Справа № 405/3236/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2017 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Шевченко І.М.,

при секретарі - Фришко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

встановив:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградської області ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, без вилучення паспортного документа, з наступним обґрунтуванням.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 50386001 про стягнення з Державного підприємства Маловисківський спиртовий завод на користь фізичних, юридичних осіб та держави коштів у розмірі 2386165,08 грн. У тому числі у межах відповідного зведеного виконавчого провадження перебуває ряд виконавчих проваджень, серед яких стягувачем значиться:

- відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Маловисківському районі Кіровоградської області (виконавчий лист № 17/120 від 27.03.2009, що видав Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, наказ № 15/349 від 19.12.2005, що видав Господарський суд Кіровоградської області, виконавчий лист № 2а-1303/08/1170 від 11.02.2011, що видав: Кіровоградський окружний адміністративний суд, виконавчий лист № П/811/3856/14 від 02.03.2015, що видав Кіровоградський окружний адміністративний суд, із загальним розміром заборгованості - 46418,74 грн.);

- ОСОБА_3 за виконавчим документом про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмір 1080,00 грн., ОСОБА_4 - у розмірі 183,00 грн.;

- Маловисківське об'єднання управління пенсійного фонду України Кіровоградської області, в тому числі щодо стягнення заборгованості по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до органів ПФУ, яка виникла з жовтня 2004 року по грудень 2010 року в кількості 32 виконавчих документа на загальну суму 996678,25 грн. (на підтвердження у матеріалах судового провадження наявний лист від стягувача від 12.10.2016 № 3321/06-27).

Маловисківський спиртовий завод є державним підприємством, втім враховуючи вищевказані виконавчі провадження на відповідні вимоги не поширюються положення мораторію на примусову реалізацію майна підприємств державної власності. Зокрема, згідно ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Саме тому, державний виконавець уповноважений на примусову реалізацію майна державного підприємства навіть того, яке використовується у виробничій діяльності для забезпечення майнових вимог за вищевказаними виконавчими документами.

Постановою про передачу виконавчого провадження заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з питань державної виконавчої служби - начальника державної виконавчої служби ОСОБА_5 від 05.07.2016 передано зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з Державного підприємства Маловисківський спиртовий завод на користь фізичних, юридичних осіб та держави з Маловисківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

08.07.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області прийнято зведене виконавче провадження до виконання про що винесено відповідні постанови. Оскільки виконавчі документи, що перебували у межах зведеного виконавчого провадження, не були виконані, державним виконавцем застосовано ряд заходів примусового виконання рішення та здійснена детальна перевірка майнового стану боржника.

Так, в ході примусового виконання державним виконавцем 08.07.2016 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

З метою виявлення належних боржнику коштів та майна державним виконавцем направлено запити до органів фіскальної служби органів, органів, які здійснюють реєстрацію майна. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості, щодо зареєстрованого нерухомого майна за боржником.

Згідно відповіді Державної податкової служби у Кіровоградській області стало відомо про відкриті рахунки боржника. Державним виконавцем 18.07.2016 винесено постанови про арешт коштів боржника та направлено на виконання до банківських установ. Згідно повідомлень банківських установ кошти на дані рахунки або відсутні або рахунок закрито і він не обслуговується.

На підставі відповідей Державної інспекції сільського господарства у Кіровоградській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку майна за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України в Кіровоградській області на обліку Державного підприємства Маловисківський спиртовий завод значиться ряд транспортних засобів 1970-1980 років випуску. Втім, у відповіді боржника зазначено, що всі транспортні засоби або вже були реалізовані виконавчою службою або списані або не рахувались на підприємстві станом на 01.01.2005 року і не обліковуються на балансі на даний час.

Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна засвідчують відсутність будь-якого зареєстрованого нерухомого та заставного майна за Державним підприємством Маловисківський спиртовий завод та підтверджують наявність арешту накладеного на все рухоме та нерухоме майно боржника.

Копія касової книги та довідка від 19.07.2016, надані боржником, також засвідчують відсутність коштів.

Крім того, у своїх заявах, боржником неодноразово зазначалось, що інше майно вказане в довідці від 23.09.2016 відсутнє.

Втім, при аналізі матеріалів виконавчого провадження встановлено, що на балансі боржника перебуває ряд обєктів нерухомого майна, які не зареєстровані у встановленому законом порядку.

У тому числі, згідно наказу Фонду державного майна України «Про включення до переліку об'єктів незавершеного будівництва, що підлягають приватизації» від 06.11.2000 № 2292 до переліку об'єктів незавершеного будівництва державної власності, що підлягають приватизації включено базу індустрії Маловисківського спиртового заводу у м. Мала Виска Кіровоградської області. Накази фонду державного майна України розміщенні на Інтернет сайті свідчать, що ще з 2007 року база індустрії Маловисківського спирт заводу була включена до поіменного переліку об'єктів приватизації державної власності груп А, Д, Е та Ж та очікуване надходження коштів від їх приватизації у 2007 році.

03.11.2016 державним виконавцем за адресою пров. Ватутіна 23Б, м. Мала Виска, Кіровоградська область винесено постанову про опис та арешт майна боржника під час якої виявлено, що дані об'єкти бази є недобудовами, перебувають у занедбаному стані; жодних об'єктів рухомого майна не містять. Фактично дана база складається з недобудованих пустих приміщень, які у виробничій діяльності підприємства боржника не використовуються.

