РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт Зарічне

02 листопада 2017 року Справа № 561/605/17

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

судді Дідика А. В.,

з участю секретаря Расевич Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Зарічне цивільну справу за позовом департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд зобовязати відповідача, члена сімї померлого інваліда ОСОБА_3, повернути департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації легковий автомобіль ЗАЗ110308, номер кузова Y6D110308В0141296 в повному комплекті, отриманого ОСОБА_3

На обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 ОСОБА_3 було безкоштовно надано легковий автомобіль ЗАЗ110308, номер кузова Y6D110308В0141296, 2006 року випуску, державний номер ВК 7808АО.

14 грудня 2015 року ОСОБА_3 померла. Відповідачі, як члени сімї померлого інваліда, автомобіль позивачу не повернула, правом залишити автомобіль у власності, сплативши його залишкову вартість в сумі 19 641,00 грн. до спеціального фонду державного бюджету не скористалася. Про можливість такої сплати відповідач неодноразово повідомлялася упродовж 2015 2016 років, а відтак просить суд повернути вказане майно позивачу. Зазначає, що до вимог позивача спеціальна позовна давність не застосовується, а позивач звернувся до суду з позовом у межах строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Департамент соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації явку повноваженого представника для участі в судовому засіданні не забезпечив. Згідно листа, отриманого судом 03 жовтня 2017 року, просить справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити.

Позивач подав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідачі у судове засідання 02 листопада 2017 року не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Всебічно і повно зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації від 20 грудня 2010 року № 115, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як інваліду по ЧАЕС І групи, видано безкоштовно автомобіль Славута ЗАЗ 110308-44.

На підставі акту приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ № 989746 від 22 грудня 2010 року Закрите акціонерне товариство з іноземною інвестицією «Запорізький автомобілебудівний завод» передало, а Головне управління праці та соціального захисту населення РОДА для ОСОБА_3 одержало транспортний засіб М1 ЗАЗ 110308-44, 2010 року виготовлення, номер кузова Y6D110308В0141296, номер двигуна 307100В0784820.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ № 351906 від 28 грудня 2010 року власником вказаного транспортного засобу, д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3, із відміткою про заборону продажу дарування, передачі іншій особі.

ОСОБА_3 14 грудня 2015 року померла.

Згідно довідки-рахунку про результати розрахунку ступеня зношення, вартість автомобіля марки ЗАЗ110308-44, 2010 року випуску, виданого інваліду ОСОБА_3, станом на 10 грудня 2015 року з урахуванням ступеня зношення 50% та суми сплаченої за нього інвалідом становить 19 641,00 гривень.

Упродовж 2008 2012 років позивач листами від 15 січня 2016 року № 01-14/96, від 10 листопада 2016 року № 01-14/1779, які були отримані відповідачами, розяснював їм, як членам сімї померлого інваліда І групи ОСОБА_3, про необхідність перереєстрації або повернення автомобіля отриманого в 2010 році через органи УПСЗН, з пропозицією зявитися для вирішення даного питання. Крім того відповідач ОСОБА_2 за згодою ОСОБА_1 15 лютого 201р року подавав позивачеві заяву про намір перереєструвати на себе отриманий транспортний засіб.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності і не мають зворотної дії у часі.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в п. 2 Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, в якому розяснено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У даній справі такою подією (фактом) є смерть 14 грудня 2015 року інваліда ОСОБА_3 Отже, питання про вилучення після смерті інваліда в членів його сімї автомобіля, отриманого інвалідом, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому надавався автомобіль. У справі, що розглядається, таким нормативно-правовим актом є Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999.

Вимоги п. 16 Порядку (в редакції чинній, на час смерті інваліда) щодо залишення автомобіля безоплатно члену сімї інваліда є істотними та вичерпними, зокрема вказують, що після смерті інваліда автомобіль, який був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сімї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда. Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сімї, якщо в ній є інвалід, який:

має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку;

проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сімї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на спеціальні рахунки відділень Фонду соціального захисту інвалідів, відкриті в органах Державного казначейства в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, а членом сімї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом. Ступінь зношення автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції і становить 0,84 відсотка на місяць і 10 відсотків на рік.

Згідно абз. 7 п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, в іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Таким чином у позивача наявні підстави для повернення йому транспортного засобу, який видавався ОСОБА_3 та яка померла 14 грудня 2015 року.

За змістом ч. 3 ст. 88 КУпАП якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За нормою ст. 4 Закону України Про судовий збір із позовної заяви немайнового характеру юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 600,00 гривень.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії задоволити.

Зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як членів сімї померлого інваліда I групи ОСОБА_3, повернути у повній комплектації Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації легковий автомобіль марки ЗАЗ110308-44, 2010 року випуску, номер кузова Y6D110308В0141296, номер двигуна 307100В0784820, державний номер НОМЕР_1.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 600,00 (одна тисяча шістсот) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя А. В. Дідик