Справа №583/1134/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мовчан Н. В.
Номер провадження 22-ц/788/1091/17 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Сумського обласного центру зайнятості

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості, третя особа: директор Охтирського міськрайонного центру зайнятості Кочетова Ольга Олександрівна

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

08 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який мотивує тим, що починаючи з 22 вересня 2005 року вона працювала на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості. Наказом Сумського обласного центру зайнятості № 43-к від 12 березня 2016 року її було звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням штатів за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільення незаконним та таким, що проведене з порушенням норм трудового законодавства, оскільки не було враховано її переважне право на залишення на роботі, їй не запропонували вакантних посад. Окрім того, в результаті неправомірних дій відповідача, які полягають у незаконному звільненні її з роботи, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає в її психологічних переживаннях та стражданнях. Просить визнати незаконним та скасувати наказ № 43-к від 12 березня 2016 року директора Сумського обласного центру зайнятості про звільнення її з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості; поновити її на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з дня незаконного звільнення; стягнути з Сумського обласного центру зайнятості на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 14 березня по день фактичного розрахунку; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Рішенням суду від 23 травня 2016 року з урахуванням ухвали від 26 травня 2016 рок про виправлення описок позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 43-к від 12 березня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 14 березня 2016 року.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 9141 гривню 12 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14 березня 2016 року по 23 травня 2016 року включно, з послідуючим відрахуванням з цієї суми всіх необхідних платежів та зборів.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості на користь Є.Д. 1000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Сумського обласного центру зайнятості в дохід держави судові витрати у сумі 1102 гривні 40 копійок.

Рішення підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року в даній справі скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості щодо скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на попередній посаді та стягнення моральної шкоди скасовано.

Справу в зазнченій частині передано на новий апеляційний розгляд.

Рішення суду апеляційної інстанції в іншій частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без змін.

В апеляційній скарзі Сумський обласний центр зайнятості, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що в частині переважного залишення на посаді при скороченні посади у відділі активної підтримки безробітних Охтирського центру зайнятості враховувались освіта, продуктивність праці, підвищення кваліфікації, результати перевірки знань, стаж в установі та інші законодавчо визначені чинники, що судом першої інстанції не враховано. Висновки суду про те, що позивачу не були запропоновані наявні вакантні посади, а саме: заступника директора-начальника відділу взаємодії з роботодавцями та фахівця з питань зайнятості І категорії не відповідають дійсності, оскільки вказані посади вакантними не були, на них були переведені інші працівники міськрайонного центру зайнятості. Охтирський міськрайонний центр зайнятості і Сумський обласний центр зайнятості є окремими самостійними юридичними особами. Враховуючи наведене, відповідно до ст. ст. 40, 49-2 КЗпП України при звільненні позивача їй повинні були пропонувати тільки наявні вакантні посади у Охтирському міськрайонному центрі зайнятості, яких не було. Суд першої інстанції безпідставно вирішив, що моральна шкода, заподіяна позивачу відповідачем, очевидна в зв'язку з незаконним звільненням та утриманням заробітної плати, оскільки обґрунтування моральної шкоди і її причинного зв'язку з діями відповідача відсутні, а лікарняний лист не є належним доказом спричинення моральної шкоди.

З врахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегією суддів переглядається рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на попередній посаді та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Сумського обласного центру зайнятості Веклич Л.В. та третьої особи Кочетової О.О., які підтримали апеляційну скаргу, позивача та її представника ОСОБА_6, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Сумського обласного центру зайнятості в частині оскарження рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, в порушення вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, відповідачем до суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання ним вимог ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільненні позивача, в частині доведення до неї переліку вакантних посад в структурі Сумського обласного центру зайнятості та отримання її згоди на переведення чи відмови від такої пропозиції.

Проте, з такими висновками погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом директора Сумського обласного центру зайнятості № 122 від 22 вересня 2005 року ОСОБА_3 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості з 22 вересня 2005 року (Т. 1, а. с. 14).

З 01 квітня 2015 року позивач була переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Охтирського міськрайонного центру зайнятості (Т 1, а. с. 10-11).

