Справа № 419/2322/16-ц
Провадження № 2/419/116/2017
28 квітня 2017 р. Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Логвиновій О. А.,
за участю: прокурора - Артеменка О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовом Військового прокурора Луганського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, спричинених злочином, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ,-
Військовий прокурор Луганського гарнізону звернувся до Новоайдарського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, спричинених злочином, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 .
Відповідно до норм законодавства, а також порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибеллю, каліцтва та інвалідністю військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених із військової служби від 23 жовтня 2015 року №46 на підставі поданих документів дружині загиблого - ОСОБА_2 призначено виплату у сумі 609 000 грн., які виплачені ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно платіжного доручення №2304 від 29.10.2015р.
На підставі викладеного, Військовий прокурор Луганського гарнізону просить суд стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду, яка спричинена вчиненням злочину в сумі 609 000 грн.
В судовому засіданні прокурор військової прокуратури Луганського гарнізону Атременко О. М. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Представник третьої особи Київського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо позовних вимог не надала.
У зв`язку з повторною неявкою відповідачаОСОБА_1 не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 10.09.2015 р. № 419/1221/15-ц, який набрав законної сили 10.10.2015р., ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 414 КК України (а.с. 7-9).
За результатами проведеного службового розслідування по факту смерті ОСОБА_3 , а також результатів досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 загинув під час виконання обов`язків військової служби, що стало підставою для виплати рідним загиблого грошового відшкодування.
Відповідно до норм законодавства, а також порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибеллю, каліцтва та інвалідністю військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених із військової служби від 23 жовтня 2015 року №46 на підставі поданих документів дружині загиблого - ОСОБА_2 призначено виплату у сумі 609 000 грн., які виплачені ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно платіжного доручення №2304 від 29.10.2015р. (а.с. 11).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі - Закон) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (даті - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
У відповідності до ст. 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно п. а ч. 1 ст. 16-2 Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 загинув в наслідок вчинення старшим солдатом ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, що підтверджується вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 10 вересня 2015 року у справі №419/1221/15-к, який набув законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За вказаних умов причинний зв`язок між незаконними (злочинними) діями ОСОБА_4 та смертю ОСОБА_3 є преюдиціальним фактом, тобто таким, що звільняється від доказування.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р. передбачено, що з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.
Крім того, п. 7 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної ради України від 23 червня 1995 року, передбачено те, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.
За вказаних умов Міністерством оборони України відшкодовано завдану шкоду рідним загиблого ОСОБА_3 за його смерть, оскільки той загинув під час виконання обов`язків військової служби. В той же час Міністерство оборони України за правилами ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, оскільки смерть ОСОБА_3 спричинена не бойовими діями чи іншими спеціальними умовами військової служби, а незаконними (злочинними) діями ОСОБА_1 .
Таким чином, витрати Міністерства оборони України, які були здійсненні при виконанні зобов`язань перед військовослужбовцем ОСОБА_3 в разі його смерті, а саме виплати в сумі 609 000 грн., згідно платіжного доручення № 2304 від 29.10.2015 р. підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи - ОСОБА_1 .
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Військового прокурора Луганського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, спричинених злочином підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 6 ст. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, який, відповідно до ЗУ Про судовий збір, складає 9 135 грн.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Згідно ст. ст. 22, 1166, 1191 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 57, 58, 59, 60, 81, 88, 179, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Військового прокурора Луганського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, спричинених злочином, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий: О. М. Іванова
Повний текст заочного рішення виготовлено 03.05.2017р.