Справа № 698/562/17
Провадження № 2/698/366/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 р.

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Міняйло Г.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом згідно якого просить суд надати їй дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон до Арабської Республіки Єгипет без згоди батька дитини ОСОБА_2 з 12.02.2018 року. З цією метою просить дозволити без згоди батька, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітнього ОСОБА_5за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя на чотири роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 17.11.2007 року по 03.07.2009 року вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2. В період спільного проживання у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_4 року у них народився син ОСОБА_4. Починаючи з липня 2009 року сторони проживають окремо, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню сина, неповнолітній син проживає з нею і знаходиться на її утриманні, на даний момент вона має можливість оздоровити їхнього спільного сина в Арабській Республіці Єгипет, але відповідач не надає нотаріального дозволу на тимчасовий виїзд за кордон для їхнього спільного сина. За таких обставин вона змушена звернутися до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зокрема, пояснила, що має можливість забезпечити відпочинок за кордоном своїм дітям: доньці ОСОБА_6 та сину ОСОБА_4. Однак, батько останнього не погоджується надати добровільну згоду, мотивуючи це тим, що раніше він звертався до неї з аналогічним проханням, але йому було відмовлено. Пояснила, що перед тим дійсно відмовила відповідачу у дозволі на виїзд дитини за кордон, оскільки останній практично не спілкується з дитиною і вона переживає за психічний стан дитини, яка залишиться без її догляду. Щодо викладених, у письмових запереченнях відповідача доводів пояснила, що вони є надуманими і висловленими лише з метою вчинення перешкод. Зокрема, заперечила: наявність фінансових проблем, надавши письмові докази погашення заборгованості перед банком, а також можливість існування загрози життю дитини, оскільки остання буде перебувати лише у межах готельного комплексу, який перебуває під цілодобовою охоронною та відсутня заборона на відвідування Арабської Республіки Єгипет. Також пояснила, що вивезення на відпочинок за кордон лише однієї дитини, щодо якої не має обмежень у виїзді, негативно відобразиться на моральному стані іншої - сина ОСОБА_4, батько якого безпідставно заперечує проти його виїзду. Щодо часу оформлення проїзних документів пояснила, що проїзний документ малолітньої дитини виготовляється до досягнення останньою чотирнадцятирічного віку, тому нею зазначено про видачу документу на строк чотири роки.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення згідно яких просить відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позивних вимог у повному обсязі. Зокрема, відповідач стверджує, що він не має можливості оцінити матеріальне становище ОСОБА_1, яка має кредитні зобов'язання перед банками України і з цього приводу періодично зверталась до нього з проханням здійснити переказ аліментних коштів. Крім того, відповідач зазначає, що виїзд сина до Арабської Республіки Єгипет є небезпечним, оскільки департаменти Міністерства закордонних справ України розмістив на офіційному сайті інформацію про терористичні угрупування «ІДІЛ», які активізувалися в Республіці Єгипет. Також відповідач зазначає, що їхнього сина можна оздоровити в санаторно-лікувальних закладах, а не в країні, де існує реальна загроза життю сина, також він категорично не згоден з вимогою про оформлення документів для тимчасового виїзду сина ОСОБА_4 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя строком на чотири роки. Також відповідач зауважив, що відсутність дитини протягом навчального року негативно відобразиться на навчанні дитини.(а.с.22-31)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача - Служба у справах дітей Черкаської міської ради, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явилась, надала заяву від 10.10.2017 року в якій, позовні вимоги підтримала, просить суд прийняти рішення яке б не суперечило інтересам дитини, а справу розглянути без участі їх представника. (а.с.40)

В судовому засіданні встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 виданого 06.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції Черкаської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано 03.07.2009 року, після розірвання шлюбу останній присвоєно прізвище «ОСОБА_6». (а.с. 8)

З свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого 16.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року та його батьками є: ОСОБА_2 і ОСОБА_7.(а.с.9)

З довідки про склад сім'ї від 15.09.2017 року за № 1866 виданої комітетом самоорганізації населення міськрайону «Благовісний» вбачається, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 і до складу її сім'ї входять: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6. (а.с.10)

З рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 08.04.2009 року у справі 2-63/2009 року вбачається, що з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_7 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.11)

З паспорту громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_4 виданого 30.08.2016 року вбачається, що його видано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.13)

З листа-повідомлення про надання згоди на виїзд за кордон та опису до нього вбачається, що 11.09.2017 року позивач цінним листом з описом направила відповідачу прохання надати їй нотаріально оформлений дозвіл на виїзд їх спільного сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон з метою оздоровчого відпочинку.(а.с.16)

З довідки № 496-7704 від 31.05.2016 року виданої КредоБанк вбачається, що ОСОБА_8 повністю виконала зобов'язання перед банком за кредитним договором № 0874.23.02.2300 від 03.07.2013 року, у зв'язку з цим знято заборону на відчуження майна: автомобілю GEELY, реєстраційний номер НОМЕР_1.(а.с.41)

З договору про надання туристичних послуг від 24.10.2017 року укладеного у м. Черкаси між туристичною агенцією «Непоседа» та ОСОБА_1 та листа бронювання до нього вбачається, що між сторонами укладений договір про надання туристичних послуг і за позивачем заброньовано туристичний тур до Арабської Республіки Єгипет у період з 12 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року, вартість послуг туроператора в складає 34972 грн.(а.с.54-62)

З довідки від 26.10.2017 року виданої адміністрацією дошкільного навчального закладу (садку) № 33 «Супутник» вбачається, що влаштуванням ОСОБА_5 до навчального закладу, а також вихованням у поза навчальний час займалася його мати ОСОБА_1. При цьому за весь час перебування ОСОБА_5 у садку інші особи, крім матері дитину не відвідували.(а.с.64)

З довідки від 13.10.2017 року № 507 виданої Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 19 вбачається, що дирекція школи дає дозвіл на відсутність учня ОСОБА_5 на заняттях та не заперечує проти виїзду дитини за кордон у період з 12 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року. (а.с.65)

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 3 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас, фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення передбачено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Стаття 11 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року покладає на держави зобов'язання вживати заходів для боротьби з незаконним переміщенням і поверненням дітей із за кордону.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції її суть полягає в тому, що один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання. Тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон має відбуватись лише за погодженням з іншим із батьків, якщо він не позбавлений батьківських прав. Тобто, зміна країни проживання дитини вимагає узгодження із іншим із батьків, адже такий переїзд, як правило спричиняє зміну режиму спілкування дитини з другим з батьків, порядку участі у вихованні дитини, а також зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання.

За викладених обставин суд визнає, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої (неповнолітньої дитини) за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд спільної дитини позивача та відповідача за межі України. З урахуванням віку та стану здоров'я малолітньої дитини, суд визнає, що виїзд за кордон для оздоровлення та відпочинку відповідає її інтересам. Отже, надання судом дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька є доцільним.

При цьому суд визнає, що надання судом дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька є разовою дією, яка пов'язана з конкретними обставинами справи, які у подальшому можуть змінюватися. Отже надання дозволу на виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу дитини за кордон не може надаватися на строк чотири роки як просить позивач. У зв'язку із цим суд відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги, дозволивши виготовлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу дитини за кордон, лише на визначений позивачем час: з 12 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року.

Суд відкидає наведені вище твердження відповідача щодо недоцільності надання дозволу, оскільки визнає, що вони є необґрунтованими та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

З огляду на вичерпний перелік випадків негайного виконання судових рішень, що визначений у ст. 367 ЦПК України, суд відмовляє позивачу у допущенні даного рішення до негайного виконання.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн..

Керуючись ст.ст. 3,10,60,209,212,214,215,224-233 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивача Служба у справах дітей Черкаської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька - задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасовий виїзд до Арабської Республіки Єгипет її малолітнього сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, у період з 12 лютого 2017 року по 31 березня 2018 року.

Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 вчиняти необхідні дії для оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду або супроводу до Арабської Республіки Єгіпет малолітнього сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2, у період з 12 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.І. Баранов.