Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3788/15-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 31 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 30 серпня 2013 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_2, рухаючись автомобілем "ВАЗ-2109", номерний знак НОМЕР_1, по вул. Перемоги в м.Житомирі, в напрямку вул.Максютова, в районі перехрестя з вул.Каракульною, порушив вимоги п.п.2.3 "б", 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на нього. Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі.

Позивач зазначає, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та йому встановлена інвалідність ІІ групи.

Окрім того, внаслідок неправомірних дій відповідача йому спричинено матеріальну шкоду, яка складається з витрат, пов'язаних із тривалим лікуванням, придбанням ліків, протезуванням, санаторно-курортним лікування, а також витрат на посилене харчування.

Також на його користь підлягає стягненню втрачений заробіток за період тимчасової непрацездатності, а також у звязку зі стійкою втратою працездатності.

З огляду на вищезазначене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь витрати на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, понад ліміт відповідальності страховика у розмірі 94900 грн. 75 коп., додаткові витрати, пов'язані із необхідністю санаторно-курортного лікування у розмірі 11040 грн., витрати на посилене харчування у розмірі 2240 грн. 35 коп., а також 60000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Також просив стягнути з ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" на свою користь витрати на відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із лікуванням у розмірі 15634 грн. 81 коп., витрати на відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із неотриманням доходу внаслідок тимчасової непрацездатності у розмірі 13561 грн. 44 коп., витрати на відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності у розмірі 70803 грн. 75 коп., а також відшкодувати спричинену моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на користь ОСОБА_1 4587 грн. 60 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із лікуванням; 70803 грн.75 коп. на відшкодування шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 80391 грн. 35 коп.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37926 грн. 75 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом та ушкодженням здоров'я; 10680 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних із необхідністю санаторно-курортного лікування, та 17000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 65606 грн. 75 коп.

Стягнуто з ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" на користь держави 1682 грн. 44 коп. судового збору.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави 1461,60 грн. Судового збору

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія" , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" і ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказує, що при вирішенні спору судом першої інстанції неправомірно застосовано діючу редакцію Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" замість тієї, яка діяла на момент укладення договору (полісу) №АВ/4973208 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зміни до вказаного Закону набрали законної сили 4 лютого 2013 року, а договір (поліс) №АВ/4973208 укладений 13 січня 2013 року, термін дії з 17 січня 2014 року до 16 січня 2014 року. Таким чином, вважає, що суд повинен був керуватися редакцією Закону, яка діяла на момент укладення договору страхування.

Крім того, не погоджується із застосуванням до спірних правовідносин норм ст.1197 ЦК України.

Також зазначає, що матеріали справи не містять відомостей щодо того, які доходи отримував позивач від своєї трудової діяльності після встановлення йому ІІ групи інвалідності, та який розмір відшкодування отримував за рахунок загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Стверджує, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди належним чином не обгрунтував її розмір та неправомірно застосував до даних правовідносин положення Закону в редакції, що діяла на момент ДТП.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1, під час руху даного транспортного засобу по вул. Перемоги в м. Житомирі, в напрямку вул. Максютова, в районі перехрестя з вул. Каракульною, порушив п.2.3.б, п.п.12.3,18.1 Правил дорожнього руху України, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_1, який перетинав проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході, та здійснив наїзд на останнього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівого ліктьового суглобу, закритого перелому пятої пясної кістки, закритих переломів нижньої третини лівих велико- та малогомілкових кісток, крапкової рани в нижній третині лівої гомілки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

На час вказаної ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у приватному акціонерному товаристві « СТ «Гарантія» згідно з полісом №АВ/4973208, укладеним 16 січня 2013 року ( ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю, становить 100000 грн.; ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, передбачений у розмірі 50000 грн.).

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 лютого 2015 вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано, а провадження у справі в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства до суду першої інстанції.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

За правилами ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана зі смертю потерпілого.

Згідно з п.п. 24.1,24.2 ст.24 Закону у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя

Мінімальний розмір страхового відшкодування ( регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.1 цієї статті.

Матеріали справи свідчать, що позивач з 30 серпня 2013 року по 8 жовтня 2013 року, перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунальної установи Центральна міська лікарня №2. Окрім того, протягом періоду з 24 грудня 2014 року по 26 січня 2015 року проходив курс стаціонарного лікування у відділенні кістково-гнійної хірургії з приводу МОС хибного суглобу лівої великогомілкової кістки, ускладненого нагноєнням. Під час лікування ОСОБА_1 за власні кошти були придбані необхідні медикаменти та вироби медичного призначення.

Вказані обставини підтверджуються довідками зазначених медичних закладів, а також чеками.

Окрім того, листки тимчасової непрацездатності свідчать про те, що позивач протягом періоду з 9 по 25 жовтня 2013 року, з 26 жовтня 2013 року по 25 грудня 2013 року проходив курси стаціонарного та амбулаторного лікування.

Оскільки позивач не надав страховику документи, які підтверджують розмір понесених ним витрат на лікування, суд обгрунтовано застосував до спірних правовідносин положення п.п. 24.1, 24.2 ст.24 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та стягнув з ПрАТ «СТ «Гарантія» 4586 грн. 60 коп. витрат, повязаних з лікуванням.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про необхідність стягнення з ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь позивача 70803 грн. 75 коп. на відшкодування шкоди, повязаною зі стійкою втратою працездатності.

Так, відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

За правилами ч.1 ст.1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя заробітку ( доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку ( доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоровя, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток ( дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоровя або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоровя. Якщо середньомісячний заробіток ( дохід) потерпілого є меншим від пятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції врахував ту обставину, що з 27 грудня 2014 року позивачеві встановлена друга група інвалідності на строк до 1 січня 2015 року. З 1 січня 2015 року йому повторно встановлена 2 група інвалідності на строк до 1 лютого 2017 року.

Згідно з довідкою Обласного центру медико-соціальної експертизи ступінь втрати позивачем загальної працездатності становить 70 %.

Судом також встановлено, що середньомісячний заробіток позивача до даної дорожньо-транспортної пригоди становив 3390 грн. 36 коп. Відтак, при визначенні розміру відшкодування шкоди у звязку зі стійкою втратою працездатності суд обгрунтовано виходив з пятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст.26-1 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

За таких обставин, вірним є висновок суду про необхідність стягнення з ПрАТ «СТ «Гарантія» на користь позивача 5000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 липня 2017 року в частині позовних вимог до приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: