Справа № 487/810/16-ц
Провадження № 2/487/64/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2016 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що внаслідок порушення відповідачами зобов'язань за кредитним договором, позивачу було нанесено збитки на суму 504531,42 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, в тому числі і з тих підстав, що минули строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 19599,00 дол. США, з розрахунку в розмірі 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 червня 2006 року по 12 червня 2013 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2011 року у справі №2-591/11 (далі - Рішення суду)стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму кредиту - 12832,73 доларів США, що станом на 12.08.2010 року становить 101 250,24 грн., суму процентів - 2945,42 доларів США, що станом на 12.08.2010 року дорівнює 23239,36 грн., суму пені 4093,19 грн., а також 1405,82 грн. на відшкодування судових витрат.

Згідно повідомлення Центрального відділу Державної виконавчої служби міста Миколаєва від 30.11.2016 року за №50190, станом на 30.11.2016 року Рішення суду не виконано, залишок заборгованості по виконавчому листу №2-591/11, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва складає 106595,65 грн., виконавчий збір - 10659,82 грн.

Тобто, із змісту вказаного висновку вбачається, що тіло кредиту в сумі 12382,72 долари США на час розгляду справи не погашена. Сторони вказану обставину підтвердили.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (далі - Договір Уступки).

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 13 червня 2006 року.

Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору.

Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

ПАТ "ДельтаБанк" звертаючись до суду з позовом просив стягнути з відповідача за боргованість за Кредитним договором, а саме: не погашену йому суму заборгованості по кредиту станом на 05.02.2016 року яких - 332273,68 грн. - тіло кредиту, що згідно розрахунку (а.с.26) складає саме 12832,73 дол.США, які стягнуті Рішенням суду на користь ПАТ "УкрСиббанк" до уступки ним права вимоги ПАТ "Дельта Банк" згідно Договору Уступки, а також просив стягнути нараховані відсотки в сумі 172257,74 грн. до 24.03.2013 року (початок періоду нарахування відсотків у розрахунку не зазначений а.с.26).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст. 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до Правової позиції, висловленої у Постанові Верховного суду України у справі №6-157цс16, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином в задоволенні вимог ПАТ "ДельтаБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення тіла кредит та процентів за користування кредитом станом на 12.08.2010 року слід відповити, оскільки вони вже стягнуті з відповідачів Рішення суду.

Вимоги про стягнення процентів за користування кредитом з ОСОБА_2 після 12.08.2010 року є обгрунтованими, з урахуванням зазначеного правового висновку верховного суду України, оскільки тіло кредиту на час їх нарахування не погашене.

Але, відповідачем подано заяву про застосування загального строку позовної давності до заявлених вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5ст. 267 ЦК України).

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в межах строків позовної давності - нараховані (право вимоги яких виникло) протягом трьох років до звернення до суду, що згідно розрахунку (а.с.26) складає 7361,29 грн. (24.02.2013 - 73,09 + 163,52 та 24.03.201314.18 + 33.51).

Крім того, виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного договору поруки від 13 червня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий Банк» та ОСОБА_3 (поручитель), ОСОБА_2 (боржник) згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 0 від 13 червня 2006 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несе перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Порука є одним із способів забезпечення зобов'язань при укладенні кредитних договорів та має зобов'язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов'язання та про договори .

Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником в'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, кодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави суду прийти до висновку, що початковим перебігом строку дії договору поруки, яким такий строк не встановлено, є саме день настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно з п. 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2006 року дата повернення Кредиту - не пізніше 12 червня 2013 року.

Відповідно до п.3.2 Договору Поруки порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору.

Банк з позовом до суду про стягнення з поручителя процентів за користування кредитом протягом 6 місяців після виникнення права вимоги (остання виникла 24.03.2013 року), не звернувся, а тому в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_3, є припиненою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а позов в частині вимог до ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 110,42 грн. (7361, 29 /504531,42 х 7567,97).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 задовольнити частвково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 7361,29 грн. заборгованості.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 110,42 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя А.В. Біцюк