Наказом Сумського обласного центру зайнятості від 28 жовтня 2015 року № 118 затверджено структури базових центрів зайнятості, зміни до штатних розписів базових центрів зайнятості (Т. 1, а. с. 17).

З урахуванням змін до штатного розпису Охтирського міськрайонного центру зайнятості на 2015 рік було затверджено 25 штатних посад, з яких виведені 7, в тому числі, провідний фахівець з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних, та введено 2 посади: заступник директора-начальник відділу взаємодії з роботодавцями та фахівець з питань зайнятості І категорії відділу активної підтримки безробітних (Т. 1, а. с. 98).

Наказом Сумського обласного центру зайнятості № 133 від 30 листопада 2015 року введено в дію з 10 грудня 2015 року зміни до штатних розписів центрів зайнятості Сумської обласної служби зайнятості; попереджено працівників про можливе майбутнє вивільнення з 10 грудня 2015 року (Т. 1, а. с. 16; 21).

09 грудня 2015 року ОСОБА_3 попереджено про можливе майбутнє вивільнення у зв'язку з затвердженням та веденням в дію з 10 грудня 2015 року штатного розпису та граничної чисельності працівників Сумської обласної служби зайнятості за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а. с. 97).

Наказом Сумського обласного центру зайнятості від 12 березня 2016 року № 43-к її було звільнено з займаної посади в зв'язку зі скороченням штатів за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1, а.с. 15).

За змістом ст. 64 ГК України, підприємство (тобто роботодавець) має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Отже, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в тій частині, що оскільки у період з 09 грудня 2015 року по 19 грудня 2016 року в усіх базових центрах області малася 21 вакантна посада (довідка №11-10/912 від 10 травня 2016 р. - т. 1, а. с. 59), а позивачу жодна з них не пропонувалась, тому звільнення її з роботи є незаконним.

Зокрема, згідно пунктів 1, 2, 6 розділу І, пунктів 3-5 розділу V Положення про державну службу зайнятості (в редакції чинній на час вирішення спору у цій справі) центральний апарат Служби, регіональні (обласні) та базові (міські, районні, міськрайонні) центри зайнятості є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах, кутові штампи і печатки із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом згідно ЄДРПОУ, інші печатки та штампи за потреби.

Базовий центр зайнятості очолює директор, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою Служби, за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації.

Директор базового центру зайнятості може мати заступників. Призначення заступників директора та заступників директора - начальників відділів здійснюється директором регіонального центру зайнятості за поданням директора базового центру зайнятості.

Директор базового центру зайнятості здійснює керівництво діяльністю цього центру та несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань та функцій, ефективну роботу центру, цільове використання коштів Фонду в межах затвердженого кошторису видатків, належне використання виділеного у розпорядження центру майна і матеріальних цінностей, виконання наказів і доручень Голови Служби та директора регіонального центру зайнятості.

Директор базового центру без доручення діє від імені центру, представляє його інтереси у взаємовідносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, об'єднаннями громадян тощо, укладає договори, видає довіреності на представництво інтересів центру.

Структура та штатний розпис базового центру зайнятості затверджуються директором відповідного регіонального центру зайнятості в межах затвердженої директором регіонального центру зайнятості граничної чисельності.

Кошторис видатків базового центру зайнятості затверджується директором регіонального центру зайнятості в межах кошторису видатків регіонального центру зайнятості.

Сумський обласний центр зайнятості як регіональний та Охтирський міськрайонний центр зайнятості як базовий є окремими юридичними особами централізованої системи державної служби зайнятості України, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру підприємців та організацій України з кодами: 03491406 та 21112909 відповідно.

З наведеного вбачається, що позивачу належало запропонувати тільки вакантні посади у роботодавця-юридичної особи Охтирського міськрайонного центру зайнятості, а не по усіх інших центрах зайнятості Сумської області (самостійних юридичних особах), як помилково зазначив суд першої інстанції.

Крім того, як вбачається з довідок та доповідних записок в інших центрах зайнятості Сумської області вакантні посади, які існували, а також новостворені вакантні посади відповідно до змін структури та штатного розпису базових центрів зайнятості, затверджених наказом Сумського обласного центру зайнятості від 28 жовтня 2015 року № 118, були запропоновані працівникам цих центрів зайнятості, які попереджались про можливе майбутнє вивільнення (а. с. 185-217).

Після введення в дію нового штатного розпису з 10 грудня 2015 року особам, посади яких скорочувалися, було повідомлено про 2 нові посади. Письмово пропозиції вакансій здійснювалися 09 лютого 2016 року, у день перед звільненням. Проте, в цей день позивач пішла на лікарняний (до 12 березня 2016 року). 09 лютого 2016 року у роботодавця були 2 нові вакантні посади, які необхідно було запропонувати працівникам до їх звільнення 10 лютого 2016 року.

На посаду заступника директора-начальника відділу взаємодії з роботодавцями була прийнята особа, яка мала відповідні кваліфікаційні характеристики, стаж роботи на керівних посадах та добре зарекомендувала себе в роботі відділу взаємодії з роботодавцями. Вакансія провідного фахівця з питань зайнятості у відділі взаємодії з роботодавцями, яка з'явилася після переведення особи на посаду заступника директора-начальника відділу була запропонована особі, що працювала в цьому ж відділі і підлягала скороченню - ОСОБА_8, остання погодилася на її зайняття.

Інша нова посада за штатним розписом - фахівця І категорії з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних була запропонована ОСОБА_9 Останній надав згоду на зайняття посади, також підлягав скороченню, працював інженером з комп'ютерних систем та добре орієнтується у інформаційно-аналітичній системі зайнятості України, за допомогою якої надаються послуги. Крім того він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, на момент виходу позивача з лікарняного в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості були відсутні вакансії, які можна було б запропонувати позивачу.

Проте на вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та доводи відповідача не перевірив.

Колегія суддів не може взяти до уваги твердження позивача та її представника про те, що на час попередження позивача в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості існувала тимчасово вакантна посада провідного фахівця з питань зайнятості відділу організації працевлаштування населення, яку повинні були їй запропонувати. Ще до попередження позивача, а саме: 01 грудня 2015 року, працівник цього ж відділу ОСОБА_7, яка має більший стаж роботи в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості ніж ОСОБА_3 та працювала на постійній посаді, але ця посада підпадала під скорочення, дала згоду на переведення на цю тимчасову посаду (а. с. 96).

Слід погодитися з доводами відповідача і в тій частині, що приймати на роботу осіб, пропонувати вакантні посади роботодавець має право на власний розсуд, виходячи з їх кількості, кваліфікації кандидатів, характеру їх попередньої роботи, завдань та інтересів служби. При цьому в процесі працевлаштування осіб, які підлягають звільненню у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, на вакантні посади і робочі місця, не діють правила про перевагу на залишення на роботі, встановлені ст. 42 КЗпП України. Ніяких переваг на працевлаштування, на переведення на іншу роботу в разі звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у такому випадку не встановлено, тобто переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду. Перше право за більш кваліфікованими працівниками визнається ст. 42 КЗпП України, друге - ні.

Зазначене також спростовує доводи позивача та її представника про те, що позивач у зв'язку з тим, що має вищу освіту, мала переважне право перед ОСОБА_9 на переведення на нову посаду - фахівця І категорії з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних.

Отже, за встановлених фактичних обставин, не можна визнати обгрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність скасування наказу відповідача про звільнення позивача й поновлення її на раніше займаній посаді у зв'язку з недотриманням роботодавцем встановленого законом порядку звільнення. Відтак доводи апеляційної скарги у цій частині заслуговують на увагу.

У зв'язку з тим, що звільнення позивача було здійснено відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства, відсутні підстави для відшкодування на її користь моральної шкоди.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати Сумському обласному центру зайнятості за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Сумського обласного центру зайнятості в частині оскарження рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 травня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Сумського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні цих позовних вимог.

Компенсувати Сумському обласному центру зайнятості судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1818 гривень 96 коп. за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -