РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Райчук Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ГЕО", ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Rexton II» марки SsangYong, 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929 від 24.10.2015 року, укладений між ТОВ «Авто Гео» та ОСОБА_4 у формі довідки-рахунку від 24.10.2015 року серія ААЕ №024396, витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5 автомобіль «Rexton II» марки SsangYong, 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929, та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказаний автомобіль. Позов мотивований тим, що 26.02.2008 року ОСОБА_1 набула у власність транспортний засіб марки «SsangYong» модель«Rexton II», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929. В подальшому в порядку передоручення ОСОБА_6 від її імені 27.07.2013 року посвідчив у приватного нотаріуса довіреність, якою уповноважив ОСОБА_3 бути представником довірителя з питань розпорядження (продавати, обмінювати, передавати у позичку, оренду, заставу) належним позивачу цим автомобілем. 24.10.2015 року ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Авто Гео» договір доручення №9/10, згідно якого ТОВ «Авто Гео» взяло на себе зобовязання за дорученням ОСОБА_3 укласти договір купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу із третьою особою. ТОВ «Авто Гео» відчужило автомобіль ОСОБА_4, а останній ОСОБА_5, однак коштів за реалізований автомобіль ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_1, так і не сплатили. ОСОБА_3, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. За матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄДРДР за №0007887 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, що перебуває у провадженні Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області встановлено, що автомобіль марки «SsangYong» модель«Rexton II», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929 був реалізований посадовими особами ТОВ «Авто Гео» без участі власників третім особам із привласненням коштів від реалізації, а автомобіль на підставі довідки-рахунку ААЕ №462342 від 04.11.2015 року зареєстрований за ОСОБА_5, якому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №650866 від 24.11.2015 року.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року у справі №130/168/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ТОВ «Авто Гео», ОСОБА_4, ОСОБА_5, Ю.В., за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 задоволено частково, визнано недійсним договір доручення №9/10 укладений 24.10.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Гео» та ОСОБА_3

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не зявився, надавши заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просив позов задовольнити врахувавши обставини викладені в позовній заяві, обставини встановлені рішенням апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року у цивільній справі №130/168/16-ц. Крім того, представник позивача просив суд визнати причини неявки відповідача ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_7 неповажними та розглянути справу у їх відсутність. Просив вирішити питання про судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якою позов визнав в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача ТОВ «Авто Гео» не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_4, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті Урядовий Курєр, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань до суду від нього не надходило.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, причини його неявки суду невідомі. Заяв та клопотань до суду не надав.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7, судове засідання не зявився, однак засобами електронного звязку надіслав суду клопотання в якому просив, розгляд справи відкласти на іншу дату, так як він 31.10.2017 року зайнятий в іншому судовому процесі.

Суд при вирішенні клопотання про відкладення справи, вважає за необхідне зазначити наступне відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту.

В свою чергу як свідчать матеріали справи, представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7, неодноразово звертався до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в інших судових процесах, які суд задовільняв, при цьому листом суд повідомляв самого відповідача - ОСОБА_5 про недопустимість таких дій, оскільки адвокат ОСОБА_8, надає перевагу іншим клієнтам, при цьому нівелюючи інтересами ОСОБА_5 у даній справі, що призводить до необґрунтованого затягування розгляду справи. Таким чином, суд визнає причини не явки в судове засідання представника відповідача адвоката ОСОБА_7 не поважними, та враховуючи тривалий розгляд справи, в тому числі з вини відповідача, вважає за необхідне розглянути справу у його відсутність з урахуванням заперечень наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10,57,60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 26.02.2008 року була власницею автомобіля марки «SsangYong», модель«RextonII», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія СРГ №081982 виданого 1-им ВРЕР УДАІ в Хмельницькій області .

27.07.2013 року ОСОБА_6 в порядку передоручення від імені ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_3 строком дії до 27.07.2023 року, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 якою, уповноважив останнього бути представником довірителя з питань розпорядження (продавати, обмінювати, передавати у позичку, оренду, заставу) належним ОСОБА_1 автомобілем (а.с.38 т.2).

24.10.2015 року ОСОБА_3, уклав із ТОВ «Авто Гео», який є юридичною особою (а.с.60-62 т.1) договір доручення № 9/10, згідно якого ТОВ «Авто Гео» зобовязувався здійснити продаж отриманого транспортного засобу за узгодженою ціною вказаною у Додатку №1 до договору (а.с.8-10 т.1).

На підставі цього договору доручення року автомобіль марки SsangYong, модель«Rexton II» 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929 посадовими особами ТОВ «Авто Гео» був проданий згідно довідки-рахунку серія ААЕ №024396 від 24.10.2015, ОСОБА_4 за 50000 грн.(а.с.15 т.1).

Згідно довідки-рахунку серія ААЕ №462342 від 04.11.2015 року, ОСОБА_5 спірний автомобіль придбаний останнім також за заниженою ціною 149000 грн.(а.с.16 т.1)

Згідно рішення апеляційного суд Вінницької області від 13.10.2016 року визнано недійсним договір доручення №9/10 укладений 24.10.2015 року між ТОВ «Авто Гео» та ОСОБА_3, оскільки встановлено, що ОСОБА_3, вчиняючи правочин із ТОВ «Авто Гео», діяв всупереч закону та виданої на його ім'я ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_1, довіреності, оскільки таких повноважень у нього не було визначеною довіреністю від 27.07.2013 року. Тобто, ОСОБА_3 на мав права передавати належний позивачці автомобіль на реалізацію (а.с.11-14 т.1).

Як вбачається із рішення апеляційного суду яке у даній справі судом оцінюється за правилами ч.3 ст.61 ЦПК як обставини, які не підлягають доказуванню, спірний автомобіль ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2016 року, передано власнику ОСОБА_5, на відповідальне зберігання (а.с.13 зв. т.1). Згідно п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд має враховувати, що позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Керуючись вищевказаними положенням апеляційний суд зазначив, що відсутні законні підстав для задоволенні позову про визнання за ОСОБА_1, права власності на спірний автомобіль, оскільки такі вимоги є передчасними.

На даний час власником вказаного спірного автомобіля є ОСОБА_5, який зареєстрований за ним на підставі довідки рахунку серія ААЕ №462342 від 04.11.2015 року та на підставі якої на його ім'я видано свідоцтво про реєстрацію Т/З серія СХТ650866 від 24.11.2015 року.

Згідно ч.1,3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, і у відповідності до ч.3 цієї статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення

Згідно ч.3,5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі,правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи із встановлених вище обставин та норм матеріального права, Апеляційний суд Вінницької області встановив, що ОСОБА_3 та ТОВ «Авто Гео» уклали між собою договір доручення з порушенням вимог ст.215 ЦК України. Укладення даного договору в подальшому призвело до укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 24.10.2015 року, укладеного між ТОВ «Авто Гео» та ОСОБА_4 у формі довідки-рахунку від 24.10.2015 року та договору купівлі-продажу автомобіля укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у формі довідки-рахунку від 04.11.2015 року.

Згідно п.4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Таким чином суд, погоджується із доводами позивача, що наступні правочини щодо автомобіля «RextonII» марки «SsangYong», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929, набувачем якого в кінцевому результаті став ОСОБА_5 - є недійсними.

Згідно з ч.1 ст.214 ЦПК суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенні апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року у справі №130/168/16-ц у ОСОБА_1 не було волі на продаж автомобіля, а дії ОСОБА_3 вийшли за межі наданих йому довіреністю повноважень, що в кінцевому результаті призвели до вибуття спірного автомобіля із власності ОСОБА_1

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використання правового механізму, установленого ст.ст.215,216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Добросовісне придбання, згідно зі ст.388 ЦК України, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна із чужого незаконного володіння (віндикація).

Згідно ст.212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Отже суд приходить до висновку, про те що спірний автомобіль має бути витребуваний у ОСОБА_5, у звязку із його вибуттям із власності ОСОБА_1 поза її волею на виконання недійсних правочинів.

Даний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного суду України у справах №6-165цс13, 6-2776цс16,6-2233цс16.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст.ст.3,4,11 ЦПК України).

Частиною 2 ст.16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: визнання недійсним правочину, визнання права.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст.392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.

Тому суд, вважає, можливим визнати за позивачем права власності на автомобіль як спосіб відновлення порушеного права, що в свою чергу є підставою для зняття з обліку спірного автомобіля та реєстрацією його за позивачем, згідно п.8, п.40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України ст.ст.11,16, 203,215,216,236,316,317,329,388,658,659 ЦК України, ст.ст.4,8,15,58,59,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «SsangYong» модель«Rexton II» 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929від 24.10.2015 року, укладений між ТОВ «Авто Гео» та ОСОБА_4 у формі довідки-рахунку від 24.10.2015 року серія ААЕ№024396.

Витребувати на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5 автомобіль марки «SsangYong» модель«Rexton II», 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «SsangYong» модель«Rexton II», 2008 року випуску, колір чорний, номер кузова/шасі KPTG0B1FS8P262929.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ГЕО" (, р/р 6260 в ПАТ «Кредіагрікольбанк» МФО 300614, вул.Довженка,12 А м.Київ, 03057), з ОСОБА_4, АДРЕСА_1, 83085 та з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ід.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 61000 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ід.н., мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6,29000 в рівних частках судові витрати в сумі 2592 (дві тисячі пятсот девяносто дві) грн.42 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом 10 днів після його оголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення суду з моменту його отримання.

Суддя