ухвала

іменем україни

23 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу м. Дніпропетровська БондарІ.М. було вчинено виконавчий напис від 02 грудня 2015 року та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 7080, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 13 грудня 2005 року у розмірі 44 563,33 грн, яка складається з: 7 995,50 грн заборгованість за кредитом; 97 445,77 грн заборгованість за відсотками, 2 122,06 грн штраф. Окремо підлягають стягненню витрати пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн.

Про виконавчий напис позивач дізнався лише 22 квітня 2016 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 49773049, яке було відкрите на підставі цього виконавчого напису. Даний виконавчий напис, вважає таким, що вчинений з грубим порушенням строків встановлених чинним законодавством, а тому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 02 грудня 2015 року, таким що не підлягає виконанню.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу м. Дніпропетровська Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 7080 від 02 грудня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів у загальному розмірі 44 563,33 грн за кредитним договором б/н від 13 грудня 2005 року та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 700 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходили з того, що як вбачається зі змісту заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 грудня 2015 pоку про вчинення виконавчого напису за кредитним договором від 13 грудня 2005 року № б/н, банк зазначає суму 44 563,33 грн, в якій також вказує заборгованість за штрафами у розмірі 2 122,06 грн, але документу, який би містив обов'язок ОСОБА_4 сплачувати штраф не надає.

Також судами взято до уваги, що кредитний договір було укладено 13 грудня 2005 року, остання сплата заборгованості відбулася 29 вересня 2006 року, а виконавчий напис вчинено 02 грудня 2015 року, тобто виконавчий напис було вчинено після закінчення строку для пред'явлення права на вимогу.

Доводи касаційної скарги про те, що позовна давність повинна обчислюватися окремо за кожним платежем, а тому строк позовної давності не сплив не знайшли свого підтвердження.

Так, судами встановлено, що 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу м. Дніпропетровська Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис від 02 грудня 2015 року та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій № 7080, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 13 грудня 2005 року у розмірі 44 563,33 грн, яка складається з: 7 995,50 грн - заборгованість за кредитом; 37 445,77 грн - заборгованість за відсотками, 2 122,06 грн - штраф. Окремо підлягають стягненню витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 700 грн.

У матеріалах нотаріальної справи відсутні всі необхідні документи, що є порушенням п. 3 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, згідно з яким документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.

Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Так, зі змісту заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 грудня 2015 pоку вих. № б/н, адресованої приватному нотаріусу вбачається, що він просить вчинити виконавчий напис за кредитним договором від 13 грудня 2005 року № б/н в сумі 44 563,33 грн, серед яких значиться заборгованість за штрафами у розмірі 2 122,06 грн, а з іншого документу, якій міститься в матеріалах нотаріальної справи - виписки з рахунку боржника станом на 16 листопада 2015 року про нарахування штрафу у відповідній сумі не вказано, при цьому жоден інший документ, який знаходиться в матеріалах нотаріальної справи, не містить цих необхідних відомостей.

Суди дійшли висновку про те, що надання відповідачем неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Глави 13 Порядку № 296/5, згідно якого на нотаріуса покладається обов'язок відмовити у вчиненні нотаріальної, дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Окрім того на зворотній сторінці заяви ОСОБА_4 від 13 грудня 2005 року приватний нотаріус зазначив, що за даним кредитним договором стягнення провадиться частинами та подібні відомості також містяться і в заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 грудня 2015 року б/н на вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору від 13 грудня 2005 року б/н частинами.

Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло - не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Аналогічна норма міститься і у Порядку № 296/5, відповідності до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (4.2 підп. 3.1 п. З Глави № 16).

Згідно з підп. 3.4. п. З Глави № 16 Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Отже, з'ясування строку, з якого у відповідача виникло право вимоги повернення кредиту, є важливою фактичною обставиною у даному випадку та безпосередньо пов'язане із дотриманням строків вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису, оскільки порушення цих строків свідчить про незаконність виконавчого напису.

Так, ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн у вигляді фіксованого кредитного ліміту на платіжну картку (тип карти Visa Event Credit НОМЕР_1) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4 % щомісячно із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, що є підтвердженням того, що кінцевий термін повернення коштів відповідає строку дії картки.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.В. Ступак