Згідно відповіді Маловисківської міської ради стає відомо, що пров. Ватутіна перейменовано у пров. Професійний, а також те, що від керівника Державного підприємства Маловисківський спиртовий завод 21.03.2017 надійшло клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під комплекс будівель колишньої бази індустрії за адресою: пров. Професійний 25-А (колишня назва Ватутіна), м. Мала Виска. Також у відповіді вказано, що адреса нерухомого майна в матеріалах інвентар бюро вказана: пров. Ватутіна 23Б, м. Мала Виска, але ДП «Маловисківський спиртовий завод» не надав свідоцтво на право власності на об'єкти незавершеного будівництва.

Тобто керівником юридичної особи боржника вчиняються дії, які змінюють майновий стан державного підприємства Маловсиківський спиртовий завод, але про які останній, порушуючи обов'язок вказаний у ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив відділ примусового виконаний рішень.

Керівник боржника - директор ДП «Маловисківський спиртовий завод» ОСОБА_2 ухиляється від виконання зведеного виконавчого провадження. Не виконує вимоги державного виконавця, не дивлячись, що ряд виконавчих документів систематично виконується органами виконавчої служби більше 10 років (пів року провадження на виконанні - повернення стягувачу у зв'язку з відсутню виявленого майна, потім повторне предявлення до виконання); чинить перепони у виконанні рішень. Стосовно нього відкрито кримінальне провадження № 0000038 від 24.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України (умисне невиконання рішення суду), оскільки боржником після винесення постанови про арешт коштів боржника було відкрито нові рахунки.

Разом з тим, згідно заяви стягувача, боржником у самостійному порядку, 23.06.2016 та 20.07.2016 було погашено заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 3784,25 грн. та 8989,61 грн. Виникає обставина за якої боржник із наявним арештом на все рухоме та нерухоме майно, арешт грошових коштів на всіх виявлених рахунках здобуває певні кошти (ресурси), якими самостійно розпоряджається оминаючи порядок виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Головне управління ДФС України вказує, що ДП «Маловисківський спиртовий завод», фінансова звітність за 2016 рік не подавалась. Це зайвий раз підтверджує, що жодна підприємницька діяльність боржником не здійснюється, а його керівництво порушує норми не лише Закону України «Про виконавче провадження», а й податкового законодавства.

Відповідно до інформації з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником та підписантом вищевказаної юридичної особи є ОСОБА_2.

У відповіді відділу адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Кіровоградській області, вказано, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4

У відповіді УДМС України в Кіровоградській області вказано, що 20.08.2010 ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон ЕН 249901, орган видачі 3501.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з чим державний виконавець вважає за необхідне тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Дослідивши матеріали подання та зясувавши обставини справи суд прийшов до наступного.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Щодо можливості обмеження особи в праві вільного виїзду за межі України лише на підставі та в порядку встановленому законом суд виходить з наступного.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), у порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, в разі доведення факту ухилення боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи від виконання покладених на нього зобовязань (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов'язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

В підтвердження факту ухилення керівника боржника - юридичної особи від виконання зобовязань покладених на боржника судовими рішеннями, державний виконавець посилається на те, що ОСОБА_2 не вживає заходів до самостійного виконання зобовязань покладених на боржника. З цих підстав державний виконавець прийшов до висновку про те, що боржник навмисно ухиляється від сплати боргових зобовязань.

З такою позицією державного виконавця суд не погоджується виходячи з того, що самостійне невиконання керівником боржника - юридичної особи зобов'язань не може свідчити про його умисне ухилення від виконання покладених на боржника обов'язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_2 без поважних причин від виконання зобов'язань покладених на боржника судовими рішеннями.

Крім того, для застосування обмеження у праві виїзду за кордон необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження в світлі сприяння погашенню зобовязань покладених на боржника судовими рішеннями, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду в повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню зобовязань покладених на боржника.

Поряд з цим, обмеження конституційного права громадянина на вільне залишення території України в звязку з ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями є обґрунтованим лише за умови вжиття державним виконавцем всіх заходів, спрямованих на примусове виконання рішень, неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення всіх можливих виконавчі дії.

Однак, державним виконавцем не надано достатніх доказів на підтвердження вчинення виконавчих дій спрямованих на реалізацію наявного у боржника рухомого та нерухомого майна, як і не надано доказів на підтвердження неможливості звернення стягнення на вказане майно.

При цьому, матеріали подання також не містять даних про розмір невиконаних зобов'язань боржником, що в свою чергу, позбавляє суд можливості визначити до якого саме моменту мають діяти обмеження, тобто виконання якої частини зобов'язання, покладеного на боржника рішеннями, буде підставою для їх припинення.

На підставі викладеного та враховуючи не доведення факту умисного, свідомого ухилення керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовими рішеннями, не доведеність вчинення державним виконавцем всіх виконавчих дій спрямованих на реалізацію наявного у боржника майна, відсутність даних про розмір невиконаних зобов'язань боржником, а також беручи до уваги відсутність підтвердження доцільності встановлення відносно керівника боржника - юридичної особи обмеження у праві виїзду за межі України, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

постановив:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградської області ОСОБА_1 про встановлення в межах зведеного виконавчого провадження № 50386001 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом пяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу постановлену без участі особи, яка її оскаржує, подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда І.М. Шевченко