 грн. 02 коп. Рішення суду по даний час не виконане, заборгованість не погашена.

Станом на 30.11.2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить 2 145 440 грн.43 коп., з яких: сума строкової заборгованості за кредитом - 26629,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол. США становить 398 631 грн.86 коп.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 2807,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол. США становить 42019 грн. 87 коп.; сума строкової заборгованості за відсотками - 417,03 долари США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./ 1 дол.США становить 6 242 грн. 65 коп.; сума простроченої заборгованості за відсотками -30019,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол.США становить 449 373 грн. 60 коп.; пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту,- 107 280 грн. 67 коп.; пеня, нарахована на суму прострочених відсотків, - 1 141 891 грн.78 коп.

Враховуючи викладене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком у вказаній вище сумі, звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 47,0 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах по 1/2 частині кожному, шляхом визнання за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на вказану квартиру за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виселити з вказаної вище квартири осіб, які там зареєстровані та проживають, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Покласти на відповідачів обовязок, відшкодувати позивачу сплачений судовий збір.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, змінити рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року в частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання на застосування Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виключивши з вказаного рішення абзац три резолютивної частини, а в частині вимог про виселення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначило, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27.05.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №«5»-27-05/58-МФ на строк до 26.05.2023 року, згідно якого, позичальнику було надано кредит у сумі 30 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17 % річних, що стверджується копією кредитного договору.

Згідно з п.2.3 договору, кредитні ресурси, отримані позичальником, використовуються за цільовим призначенням: для придбання земельної ділянки.

Позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені умовами договору платежі шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобовязується щомісяця, в строк з 01 по 15 число включно кожного місяця, здійснювати в складі щомісячного платежу за кредитом погашення заборгованості у розмірі, встановленому в Графіку зниження розміру заборгованості /Додаток № 1 до цього договору/.

Як вбачається з копії кредитного договору, договір підписано представником банку та позичальником, що свідчить про те, що позичальник з умовами договору був ознайомлений, повністю погодився з ними при підписанні договору.

Згідно п.6.1 договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення.

З матеріалів даної справи також вбачається, що позичальником були порушені умови кредитного договору щодо своєчасної сплати необхідного щомісячного платежу на погашення кредитної заборгованості, що вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведеної позивачем станом на 30.11.2014 року.

Станом на 30.11.2014 року, за ОСОБА_2 рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 2 145 440 грн.43 коп., яка складається: із суми строкової заборгованості за кредитом - 26629,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол. США становить 398 631 грн. 86 коп.; суми простроченої заборгованості за кредитом - 2807,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол.США становить 42 019 грн.87 коп.; суми строкової заборгованості за відсотками - 417,03 долари США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол.США становить 6 242 грн. 65 коп.; суми простроченої заборгованості за відсотками - 30019,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 14,9693 грн./1 дол.США становить 449 373 грн. 60 коп.; пені, нарахованої на суму простроченого тіла кредиту - 107 280 грн. 67 коп.; пені, нарахованої на суму прострочених відсотків, -1 141 891 грн. 78 коп.

Цей розрахунок заборгованості, відповідачі не оспорювали.

Про неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором свідчить і той факт, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2010 року у справі № 2-1613/2010 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як поручителя, було стягнуто заборгованість за вказаним вище кредитним договором в сумі 338 694 грн. 02 коп. та 1820 грн. судових витрат, всього 340 514 грн. 02 коп., що підтверджується вище вказаним рішенням суду, яке не виконано.

Судом також встановлено, що 27.05.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» /іпотекодержатель/ та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 /іпотекодавці/ укладено іпотечний договір в порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, що стверджується копією іпотечного договору, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 3551.

Предметом іпотеки є трикімнатна квартира АДРЕСА_3, загальною площею 47,0 кв. м., узгоджена сторонами ринкова вартість квартири становить 267 336 грн.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на праві приватної спільної часткової власності: по 1/3 частині на підставі свідоцтва про право власності № 37862 від 18.08.2005 року, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м. Біла Церква; по 1/6 частині на підставі договору дарування № 2329 від 11.04.2008 року, посвідченого Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області/реєстрова книга № 102, реєстровий № 11199/, що стверджується довідкою КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації.

Згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, спірна квартира належить на праві спільної часткової власності вказаним вище співвласникам - по 1/2 частині кожному.

Відповідно до п.8.4.8 іпотечного договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцями та/або позичальником будь-яких умов основного зобовязання, у тому числі, але не обмежуючись переліченими нижче, у разі несвоєчасної або неповної сплати ануїтетних платежів, несвоєчасного повернення суми основного зобовязання, в т. ч. кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки.

В ч. 1 ст. 509 ЦК України вказано - зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання /неналежне виконання/.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Вказані положення закріпленні в ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

З ч.1 ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як розяснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обовязковому порядку має зазначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Пунктом 3.4 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі здійснював зарахування коштів на погашення заборгованості за кредитними ресурсами та /або/ на сплату процентів.

За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.

В ст. 7 Закону України «Про іпотеку» вказано, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Частиною 1 ст. 33 вказаного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Умовами укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору.

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або/ умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону.

Такі вимоги надсилалися банком на адресу іпотекодавців і були ними отримані 06.12.2014 року.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволенні вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в пп. 11.3.1 та 11.3.2 п. 11 цього договору.

В пп. 11.3.1 п. 11 іпотечного договору вказано, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Позивачем обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на вище вказану квартиру.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про те, що вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.

Така думка суду першої інстанції узгоджується і з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 11.12.2013 року у справі № 6-124цс13.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, протягом дії цього Закону не може біти примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умовами, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Квартира, яка є предметом іпотеки, має загальну площу 47,0 кв. м., в якій постійно зареєстровані та проживають ОСОБА_2, який є позичальником та майновий поручитель ОСОБА_3, що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області, довідкою КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 від 02.04.2015 року.

З інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано право власності по ? частині квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки. Відомості про інші речові права відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на період дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Так як Білоцерківський міськрайонний суд Київської області розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів приходить до висновку про відмову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в задоволенні апеляційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: