Справа № 183/4511/17
Провадження № 2/183/2908/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

за участю секретаря - Данильченко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ реєстрації та обліку громадян ОСОБА_3 комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сільвестрова, 3а, в якому зареєстрований він, його син ОСОБА_4 та його колишня невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є відповідачем у справі. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2016 року, шлюб між його сином та ОСОБА_2 розірвано та його невістка переїхала проживати з новим чоловіком до другого житла, але з реєстрації не знялась та йому відомо, що вона має своє житло. Фактично відповідач з квітня 2016 року не проживає у будинку, не є його власником, власних речей там не має, не несе витрат з його утримання та сплаті комунальних послуг, а у нього наразі виникла необхідність в оформленні субсидії на комунальні послуги. У звязку з чим, позивач просив суд усунути порушення його прав, як власника будинку, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 3а на вул. Сільвестрова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві. Додатково зазначив, що пройшов рік після того, як розірваний шлюб, укладений між його сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2, однак відповідач продовжує бути зареєстрованою в належному йому житловому будинку та з реєстрації не знялась. Так в квітні 2016 року відповідач зібрала свої особисті речі та виїхала з його будинку, та більше не поверталась до нього проживати. Відповідач обіцяла йому знятись з реєстраційного обліку місця проживання, однак досі цієї обіцянки не дотрималась.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що починаючи з 2008 року вона зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 на вул. Сільвестрова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, в квітні 2016 року її чоловік ОСОБА_4 виїхав з будинку та переїхав проживати до іншої жінки та до травня місяця 2016 року вона фактично проживала у зазначеному будинку, оскільки сподівалась, що її чоловік повернеться до неї, після чого вона зібрала особисті речі та переїхала жити до помешкання її колеги. Додала, що з будинку не виганяли та вона самостійно залишила помешкання, і не намагалась вселитись до спірного будинку. Фактично вона не проживає у цьому будинку з травня 2016 року.

Представник третьої особи Відділу обліку та реєстрації громадян ОСОБА_3 комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25).

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сільвестрова, 3а (а.с. 8, 9, 10).

У вищезазначеному житловому будинку зареєстрована зокрема відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, 34), яка до 25 серпня 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача ОСОБА_4

Відповідач в зазначеному житловому будинку № 3а на вул. Сільвестрова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області з квітня-травня 2016 року не проживає, що підтверджується актом-довідкою від 07 вересня 2017 року, складеного комісією в складі голови квартального комітету ОСОБА_5 в присутності сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 12) та визнано в судовому засіданні відповідачем. Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, вона залишила зазначене житлове приміщення за власною згодою, їй не чинили перешкод в проживанні та вона не намагалась знову вселитись до будинку, що в сукупності свідчить про відсутність інтересу відповідача до спірного житла і як наслідок її заперечення проти задоволення позову не можуть бути прийняті судом, як вагомі.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає більше одного року, в будинку № 3а на вул. Сільвестрова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялась, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 порушує права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому майном, і може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку під № 3а на вул. Сільвестрова в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 справлений судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а особами відсутніми в судовому засіданні - з наступного за днем вручення його копії.

Суддя Г.Є. Майна