Справа № 127/5924/16-ц Провадження № 22-ц/772/2647/2017Головуючий в суді першої інстанції Романюк Л. Ф.
Категорія 27Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Матківської М.В.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №VIH0АЕ00000171 від 03 серпня 2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 28174,88 доларів США на термін до 01 серпня 2010 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитними договором. Відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 28 січня 2016 року наявна заборгованість - 46843,47 доларів США, яка складається з: 12993, 37 доларів США - заборгованість за кредитним договором; 11899, 29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 910,80 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 21040,01 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В подальшому було надано до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в розмірі 7223,17 доларів США, що еквівалентно станом на 28 січня 2016 року 179 640,24 грн. та 464566,38 грн. - пені, оскільки при подачі позову до суду не було враховано наявне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2010 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору №VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 28174,88 доларів США на термін до 01.08.2010 року, зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.12-15).

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Позивач взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 01.12.2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIH0АЕ00000171 від 03.08.2005 року задоволено. Стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 22050,69 тисяч доларів США, з яких: 12993,37 доларі США - заборгованість за кредитом; 4953,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 633,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2360,22 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.; 1047,03 доларів США - штраф (процентна складова); 63,15 доларів США штраф (фіксована частина).

Відповідачем вище зазначене рішення суду не виконано, зобов'язання за кредитним договором не виконуються, тому відповідно до укладеного кредитного договору відповідачу продовжувалась нараховуватись штрафні санкції, які передбачені умовами договору та ЦК України.

Як вбачається з розрахунку, станом на 28.01.2016 року у відповідача наявна заборгованість перед банком по кредитному договору яка становить 46843,47 доларів США, з яких: 12993,37 доларів США - заборгованість за кредитом; 11899,29 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 910,80 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 21040,01 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором,

З урахуванням зменшених позовних вимог, згідно у відповідача наявна заборгованість за договором кредиту в розмірі 7223,17 доларів США, що еквівалентно станом на 28 січня 2016 року 179 640,24 грн. та 464566,38 грн. - пені, оскільки не було враховано рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 грудня 2010 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Сторони встановили як строк дії договору - до повного виконання сторонами зобов'язань з цим договором, кінцевий строк повернення кредиту - до 01.08.2010 року (пункти 1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця за період з 10 по 15 число кожного місяця по кредиту, відсоткам, комісії та іншим витратам банку відповідно до п.п. 2.2.9., 4.3.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 01.08. 2010 року.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, згідно з умовами кредитного договору (пунктами 1.1) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 15 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 здійснив останню проплату по вказаному кредитному договору - 02.09.2008 року, у зв'язку із чим з жовтня 2008 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором, яку рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010 року стягнуто.

Таким чином, початком перебігу позовної давності є день ухвалення вищевказаного рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду з даним позовом позивач звернувся 23.03.2016 року, а отже з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги в тому, що суд першої інстанції не мав права застосовувати строки позовної давності за власної ініціативи є безпідставним, оскільки в матеріалах справи міститься заява представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в якій просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог саме з цих підстав, що і судом першої інстанції було вірно зроблено (а.с.88-89).

При таких обставинах позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає до задоволення.

Разом з тим, суд першої інстанції, правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки мало місце застосування строку позовної давності.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Медяний В.М.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.