Справа № 594/761/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що 18 липня 2003 року померла її баба ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння № 46 по вул. Головна долішня, що в с. Білівці Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 27 листопада 1997 року, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла їй.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в с. Білівці по вул. Головна долішня, 46 Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання сторони не зявилися. Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_4 в поданих до суду заявах, просили справу слухати у їх відсутності, при цьому, зазначили, що позов підтримують та просять такий задоволити.

Від представника відповідача ОСОБА_2 селищної ради Борщівського району до суду надійшла заява, в якій така просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, зазначивши, що відповідач позов визнає.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, 18 липня 2003 року в с.Білівці Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ИД № 167257, виданого 18 липня 2003 року Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 27.11.1997 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вигодської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 144.

Після смерті ОСОБА_3, позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини без реєстрації проживала в господарстві з померлою в с. Білівці по вул. Головна Долішня, 46, та вступила в управління спадковим майном, що виразилося у знаходженні у неї правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, що стверджується даними довідки № 1240, виданої ОСОБА_2 селищною радою Борщівського району Тернопільської області 14 червня 2017 року.

На підставі заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом відкрито спадкову справу до майна померлої №1032/2008, 19.09.2008 року, за заявою позивача, їй видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за Р №2126. Крім того, 13.06.2017 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 13.06.2017 року за № 682/02-14.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння №46 по вул. Головна долішня в с.Білівці Борщівського району, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померла ОСОБА_3 була єдиним його членом, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг с. Білівці за 1986 1990 р.р., 1991 1995 рр. на імя ОСОБА_3, довідками ОСОБА_2 селищної ради №1205, від 07.06.2017 року та №1213 від 12.06.2017 року.

Відповідно до норм статей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_3, на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по вул. Головна долішня, 46 що в с. Білівці Борщівського району Тернопільської області, однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на будинковолодіння.

За даними довідки №1213, виданої ОСОБА_2 селищною радою Борщівського району Тернопільської області, житловий будинок, який числиться за ОСОБА_3, знаходиться в с. Білівці по вул. Головна долішня, 46 і за даним господарством числиться земельна ділянка площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що також стверджується копією доданого до матеріалів справи державного акта серії ЯЛ №016828.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли.

Вказані обставини, сторонами не оспорювалися, були стверджені матеріалами спадкової справи № 1032/2008, відкритої 19.09.2008 року щодо майна померлої 18 липня 2003 року ОСОБА_3.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 27.04.2017 року, виготовленого СПД ФОП ОСОБА_5, інвентаризаційна вартість будинковолодіння № 46 по вул. Головна долішня в с.Білівці Борщівського району становить 124096 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по вул. Головна долішня, 46 в с.Білівці Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 18 липня 2003 року в с.Білівці Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча: