У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_7, про встановлення порядку користування квартирою за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 27 грудня 2012 року, укладеного з матір'ю - ОСОБА_8, вона є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 є власником іншої 1/2 частки зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 вересня 1993 року. Відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, зареєстровані та фактично проживають у вказаній квартирі, тобто мають право користування вказаною нерухомістю.

Зазначала, що відповідачі перешкоджають їй у доступі до квартири № 46 за вищевказаною адресою, вона не може потрапити до квартири. Незважаючи на те, що вона зареєстрована і проживає в іншому місці, у неї є право на володіння і користування 1/2 часткою квартири, яка належить їй на праві власності.

Загальна житлова площа квартири становить 36,5 кв. м, тому на її частку у праві власності на квартиру припадає 18,25 кв. м.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила судвиділити їй у користування кімнату, площа якої наближена до 18,25 кв. м, а саме, кімнату площею 13,9 кв. м, співвласнику виділити інші дві житлові кімнати, а нежилі приміщення (кухню, ванну, туалет, коридори) залишити у спільному користуванні; оскільки вхід на балкон існує тільки через кімнату, яку вона просить виділити їй у користування, тому просила суд і балкон виділити їй у користування для забезпечення можливості її ізольованого проживання у кімнаті.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_4 кімнати площею 12,2 кв. м і 10,4 кв. м (літ. 8 і 6 згідно з технічним паспортом на квартиру від 7 листопада 2012 року), а ОСОБА_3 - кімнату площею 13,9 кв. м та балкон площею 0,9 кв. м (літ. 5 та І згідно з технічним паспортом на квартиру від 7 листопада 2012 року). Кімнати, позначені на плані квартири цифрами 1 (площею 6,9 кв. м), 2 (площею 1,0 кв. м), 3 (площею 2,2 кв. м), 4 (площею 4,7 кв. м), 7 (площею 1,1 кв. м), 9 (площею 4,2 кв. м) залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року рішення районного суду змінено. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_4 кімнату площею 10,4 кв. м, а ОСОБА_3 кімнату площею 12,2 кв. м. Кімнату площею 13,9 кв. м та балкон площею 0,9 кв. м (літ. І) та приміщення, позначені на плані квартири цифрами: 1 (площею 6,9 кв. м), 2 (площею 1,0 кв. м), 3 (площею 2,2 кв. м), 4 (площею 4,7 кв. м), 7 (площею 1,1 кв. м), 9 (площею 4,2 кв. м) залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що у користуванні співвласникам підлягають виділенню частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, що не змінює часток співвласників у праві власності на спільне майно, і не порушує їх прав як співвласників. Крім того, проживання відповідача ОСОБА_6 із сім'єю в певній кімнаті та проведення ним ремонту в квартирі не має правового значення для перешкоди їй у праві користування власністю, оскільки ці особи не є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), та вимогам закону.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, виходив із того, що необхідно визначати такий варіант користування квартирою, який найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників, тому встановив порядок користування спірною квартирою з урахуванням інтереси та права ОСОБА_4 на балкон площею 0,9 кв. м.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 27 грудня 2012 року є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Власником іншої 1/2 частки зазначеної квартири є ОСОБА_4 Увказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_5, їх син - ОСОБА_6, та онука - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, вона складається з: трьох жилих кімнат площею 13,9 кв.м, 10,4 кв. м і 12,2 кв. м, балкону площею 0,9 кв. м, передпокою площею 6,9 кв. м, вбиральні площею 1,0 кв. м, ванни площею 2,2 кв. м, кухні площею 4,7 кв. м, кладової площею 1,1 кв. м, коридору площею 4,2 кв. м.

ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає.

Загальна житлова площа спірної квартири становить 36,5 кв. м, тому на частку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності на квартиру припадає по 18,25 кв. м.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Аналіз цієї норми права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У порушення наведених норм права та вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на доводи позивача про те, що кімнату площею 13,9 кв. м фактично займають ОСОБА_6 зі своєю дружиною та дочкою, тому залишення у спільному користуванні обох співвласників цієї кімнати та балкону призведе до того, що між співвласниками та членами сім'ї ОСОБА_4, які проживають у квартирі, виникатимуть конфлікти щодо порядку користування кімнатою площею 13,9 кв. м, не надав цим доводам належної правової оцінки.

При цьому апеляційний суд не врахував, що виділена ОСОБА_3 кімната площею 12,2 кв. м на 6,05 кв. м менша від належних їй 18,25 кв. м та на 1, 7 кв. м від площі кімнати, яку вона просила надати їй у користування, а кімната площею 13,9 кв. м за площею є найбільш наближеною до частки житлової площі, що припадає на її частку у власності.

Отже, виділивши ОСОБА_3 у користування кімнату меншою площею, ніж вона просила, яка є значно меншою від реальної ідеальної частки, встановив порядок користування квартирою, який фактично не вирішує спір між сторонами, не сприяє врегулюванню конфліктної ситуації щодо порядку користування квартирою.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року скасувати, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик