Єдиний унікальний номер 229/4568/15-ц Номер провадження 22-ц/775/255/2017
Головуючий у 1 інстанції: Рагозіна С.О. Єдиний унікальний номер 229/4568/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/255/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Гапонова А.В., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, позбавлено відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №26 від 24 січня 2005 року, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області. Стягнуто з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн.. В решті позову ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення та справу повернути до Дружківського міського суду для подальшого проведення розгляду в іншому складі суду. Посилається на те, що судом не була проведена судова медико - генетична експертиза і його кровне біологічне споріднення з дитиною ОСОБА_3 так і не було встановлено, незважаючи на його неодноразові клопотання про проведення експертизи. Останнє клопотання було надане ним 8 грудня 2016 року, але суд безпідставно відмовив у його задоволенні та прийшов до висновку, що це затягування процесу.

В засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_2 та прокурор Чернякова Г.О, проти скарги заперечували та просили рішення залишити без зміни.

Відповідач ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з'явився, судова повістка, направлена за вказаною ним у апеляційній скарзі адресою повернута не врученою через відсутність адресата. Про зміну свого місця проживання або місцезнаходження відповідач не повідомляв, тому відповідно до частин 3,4 ст. 76, ч.1 ст. 77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4, представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням ними 22.06.2017 року телефонограм із зазначенням часу та місця розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивачки, прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилалась на те, що з 2001 року вона знаходилась із відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та 14 січня 2005 року у них народилась донька ОСОБА_3, батьком якої у свідоцтві про народження вказаний відповідач. У липні 2005 року відповідач пішов з родини та не мешкає з ними, вона з донькою проживає окремо. Рішенням суду від 18 січня 2006 року з відповідача на її користь на утримання доньки були стягнені аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, це рішення відповідач фактично не виконує, станом на 30 жовтня 2015 року заборгованість по аліментам складає 59 399,73 грн.. У зв'язку з ухиленням від сплати аліментів відповідач вироком суду від 23 березня 2009 року був засуджений за ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт. Протягом останніх трьох років відповідач ніде постійно не працює, вихованням та утриманням доньки не займається, будь - яких зв'язків з дитиною не підтримує, не спілкується з нею, фактично не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча є працездатною особою. За увесь час перебування доньки з нею, а саме за 10 років, відповідач не цікавиться долею дитини, її життям та здоров'ям, навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про оспорювання актового запису про батьківство. Посилався на те, що фактично не мешкав у цивільному шлюбі з ОСОБА_2, сумісного господарства вони не вели, на той час, коли вона завагітніла, вони мешкали у м. Києві, але у них були сварки та не було інтимних стосунків, але він вірив ОСОБА_2, що вона завагітніла від нього. На час реєстрації народження дитини він не знав, що ОСОБА_3 не є його донькою, але тепер, коли ОСОБА_2 звернулась із позовною завою про позбавлення батьківських прав він зрозумів, що вона увесь цей час його обманювала, говорячи, що він кровний батько дитини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони не перебували у шлюбі, вони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини, запис про батька у актовому записі про народження проведено на підставі поданою відповідачем заяви, що підтверджено ним в судовому засіданні.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2006 року стягнено з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2005 року.

Згідно з розрахунком державного виконавця станом на 31.10.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 59 399,73 грн..

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 23 березня 2009 року ОСОБА_1 був визнаний винним за ст. 164 ч.1 КК України у зв'язку із злісним ухиленням від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та йому було призначене покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Позивачка посилалась на те, що відповідач фактично протягом всього життя дитини не займається її вихованням та утриманням, не цікавиться її долею, життям, здоров'ям, не спілкується з нею та не підтримує будь - яких зв'язків, не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини.

Зазначені обставини підтверджені в суді першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та, по суті, не спростовувались відповідачем, який зазначив, що декілька разів приходив до ОСОБА_2, але двері йому ніхто не відкрив. Заперечення відповідача проти позову зводяться до заперечення свого батьківства.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 04.04.2016 року вказаний орган вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Встановивши, що відповідач не цікавиться життям доньки та її потребами, тривалий час не спілкується з дитиною, яка не знайома з батьком, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, хоча не має жодних перешкод у цьому, аліменти не щомісячно та не у повному розмірі сплачує мати відповідача, сам відповідач аліменти не сплачує, суд обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2 та позбавив відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про оспорювання батьківства суд обґрунтовано виходив із його недоведеності.

Згідно із частинами 1,2 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 28 квітня 2016 року у справі було призначено судово - генетичну експертизу, проведення якої було доручено Київському міському клінічному бюро СМЕ. Експертиза не була проведена через несплату її проведення відповідачем.

28 листопада 2016 року представником відповідача було заявлено клопотання про проведення імунологічної експертизи у діагностичному центрі «незалежна судова експертиза України» у м. Києві.

Ухвалою Дружківського міського суду від 28 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки попередньо призначена експертиза не була проведена через несплату її вартості відповідачем, сумніви у компетенції працівників експертного бюро не підтверджені доказами, повторне клопотання про призначення експертизи свідчить про затягування розгляду справи.

08 грудня 2016 року відповідачем подано повторне клопотання про проведення судової медико - генетичної експертизи в експертній установі ВАТ «Медикал -геномікс Україна» центрі «Мама - Папа».

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 грудня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» судово - експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а ТОВ «Медикал -геномікс Україна» не є державною спеціалізованою установою.

Суд також прийняв до уваги, що відповідач ухилився від проведення експертизи, у той час, як позивачка з дитиною з'явились до експертної установи та, встановивши, що в судовому засіданні не виявлено належних та достатніх доказів відсутності кровного споріднення відповідача та неповнолітньої ОСОБА_3, обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про оспорювання батьківства.

У апеляційній скарзі відповідач посилається лише на не проведення медико - генетичної експертизи та не встановлення його кровного споріднення з дитиною.

Для перевірки доводів апеляційної скарги під час розгляду справи в апеляційному суді було задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено судово - генетичну експертизу, проведення якої доручено Комунальному закладу «Дніпровське обласне бюро судово - медичної експертизи» ДОР» та сторони були попереджені про наслідки ухилення від проведення експертизи, передбачені ст. 146 ЦПК України. Сторони двічі запрошувались в експертну установу для відбору біологічних зразків, однак, у зв'язку із неявкою ОСОБА_1 24.04.2017 року та 29.05.2017 року на експертизу ухвала суду про призначення експертизи повернута без виконання.

Згідно з ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки двічі призначена у даній справі за клопотанням відповідача експертиза не проведена у зв'язку із неявкою відповідача та несплатою ним вартості проведення експертизи, будь - яких належних та допустимих доказів відсутності кровного споріднення відповідача з неповнолітньою ОСОБА_3 не надано висновок суду про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про оспорювання батьківства є вірним.

Апеляційна скарга відповідача не містить інших доводів, крім того, що не була проведена експертиза та не встановлено його коровне споріднення з дитиною, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 21 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: А.В. Гапонов

О.О. Тимченко